СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24.05.07                                                                                 Справа № 9/202пн-ад

Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаверна», м. Луганськ

до 1. Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Луганська

2. Головного управління державного казначейства України у Луганській області

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення 7954 грн. 00 коп.

в присутності представників:

від позивача –Цукер І.Б., дов. б/н від 27.04.07,

від 1-го відповідача –Тарасевич М.Є. - ст. держ. подат. інсп., дов. № 4552/10 від 19.03.07, Полєгаєв Д.В. - держ. подат. інсп., дов. № 7816/10 від 14.05.07,

від 2-го відповідача –не прибув,

Суть спору: позивачем  заявлена вимога про визнання бездіяльності 1-го відповідача, ДПІ у Жовтневому районі, у формі ненадання 1-м відповідачем органу Державного казначейства висновку про суму відшкодування ПДВ протиправною та стягнення з Державного бюджету України на користь позивача бюджетного відшкодування у сумі 7954 грн. 00 коп. за податковою декларацією з ПДВ за вересень 2006 року.

1-й відповідач відзивом на позов від 19.04.07р. № 6731/10 у задоволенні позову просить відмовити у зв’язку з тим, що у спірній податковій декларації сума бюджетного відшкодування не була відображена, а уточнюючий розрахунок з сумою, що підлягає бюджетному відшкодуванню, до податкового органу не надходив та у програмі «БЕСТ-ЗВІТ»не значиться.

2-й відповідач відзивом на позовну заяву від 20.04.07р. № 228 просить у задоволенні позову відмовити у зв’язку з тим, що йому не надавався відповідний висновок податкового органу про відшкодування спірної суми на користь позивача.

В обгрунтування позовних вимог позивач виклав наступне.

Відповідач, ТОВ «Лаверне», 18.10.06р. надав 1-му відповідачу податкову декларацію з ПДВ за вересень 2006 року, а 31.10.06р. позивач надав податковому органу уточнюючий розрахунок до вказаної декларації, заяву на повернення суми бюджетного відшкодування в розмірі 7954 грн.

1-й відповідач не проводив ані камеральну перевірку щодо цієї декларації, ані позапланової виїзної перевірки з цього приводу, та не надав до органу держказначейства висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Оцінивши доводи позивача та відповідача і надані докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.

Спірні правовідносини стосуються того, чи правомірно 1-й відповідач не надав органу Державного казначейства відповідний висновок про відшкодування суми ПДВ в сумі 7 954 грн. за податковою декларацією з ПДВ за вересень 2006 року і чи є у позивача право на таке відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 19.10.06р. вперше надав до податкового органу податкову декларацію з ПДВ за вересень 2006 року, у рядку 25 якої не було вказана сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

У подальшому, 30.10.06р. позивач направив поштою до податкового органу за місцем реєстрації уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з ПДВ у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації за вересень 2006 року та розрахунок суми бюджетного відшкодування, ці документи податковий орган отримав 01.11.06р.

У рядку 4 вказаного розрахунку позивач зазначив суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 7954 грн.

Відповідно до пп. 4.1.5 ст. 4 Порядку заповнення і подачі податкової декларації з податку на додану вартість, затв. наказом ДПА України від 30.05.97р. № 166 з наступними змінами, зареєстр. в Мін’юсті 30.06.05р. за № 702/10982 (далі –Порядок) декларація може бути направлена на адресу податкової інспекції за місцем реєстрації платника податків поштою з повідомленням про вручення не пізніш, ніж за 10 днів (дата відправлення на поштовому штемпелі) до закінчення граничного строку, встановленого для подачі декларації.

Відповідно до пп. 4.1.4 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ (далі –Закон 2181) податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, податкову декларацію з ПДВ за вересень 2006 року позивач повинен був направити поштою не пізніш, ніж за 10 днів до 20 жовтня 2006 року, а вказана декларація була направлена поштою лише 30 жовтня 2006 року.

Порушення цієї норми з боку позивача призвело до унеможливлення податкового органу здійснити необхідну процедуру, передбачену податковим законодавством, щодо з’ясування правомірності заявленої до відшкодування суми ПДВ.

За таких обставин бездіяльність 1-го відповідача щодо надання відповідного висновку була обумовлена порушенням позивачем вимог чинного законодавства, тому вимога позивача про визнання бездіяльності 1-го відповідача, ДПІ у Жовтневому районі, у формі ненадання 1-м відповідачем органу Державного казначейства висновку про суму відшкодування ПДВ протиправною, не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача бюджетного відшкодування у сумі 7954 грн. 00 коп. за податковою декларацією з ПДВ за вересень 2006 року, суд вважає наступне.

Відповідно до пп. 7.7.5 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.97р. № 168/97-ВР (далі - Закон про ПДВ), 1-й відповідач повинен був провести камеральну перевірку позивача протягом 30-ти днів, наступних за днем отримання податкової декларації (за умов додержання позивачем строків подачі такої декларації) та за наявності достатніх підстав вважати, що платник податку має право на бюджетне відшкодування заявленої суми ПДВ надати 2-му відповідачу, ВДК, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню, а 2-й відповідач відповідно до пп. 7.7.6 п. 7.6 ст. 7 Закону повинен був перерахувати на рахунок позивача суму бюджетного відшкодування.

Таким чином друга вимога позивача пов’язана з визначенням компетентного органу –ДПІ у Жовтневому р-ні м. Луганська, права на бюджетне відшкодування в сумі 7954 грн. за податковою декларацією за вересень 2006 року.

Суд не є компетентним органом, наділеним повноваженнями щодо проведення камеральної перевірки позивача та щодо надання відповідного висновку, тому ця вимога також не підлягає задоволенню.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 17, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.  У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 29.05.2007р.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                      А.Г.Ворожцов