ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

22.01.2007
Справа №2-23/795-2007

По скарзі Державної податкової інспекції у м. Сімферополі, (95000, м. Сімферополь, вул. М.Залки, 1/9),

на дії Державної виконавчої служби у Центральному районі м. Сімферополя, (95024,                          м. Сімферополь, вул. 60 років Жовтня, 21),

скарга на дії Державної виконавчої служби

Суддя  Г.М.Іщенко

представники:

Від заявника – Щербіна Д.С. – головний державний податковий інспектор юридичного відділу, дов.№13088/9/10 від 11.10.2005р.

Від Державної виконавчої служби – Аракелян С.О. – старший державний виконавець, дов.№6 від 16.01.2007р.

Обставини справи: Державна податкова інспекція у м. Сімферополі звернулася до господарського суду АР Крим зі скаргою на дії Державної виконавчої служби у Центральному районі м. Сімферополя, в якій просить визнати неправомірними дії служби щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Скарга мотивована тим, що державним виконавцем відмовлено у відкритті виконавчого провадження з мотивів відсутності заяви стягувача та супровідного листа доданого до виконавчого документа, тоді як наказ господарського суду АР Крим державною інспекцією направлено до виконавчої служби з додержанням порядку, встановленим законодавством.

У відзиві на скаргу, Державна виконавча служба посилається на статтю 18 Закону України  „Про виконавче провадження”, відповідно до вимог якої, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документу за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Розглянувши матеріали скарги, заслухав пояснення сторін, суд

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду АР Крим від 21-24.11.2005р. у справі №2-23/5726-2005 позов Заступника прокурора м. Сімферополя в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м. Сімферополі до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничого підприємства „Торговий дім Маруся” та Колективного виробничого підприємства „Торговий дім Маруся” про визнання  недійсної угоди та стягнення  212649,01грн. задоволено.

Визнано недійсною угоду, укладену 24.11.2003р. у вигляді договору купівлі-продажу майна між  Товариством з обмеженою відповідальністю виробничим підприємством “Торговий дім “Маруся”  та Колективним виробничим підприємством “Торговий дім “Маруся”, з відповідача (КВП “Торговий дім “Маруся”)  стягнуто 197484,45 грн., отриманих  у виконання спірного договору, держмито в сумі 1700,00грн. та 118,00грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.02.2006р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничого підприємства „Торговий дім „Маруся” залишено без задоволення, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 21-24.11.2005 року у справі №2-23/5726-2005 залишено без змін.

Частина 3 статті 105 господарського процесуального кодексу України, передбачає, що постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

20.03.2006р. на виконання рішення господарського суду АР Крим від 21-24.11.2005р. та постанови Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.02.2006р. видані накази, (аркуш справи10).

12.07.2006р. Державною виконавчою службою винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 7 частини 1 статті 26 Закону України „Про виконавче провадження”.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в пункті 1 Постанови від 29.12.1976 року №11 „Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і  всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами  іменем України і є обов’язковими  до виконання на всій території України.

Згідно статті 115 господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду, що набрали законної сили, виконуються у порядку, встановленому цим Кодексом і Законом України „Про виконавче провадження”.

Підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання рішення господарського суду АР Крим від 21-24.11.2005р. послужила відсутність супровідного листа та  заяви стягувача про примусове виконання рішення, що передбачена статтею 18  Закону України „Про виконавче провадження”.

Однак, відповідно до абзацу пункту 3.6.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.12.1999р. за №865/4158, (далі Інструкція), державний виконавець зобов’язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред’явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам статті 19 Закону України „Про виконавче провадження” та пред’явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Посилання державної виконавчої служби на відсутність заяви стягувача про примусове виконання рішення та супровідного листа до виконавчого документу спростовується наступним.

Згідно абзацу 7 пункту 3.1 зазначеної Інструкції у разі, якщо стягувачем за виконавчим документом виступає держава, даний виконавчий лист скеровується до виконання органові державної виконавчої служби органом, який видав відповідний виконавчий документ. У цьому разі для відкриття виконавчого провадження застосовується положення абзацу шостого пункту 3.1 даної інструкції, згідно якого, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документу не за заявою стягувача, а в інших випадках, передбачених законом.

Крім того, матеріалами справи підтверджується направлення виконавчого документу (наказу господарського суду АР Крим від 20.03.2006р. у справі №2-23/5726-2005) для виконання Державній виконавчій службі в Центральному районі м. Сімферополя саме с супровідним листом вих.№6973/9/10 від 13.04.2006р. (аркуш справи 7).

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність у виконавчої служби правових підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду АР Крим у справі №2-23/5726-2005.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Вищого господарського суду України, що викладені в пункті 9 Постанови від 25.07.2002 року №1056 „Про заходи щодо забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про податки” дійшовши висновку про неправомірність дій чи бездіяльності органу Державної виконавчої служби (державного  виконавця),  господарський  суд відповідно до положень  законів  України  "Про   державну   виконавчу   службу" та  "Про  виконавче провадження" визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує орган Державної   виконавчої  служби  усунути  допущені  у  виконавчому провадженні порушення або здійснити певні виконавчі дії.

За таких обставин, суд вважає вимоги Державної податкової інспекції у м. Сімферополі обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями  86, 121-2  Господарського процесуального кодексу  України, суд

У Х В А Л И В :

1.          Скаргу Державної податкової інспекції у м. Сімферополі задовольнити.

2.          Визнати дії Державної виконавчої служби в Центральному районі м. Сімферополя щодо  винесення постанови від 12.07.2006р. про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання рішення господарського суду АР Крим від від 21-24.11.2005р. у справі      №2-23/5726-2005 неправомірними.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко Г.М.