ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.03.07 р.                                                                               Справа № 12/14

Господарський суд Донецької області у складі:        головуючого судді -  Приходько І.В.;

при секретарі судового засідання –  Черняк Л.А.;

за участю представники сторін:

за участю:    від позивача –  не з’явився;

від відповідача – Анісімов І. М.- довіреність;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом  державного  підприємства  „Донецька  залізниця” м. Донецьк,

до товариства з обмеженою відповідальністю “Димитроввантажтранс”  м. Димитров,

про  стягнення  5752,60грн., -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду звернувся  позивач - державне  підприємство  „Донецька  залізниця” м. Донецьк (далі – Залізниця), з  позовом  до відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю “Димитроввантажтранс”  м. Димитров (далі – Товариство), про стягнення штрафу в розмірі 5752,60грн. за невиконання плану вантажоперевезень у вересні 2005року.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.04.2006р. у задоволенні позовних вимог Залізниці відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.11.2006р. скасовано рішення господарського суду Донецької області від 18.04.2006р. та справу №12/14 направлено на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Справу  було  прийнято  до провадження  та  призначено  на  новий  розгляд.

Представник  позивача  у  судових  засіданнях  підтримав  позовні  вимоги.

Представник  відповідача підтримав  заперечення  до  відзиву, при  цьому  посилався  на ст. 107 Статут залізниць України, згідно якої, як  вважає, передбачено місячне, а не декадне планування та відповідальність, крім  того  надав  додаткові  пояснення  від 13.03.2007 р.

При  прийнятті  рішення,  суд  враховує  положення  ст.111-12 Господарського  процесуального  кодексу  України,  відповідно  до  якої  встановлено,  що   вказівки  які  містяться  у  постанові  касаційної  інстанції,  є обов’язковими   для  суду  першої  інстанції    під час  нового  розгляду  справи.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне.

16.05.2005р. між державним підприємством „Донецька залізниця” (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю „Димитроввантажтранс”  (відповідач) був укладений договір №322 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно п. 2.1 договору, на відповідача покладено обов’язок пред’являти Залізниці у визначені терміни місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу.

Пунктом 2.2 договору на Залізницю покладено обов’язок приймати до перевезення вантажі відповідача, для чого подавати під навантаження вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами та заявками відповідача та надавати йому додаткові послуги, пов’язані з перевезенням вантажів.

Відповідно п. 2.3 договору для проведення розрахунків та обліку сплачених сум Залізниця відкрила для  Товариства особовий рахунок з  присвоєнням коду №5361.

Пунктом 4.1 договору сторони встановили, що за невиконання плану перевезень вони несуть відповідальність згідно зі Статутом залізниць України.

На підставі місячного замовлення відповідача Товариством було затверджено план перевезень № 2342 на вересень 2005р., яким  передбачено перевезення вантажу вугільного  концентрату  та промпродукту вугільного у обсязі 82 500тн  в 1232  вагонах,  у  тому  числі  по Донецької  залізниці – 32 500тн у 486 вагоні,  по  Одеській залізниці -  50 000тн  у  746  вагонах.

Виконання  перевезень  вантажів  за  вересень  2005 р.  позивач  врахував  в  обліковій  картці  виконання  плану  перевезень № 2342.

Виходячи  з  даних  облікової  картки № 2342,  відповідач  за  вересень  2005 р. перевіз  82532тн  у  1200 вагонах.

Обґрунтовуючи  позовні  вимоги,  позивач  посилається  на  ті  обставини,  що  відповідач  в  порушення   плану  завантаження  вагонів   за  вересень  2005 р.  у  І-й  декаді  замість  27 521 тонн вугілля у  411 вагонах  перевіз  23682тн  вантажу  у  344 вагонах. У  ІІ-й   декаді  план  перевезень  було  перевиконано: замість  запланованих  27521тн  у  411  вагонах  перевіз 29629тн  у 431 вагоні; у ІІІ-й  декаді  план перевиконання склав замість 25350тн у 390 вагонах перевезено  29221тн у 425 вагонах.

Як  вважає  позивач,  за  порушення  плану  завантаження  вагонів   у  І-й   декаді вересня 2005 р.,  відповідач  повинен  сплатити  штраф  у  розмірі  3839грн.

Крім  того,  позивач  посилається  на  порушення  відповідачем  плану  перевезень по залізницях  призначення:  у І-й декаді по Одеській залізниці – 99 вагонів, по Придніпровській залізниці – 4 вагони;  у ІІ-й декаді по Одеській  залізниці - 86 вагонів.

Таким  чином, як  вважає  позивач,  за  порушення  плану  перевезень по  залізницям у  І-й та ІІ-й  декадах  вересня  2005 р.,  відповідач  повинен  сплатити  штраф  у  розмірі  1913,60грн.

Приймаючи  рішення,  суд  враховує  наступне.

Відповідно  до  ст. 17 Статуту залізниць України,  затвердженого  постановою  Кабінету  Міністрів  України  № 457  від 06.04.1998 р.( далі  Статут),  перевезення вантажів  залізничним  транспортом організовуються  на  договірних  засадах. Форма  договору  про  організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами. Для  забезпечення  виконання  договірних  зобов’язань   здійснюється  місячне  планування перевезень.

Положеннями  ст.18 Статуту  визначено,  що  місячне  планування перевезень  вантажів  здійснюється  залізницями відправлення  на  основі  поточних  або  дострокових  договорів  про  організацію перевезень  вантажів та  замовлень відправників.

Як  визначили  сторони у пункту  2.1.  договору №322, сторони  встановили,  що  відповідач   зобов’язаний   пред’являти   позивачу    місячні  плани  перевезень,  заявки  на  подачу  вагонів.

Як  убачається  з  плану  перевезень на  вересень 2005 р. відповідачем було  заплановано  до  перевезення  82 500тн  вугілля в 1232  вагонах.

Відповідно  до   даних  облікової  картки № 2342, відповідач  за   вересень 2005 р.  завантажив    82 532тн  вугілля для перевезення у  1200 вагонах..

Відповідно  до пункту  4.1. договору №322, сторони  визначили, що відповідальність за  невиконання  плану  перевезень  сторони  несуть згідно  із  Статутом  залізниць  України.

В  судових  засіданнях  представник  позивача  підтримав  розрахунки  надані  до  суду  у  підтвердження  нарахування  штрафу.

Статтею  106  Статуту  передбачено,  що  за невикористання  вантажовідправником  поданих  вагонів і  контейнерів  чи  відмову  від  вагонів  і  контейнерів  для виконання  плану перевезень  сплачується   штраф.

Пунктом 6.10  Правил планування  перевезень  вантажів, затверджених наказом Мінтрансу  України  № 873  від 09.12.2002 р. (далі  Правила),   передбачено,  що штраф  за  невиконання місячних  планів  на  перевезення  вантажів  нараховується   на  відправника  по  закінчені  кожної  декади,  сальдова  сума  штрафу визначається по  закінчені  місяця.

Пунктом 2.8. Правил  встановлено,  що план  перевезень  вважається  виконаним  за  умови  відвантаження  передбаченої  кількості  тонн.

Відповідно  до пункту «г» ст.107 Статуту вантажовідправник  звільняється  від сплати  штрафу  за  невиконання  плану  перевезень  у  разі  виконання  плану  в тонах  вантажів,  перевезення  яких  планується  у  тонах і  вагонах.

Суд  встановив,  що відповідно  до   Плану  перевезень  вантажів  та   облікової  картки  за  вересень  2005 р.  вантажовідправник  (відповідач)  завантажив 82 532тн  вугільного  концентрату  замість  запланованих  82 500 тн.

Оскільки,  відповідач виконав  план  перевезення  вантажів у  тоннах  у  вересні  2005 р., то суд  вважає,  що  позовні  вимоги щодо  стягнення  штрафу  за порушення  плану  завантаження  вагонів   у  розмірі  3839грн. не  обґрунтовані    та  не  підлягають  задоволенню.

Що  стосується стягнення  штрафу  у  розмірі   1913,60грн. за  порушення  відповідачем  плану перевезень  по  залізницях  призначення ,  суд  враховує  наступне.

Суд  встановив  з даних  облікової  картки №2342, що  відправником  не  додержано  плану перевезень   у  І-й декаді по Одеській залізниці – 99 вагонів, по Придніпровській залізниці – 4 вагони. Загальне невиконання плану по залізницям призначення у І-й декаді склало 103 вагони.  У ІІ-й декаді по Одеській  залізниці - 86 вагонів.

Положеннями  ст.106  Статуту  визначено,  що за  невиконання  плану  перевезень по  залізницях призначення вантажовідправник сплачує  штраф за вагон (контейнер) у розмірі однієї  добової ставки  за  користування   вагоном  (контейнером).

Згідно п.6.7 абзацу 3 Правил, недовантаження на залізниці призначення за декаду визначається як сума недовантажень на окремі залізниці з вилученням загального недовантаження за декаду.

Тобто, недовантаження за І-у декаду вересня 2005р. складає 36 вагонів, у ІІ-й декаді вересня 2005р. – 56 вагонів.

Згідно з пунктом 6.10 Правил планування перевезень вантажів штраф за невиконання місячних планів нараховується на відправника по закінченні  кожної декади. Сальдова сума штрафу визначається по закінченні місяця. У разі перевиконання плану в першій декаді і невиконання його в другій  відповідальність за невиконання плану другої декади зменшується на величину перевиконання плану в першій декаді. Таким же чином  враховується перевиконання плану в першій та другій декадах при невиконанні його в третій декаді.

Отже, з урахуванням приписів зазначених норм, штраф може бути нарахований на відповідача у разі невиконання ним плану перевезень за кожну декаду, однак по закінченні місяця позивач повинен враховувати виконання плану в цілому за місяць і в разі виконання плану перевезень в тонах вантажів звільнити  відповідача  від сплати штрафу відповідно до п. “г” “д” ст. 107 Статуту.

Оскільки,  план   перевезення   по  залізницях призначення   визначається  лише  у  вагонах,  таким  чином,  відповідач  не  може  бути  звільненню  від  нарахування  штрафу  на  підставі п.”г” ст.107  Статуту.

Частиною другою ст.107  Статуту  передбачено, якщо вантажовідправник  шляхом ущільненого   завантаження  вагонів (контейнерів)  використав  менше запланованої  кількості  вагонів (контейнерів) штраф за недовантаження  відповідної  кількості  вагонів (контейнерів) не стягується.

Будь-яких  доказів  того,  що  проведено  завантаження  вагонів  шляхом  ущільнення,  відповідач  до  суду  не  надав.

Враховуючи викладене, суд  вважає,  що  позовні  вимоги  у  розмірі 1913,60грн. обґрунтовані   та  підлягають  задоволенню.

Господарські  витрати  підлягають  віднесенню  у  порядку  передбаченому  ст.49  Господарського  процесуального  кодексу  України.

Керуючись статтями 17, 18, 20, 106, 107 Статуту  залізниць України,  затвердженого  постановою  Кабінету  Міністрів  України  № 457  від 06.04.1998 р.; Правилами планування перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002р. №873, на підставі статей  32, 33, 43, 49, 69,  75,  82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд, -

В И Р І Ш И  В  :

Частково задовольнити позовні  вимоги  державного  підприємства  „Донецька  залізниця” м. Донецьк,  заявлені  до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Димитроввантажтранс”  м. Димитров, про стягнення штрафу в розмірі 5752,60грн. за невиконання плану вантажоперевезень у вересні 2005року.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Димитроввантажтранс”                            (85323, Донецька область, м. Димитров, вул. Ватутіна, 51, ) на користь державного  підприємства  „Донецька  залізниця” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) штраф в розмірі 1913,60грн. за незавантаження вагонів під план №2342 у вересні 2005р.

Відмовити у задоволенні позовних вимог  державного  підприємства  „Донецька  залізниця” м. Донецьк до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю “Димитроввантажтранс” м. Димитров, про стягнення штрафу в розмірі 3839грн. за незавантаження вагонів під план №2342 у вересні 2005р.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Димитроввантажтранс”                            (85323, Донецька область, м. Димитров, вул. Ватутіна, 51, на користь державного  підприємства  „Донецька  залізниця” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) витрати по сплаті держаного мита в сумі 33,93грн. та витрати по сплаті послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі  39,25грн.

Суддя                                                                         Приходько І.В.

Пом. с:  Давидовська Т. В.

тел.: 305-75-46

Надруковано 3  прим.