ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.05.2007
Справа №2-19/3680-2007А

За позовом – ЗАТ «Морбуд», м.Феодосія АР Крим

До відповідача – Державна податкова інспекція у м.Феодосія, м.Феодосія АР Крим

Про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

Суддя Мокрушин В.І.

Секретар Сидельова І.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – Галицька Г.С., представник, довіреність № 149 від 23.03.2007 року; Афанасьєва Т.А., представник, довіреність № 384 від 07.07.2006 року

Від відповідача  – Кулак К.В., представник, довіреність № 20/10-0 від 28.07.2006 року

Суть спору:

Позивач звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим із позовом про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень відповідача № 13382/15-22/110 від 03.08.2006 року на суму 39009,51 грн., № 13482/15-2/1/1 від 09.09.2006 року на суму 39009,51 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що дії відповідача не відповідають діючому законодавству.

Відповідач надав відзив на позов, позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п.7 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) справа слухалася у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями).

Представники сторін відмовилися від послуг перекладача.

Відповідно до ст.9, 10 Конституції України, ст.9 Європейської хартії регіональних мов (ратифікована Законом України від 15.05.2003 року № 802), ст.3 Декларації прав національностей України (від 01.11.1991 року № 1771), ст.10 Закону України «Про судоустрій» (від 07.02.2002 року № 3018), ст.18 Закону України «Про мови» (від 28.10.1989 року № 8312), ст.10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України від 23.12.1998 року № 350), ст.15 Кодексу адміністративного судочинства України та клопотанням представників сторін вони давали пояснення по справі на російській мові.

Відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями), п.2-1 Прикінцевих положень  Кодексу адміністративного судочинства України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Відповідно до ст.130 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) перед початком слухання справи представникам сторін була вручена пам’ятка про права та обов’язки сторін.

Розглянув матеріали справи,  суд –

В С Т А Н О В И В :

Згідно із ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до п.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача – орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії..

Відповідач надав відзив на позов, позовних вимог не визнав, просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікована Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Попередні положення, однак, ніяким чином не обмежують право держави запроваджувати такі закони, які, на її думку, необхідні для здійснення контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків або інших зборів чи штрафів.

Згідно із п.1.1 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (від 21.12.2000 року № 2181 із змінами та доповненнями) платники податків - юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

Позивач просить визнати недійсними податкові повідомлення-рішення відповідача № 13382/15-22/110 від 03.08.2006 року на суму 39009,51 грн., № 13382/15-2/1/1 від 09.09.2006 року на суму 39009,51 грн.

На підставі акту перевірки своєчасності сплати податкового зобов’язання з податку на додану вартість Феодосійської філії ЗАТ «Морбуд» від 28.07.2006 року № 485/15-2/01385982 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 13382/15-2/1/0 від 03.08.2006 року про накладення штрафу на суму 39009,51 грн.

На питання суду відносно номеру податкового повідомлення – рішення, яке оскаржує позивач, представник позивача відповів, що він оскаржує саме ті рішення, які вказані у позовній заяві.

Проте у процесі провадження по справі позивач фактично мав на увазі не податкове повідомлення-рішення № 13382/15-22/110 від 03.08.2006 року на суму 39009,51 грн., а податкове повідомлення – рішення № 13382/15-2/1/0 від 03.08.2006 року про накладення штрафу на суму 39009,51 грн. у зв’язку з чим суд розглядав позовні вимоги  щодо визнання недійсним податкового повідомлення – рішення № 13382/15-2/1/0 від 03.08.2006 року про накладення штрафу на суму 39009,51 грн. та № 13382/15-2/1/1 від 09.09.2006 року.

Рішенням Державної податкової адміністрації в АР Крим від 21.11.2006 року № 2603/10/25-007 апеляційна скарга позивача на рішення відповідача № 13382/15-2/1/0 від 03.08.2006 року на суму 39009,51 грн., № 13382/15-2/1/1 від 09.09.2006 року на суму 39009,51 грн. залишена без задоволення, а відповідні рішення без змін.

Рішенням Державної податкової адміністрації України від 31.01.2007 року № 958/6/25-0215 Державна податкова адміністрація України скасувала податкове повідомлення – рішення ДПІ у м.Феодосія від 03.08.2006 року № 13382/15-22/110 та № 13382/15-2/1/1 від 09.09.2006 року у частині застосування 3662,46 грн., а в іншій частині рішення, які прийняті за результатом розгляду скарги, залишені без змін.

Відповідно до п.б) п.п.6.4.1 п.6.4 ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (від 21.12.2000 року № 2181 із змінами та доповненнями) податкове повідомлення або податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення про нарахування суми податкового зобов'язання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу   внаслідок їх адміністративного оскарження.

Таким чином, податкові повідомлення рішення № 13382/15-2/1/0 від 03.08.2006 року про накладення штрафу на суму 39009,51 грн. та № 13382/15-2/1/1 від 09.09.2006 року на суму 39009,51 грн. є відкликаними, оскільки Рішенням Державної податкової адміністрації України від 31.01.2007 року № 958/6/25-0215 вказані рішення змінені.

З урахуванням викладеного суд відмовляє у задоволенні позовних вмог.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст.17,  18, 70, 76, 86, 162 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями), суд

П О С Т А Н О В И В :

·          У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена у апеляційному порядку відповідно до ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова проголошена у судовому засіданні 03.05.2007 року у 12 год. 30  хв.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Мокрушин В.І.