ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
05.04.07                                                                                           Справа  № 16/342
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів                                                  Процик Т.С.

Галушко Н.А.

розглянув апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Ужгороді Закарпатської області, м.Ужгород

на постанову Господарського суду Закарпатської області від 03.01.2007р.

у справі № 16/342

за позовом Державної податкової інспекції у м.Ужгороді Закарпатської області, м.Ужгород

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Дар”, м.Ужгород

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Вектор”, смт.Димер Київської області

про визнання недійсним договору № 39-МС від 12.11.2003р., укладеного між ТзОВ „Дар” та ТзОВ „Вектор”, на підставі ст.49 ЦК УРСР

За участю представників:

від позивача: Буря О.О. - представник

від відповідача 1: Греца Я.В. - представник, Ганджібеков М.Ш. –директор.

від відповідача 2: не з”явився.

Особам, які беруть участь у справі, права та обов’язки, передбачені ст.ст. 49,51 Кодексу адміністративного судочинства України, роз’яснено. Заява про відвід суддів не поступало.

ВСТАНОВИВ

Постановою Господарського суду Закарпатської області від 25.01.2007р. у справі № 16/342 (суддя Васьковський О.В.) відмовлено у задоволенні позову ДПІ у м.Ужгороді до ТзОВ “Дар” та ТзОВ “Вектор” про визнання недійсним договору № 39-МС від 12.11.2003р.

Постанова суду мотивована тим, що наданими доказами позивачем не доведено умисел відповідачів на укладення договору завідомо суперечного інтересам держави і суспільства.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивачем у справі подано апеляційну скаргу, в якій позивач просить скасувати постанову господарського суду Закарпатської області від 25.01.2007р. та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку позивача, спірний договір укладений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, а саме незаконного отримання бюджетного відшкодування по ПДВ, тому підлягає визнанню недійсним на підставі ст.49 ЦК УРСР.

Відповідач 1 –ТзОВ “Дар” не погоджується з доводами апеляційної скарги з мотивів, наведених у запереченні на апеляційну скаргу.

Відповідач 2 –ТзОВ “Вектор” представника в судове засідання не направив і не повідомив про причини неявки, хоч був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, заслухавши представників сторін, суд констатує наступне:

12.11.2003р. між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладено договір купівлі-продажу за № 39-МС, відповідно до якого відповідач 2 продав, а відповідач 1 придбав товар –дві установки мікрозварювальні технологічні ТУ У 29.5-4-2003 загальною вартістю 9903900 грн.

На виконання вказаного договору відповідач-2 передав відповідачу-1 товар, що був предметом договору, що підтверджується накладною № 19 від 19.11.2003р. та податковою накладною № 16 від 19.11.2003р.

В подальшому за договором комісії № 12 МС-8 від 14.11.2003р. відповідач 1 доручив ПП. “Технопроект” за винагороду здійснити зовнішньоекономічну операцію з продажу установок мікро зварювальних. Факт передачі товару комісіонеру підтверджується товарно-транспортною накладною 02ААФ № 102099 від 25.11.2003р.

На підставі контракту № 038/ТЕХ. від 18.11.2003р. ПП. “Технопроект” експортувало установки мікро зварювальні фірмі “HERKULES CORPORATION LIMITED” м.Лондон, Англія, на загальну суму 8306365,66 грн. Факт здійснення розрахунків за даним зовнішньоекономічним контрактом підтверджується меморіальним ордером № 57 від 16.12.2003р.

Даючи правову оцінку доказам позивача, що становлять переважно листи органів податкової служби, суд приходить до висновку, що вказані документи не доводять факт укладання угоди з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, а також наявність умислу сторін спірного договору на укладення такої угоди.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали зустрічних перевірок і листування органів державної податкової служби здебільшого характеризують діяльність суб’єктів, що не є сторонами спірного договору. Крім того, такі матеріали не можуть вважатися належними і допустимими доказами відсутності товару, що був предметом купівлі-продажу, чи неможливості його виготовлення. Зокрема, інформація про скасування державної реєстрації деяких суб’єктів господарювання чи про їх реорганізацію, в тому числі і за рішенням власника, свідчить про те, що таке скасування державної реєстрації проведено після укладення і виконання договорів, пов’язаних із виготовленням спірного товару. Фактично висновки позивача про відсутність мікрозварювальних установок ґрунтуються на його припущеннях і не обґрунтовуються належними і допустимими доказами.

Разом з тим, матеріали справи, а саме накладна № 19 від 19.11.2003р. та податкова накладна № 16 від 19.11.2003р., технічні умови, зареєстровані в установленому законом порядку в Українському держаному науково-виробничому центрі стандартизації, метрології та сертифікації, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 12.09.2003р., експертний висновок Київської торгово-промислової палати № Ц-519 від 19.09.2003р., договір зберігання від 19.11.2003р., акт прийому-передачі від 19.11.2003р., товарно-транспортна накладна від 25.11.2003р., вантажна митна декларація від 28.11.2003р. та інші первинні документи свідчать про реальне виконання спірного договору.

Матеріалами справи спростовуються доводи позивача про порушення сторонами п.9.19 статуту відповідача 1, які обмежують право директора укладати угоди, що перевищують 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Протоколом зборів учасників від 10.11.2003р. підтверджується наявність у директора товариства повноважень на укладення спірного договору.

Застосування сторонами договору вексельної форми розрахунків відповідає вимогам законодавства України і не може бути достатньою підставою для визнання договору недійсним.

Норма ст.49 Цивільного кодексу України передбачає визнання недійсною угоди, яка за відомо суперечить інтересам держави або суспільства, при наявності умислу хоча б однієї з сторін.

Суд приймає до уваги, що при укладенні спірного договору у відповідача 2 як у продавця товару виникають податкові зобов’язання відповідно до ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», а у відповідача 1 на відповідну суму виникає право на податковий кредит. Позивачем у свою чергу не надано доказів невиконання чи неналежного виконання відповідачем 2 зобов’язань щодо сплати податку у зв’язку із здійсненням спірної операції. В той же час законність включення відповідачем-1 суми 11650650 грн. до складу податкового кредиту підтверджено рішенням господарського суду Закарпатської області від 22.09.2004р. у справі № 14/198, що набрало законної сили.

Таким чином, в ході судового розгляду справи, виходячи із наявних доказів, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що спірний договір суперечить інтересам держави і суспільства. Позивачем у свою чергу не наведено фактів порушення вимог чинного законодавства саме сторонами спірного договору, відсутнє посилання на нормативно-правовий акт, який був недотриманий при укладенні договору чи його виконанні, не доведено наявності умислу у відповідачів на укладення угоди з метою, суперечною інтересам держави і суспільства.

Відтак, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає, що постанову господарського суду Закарпатської області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача –без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, -

Львівський апеляційний господарський суд УХВАЛИВ:

Постанову Господарського суду Закарпатської області від 25.01.2007р. у справі № 16/342 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала апеляційного господарського суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.212 КАС України.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд

Головуючий-суддя                                                                                Юрченко Я.О.

Суддя                                                                                                    Галушко Н.А.

Суддя                                                                                                    Процик Т.С.