СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2007 р.                                                                                                       Справа
№ 12/132-07

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент.код НОМЕР_1)

до
Головної Державної інспекції на автомобільному транспорті (м. Київ,
проспект Перемоги, 14)

про визнання протиправним та
скасування наказу НОМЕР_2 від 06.02.2007 р.

Суддя                                        М.
Кожухар

Секретар судового засідання  Т. Геєчко

Представники:

Позивача -    ОСОБА_2 -за дорученням

Відповідача -Пудовкіна Д.П. -за
дорученням

В С Т А Н О В
И В :

Позовні вимоги мотивовано тим, що наказ
НОМЕР_2 від 06.02.2007 р. видано на підставі акту перевірки НОМЕР_3 від
30.01.2007 р., яким встановлено ряд порушень позивачем ліцензійних умов
підприємницької діяльності, а також факт неподання у встановлений строк
повідомлення про зміну даних, зазначених у документах, що додавалися до заяви
про видачу ліцензії. Однак ці порушення, на думку позивача, не відповідають
мірі відповідальності, яку до нього застосовано -анулювання ліцензії, чим його
позбавлено конституційного права на працю.

Відповідач проти позову заперечив,
посилаючись на те, що наказ НОМЕР_2 видано відповідно до вимог законодавства,
зокрема, ст.ст. 17, 20 Закону України «Про ліцензування певних видів
господарської діяльності».

В судовому засіданні представники
сторін, відповідно, позовні вимоги та заперечення на позов підтримали.

З пояснень представників сторін та
наданих матеріалів, суд вбачає таке.

ОСОБА_1 зареєстрований Гайсинською
райдержадміністрацією як суб'єкт підприємницької діяльності  (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 16.01.1992
р., про що отримав відповідне свідоцтво за підписом начальника управління
економіки Гайсинської райдержадміністрації. 08.04.2004 р. здійснено
перереєстрацію СПД та отримано ним свідоцтво про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії ІНФОРМАЦІЯ_1 з включенням відомостей до Єдиного
державного реєстру (номер запису НОМЕР_4).

12.05.2004 р.  ОСОБА_1 отримав ліцензію ІНФОРМАЦІЯ_2
Міністерства транспорту України (Державного департаменту автомобільного
транспорту (Укравтотрансу) на право здійснення господарської діяльності з
надання послуг по перевезенню пасажирів і вантажів автомобільним транспортом
загального користування (крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх
багажу на таксі) на строк з 12.05.2004 р. по 11.05.2007 р. (рішення НОМЕР_5 про
видачу ліцензії прийнято 11.05.2004 р.).

Для отримання ліцензії ОСОБА_1 було
представлено: заяву; копію свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності, виданого 16.01.1992 р.; копію договору  НОМЕР_6 від 23.04.2004 р. з ВАТ «Гайсинське
АТП-10506»про надання послуг автопідприємством приватним підприємцям; список
транспортних засобів, що представлені для ліцензування і на які потрібно видати
документ, що засвідчує наявність у суб'єкта господарювання відповідної
ліцензії; копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів в органах ДАІ і
тимчасових реєстраційних талонів на ТЗ, на які потрібно видати документ, що
засвідчує наявність у суб'єкта господарювання відповідної ліцензії; копії
документів водіїв, що засвідчують відповідність кваліфікації, необхідний           досвід роботи, своєчасність
проходження медичного обстеження та проходження навчання для здійснення
заявлених автоперевезень; копії страхових документів, що підтверджують
наявність у перевізника обов'язкових видів страхування для здійснення заявлених
перевезень.

Відповідно до Наказу Головної Державної
інспекції на автомобільному транспорті (далі -Головтрансінспекція) НОМЕР_88 від
01.12.2006 р. та затвердженого ним Плану перевірок додержання Ліцензійних умов
на 1 квартал 2007 року, спеціалістами територіального управління Головтрансінспекції
у Вінницькій області (далі -Управління) на підставі посвідчення НОМЕР_7 від
30.01.2007 р. здійснено перевірку додержання ліцензіатом -ОСОБА_1 Ліцензійних
умов здійснення діяльності з надання послуг по перевезенню пасажирів та
вантажів автомобільним транспортом загального користування.

За наслідками перевірки складено акт
перевірки додержання ліцензіатом Ліцензійних умов НОМЕР_8 від 30.01.2007 р.,
яким зафіксовано порушення Ліцензійних умов провадження господарської
діяльності ліцензіатом, та акт НОМЕР_3 від 30.01.2007 р. про встановлення факту
неподання в установлений строк повідомлення про зміну даних, зазначених  в документах, що додавалися до заяви про
видачу ліцензії.

Розбіжність номеру акту у документах,
що представлені позивачем та відповідачем останній пояснив допущеною опискою у
номері акту, що стверджується даними журналу реєстрації посвідчень на перевірку
та актом НОМЕР_9 від 30.01.2007 р., що складений стосовно СПД ОСОБА_3.

Актом НОМЕР_3 від 30.01.2007 р. зокрема
встановлено, що СПД ОСОБА_1 не повідомив
у встановлений строк орган ліцензування про те, що: оформив новий
договір з АТП ВАТ «Гайсинське АТП-10562 від 25.08.2006 р., переоформив
свідоцтво про державну реєстрацію підприємницької діяльності, оформив страхові
поліси цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів та від
нещасних випадків від 10.01.2007 р., - та не подав копії відповідних документів
до ліцензійної справи.

На підставі акту про встановлення факту
неподання в установлений строк повідомлення про зміну даних, зазначених в
документах, що додавалися до заяви про видачу ліцензії НОМЕР_3 від 30.01.2007
р. Головтрансінспекцією прийнято рішення НОМЕР_2 від 06.02.2007 р. про
анулювання ліцензії  ліцензіатам, в тому
рахунку: СПД ОСОБА_1.

Наведене стверджується матеріалами
справи та поясненнями  представників
сторін.

Позивач підтверджує факти, викладені в
Актах НОМЕР_8, НОМЕР_3 від 30.01.2007 р., однак вважає, що застосована до нього
міра відповідальності не відповідає допущеним порушенням.

Заслухавши пояснення представників
сторін, які, відповідно, позовні вимоги та заперечення на позов підтримали,
дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто
не   може бути примушений робити те, що
не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Види
господарської   діяльності,   що підлягають ліцензуванню, порядок їх
ліцензування, державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність
суб'єктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у
сфері ліцензування встановлює Закон України від 1 червня 2000 року №1775-III
«Про ліцензування певних видів господарської діяльності»(далі -Закон №1775-Ш).

Реалізацію державної  політики
у сфері ліцензування здійснює Кабінет Міністрів України, спеціально
уповноважений орган з питань ліцензування, а також органи виконавчої влади,
визначені Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноважені виконавчі органи
рад, уповноважені провадити ліцензування певних видів господарської діяльності
(ст. 4 Закону №1775-Ш).

Відповідно до ст. 5 Закону №1775-Ш
спеціально уповноважений орган з питань ліцензування, зокрема, здійснює нагляд
за  додержанням  органами
ліцензування  та ліцензіатами
законодавства у сфері ліцензування та дає роз'яснення щодо його застосування;
затверджує спільно з органами ліцензування ліцензійні умови провадження певного
виду господарської діяльності та порядок контролю за їх додержанням, крім
випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 1 Закону №1775-Ш
органом ліцензування є орган
виконавчої  влади,  визначений Кабінетом Міністрів України, або
спеціально уповноважений виконавчий орган рад для ліцензування певних видів
господарської діяльності.

Орган ліцензування зокрема забезпечує
виконання законодавства у сфері ліцензування; затверджує спільно із спеціально
уповноваженим органом з питань ліцензування ліцензійні умови провадження
певного виду господарської діяльності та порядок контролю за їх додержанням,
крім випадків, передбачених цим Законом; видає та переоформлює ліцензії, видає
дублікати ліцензій на певний вид господарської діяльності, приймає рішення про
визнання ліцензій недійсними; здійснює у межах своєї компетенції контроль за
додержанням ліцензіатами ліцензійних умов; видає розпорядження про усунення
порушень ліцензійних умов; анулює ліцензії на певний вид господарської
діяльності; формує і веде ліцензійний реєстр. Орган ліцензування може
делегувати здійснення передбачених цією статтею повноважень своїм структурним
територіальним підрозділам (ст. 6 Закону №1775-Ш).

Відповідно до пунктів 1, 3 Положення
про Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2004 р. N 1190 «Про
утворення Головної державної інспекції на автомобільному транспорті»(далі
-Положення)   до основних завдань
Головавтотрансінспекції, яка  є урядовим
органом державного управління, що діє у складі Мінтрансзв'язку і йому
підпорядковується, відноситься зокрема виконання відповідно до законодавства
дозвільно-реєстраційних та контрольно-наглядових функцій у сфері автомобільного
транспорту загального користування.

Для здійснення  покладених на неї завдань
Головавтотрансінспекція, зокрема, здійснює державний контроль за додержанням
суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного
транспорту загального користування, вимог законодавства про автомобільний
транспорт, норм та стандартів, що регулюють організацію перевезення пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом загального користування; видає відповідно до
законодавства ліцензії на право провадження господарської діяльності щодо
надання послуг з перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом
загального користування (крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх
багажу на таксі) і господарської діяльності щодо надання послуг з перевезення
пасажирів та їх багажу на таксі та ліцензійні картки; здійснює контроль за
додержанням ліцензійних умов (п. 4 Положення).

Відповідно до п. 1.5
Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального
користування (крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на
таксі) затверджених Наказом Державного комітету з питань регуляторної політики
та підприємництва України  та
Міністерства  транспорту України від
18.12.2003 р. № 136/985, ліцензування господарської діяльності, пов'язаної з
наданням таких послуг, здійснює Головавтотрансінспекція.

Статтею 10 Закону №1775-Ш встановлено,
що суб'єкт господарювання, який має намір провадити певний вид господарської
діяльності, що ліцензується, особисто або через уповноважений ним орган чи
особу звертається до відповідного органу ліцензування із заявою встановленого
зразка про видачу ліцензії, до якої додається копія свідоцтва про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності або копія довідки про внесення
до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, засвідчена
нотаріально або органом, який видав оригінал документа. Для окремих видів
господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, до заяви про видачу
ліцензії також додаються документи, вичерпний перелік яких встановлюється
Кабінетом Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого органу з
питань ліцензування. Органу ліцензування забороняється вимагати від суб'єктів
господарювання інші документи, не вказані у цьому Законі, крім документів,
передбачених частиною п'ятою цієї статті.

Ліцензіат зобов'язаний повідомляти
орган ліцензування про всі зміни даних, зазначених у документах, що додавалися
до заяви про видачу ліцензії. У разі виникнення таких змін ліцензіат
зобов'язаний протягом десяти робочих днів подати до органу ліцензування відповідне
повідомлення в письмовій формі разом з документами або їх нотаріально
засвідченими копіями, які підтверджують зазначені зміни. На підставі
документів, поданих ліцензіатом до органу ліцензування, орган ліцензування може
прийняти рішення про анулювання ліцензії у строки, передбачені цим Законом.
Підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є неможливість
ліцензіата згідно з поданими документами забезпечити виконання ліцензійних
умов, встановлених для виду господарської діяльності, на який видана ліцензія
(ст. 17 Закону №1775-Ш).

Відповідно до ст. 20 Закону №1775-Ш
контроль за додержанням ліцензіатами ліцензійних умов здійснюють органи
ліцензування та спеціально уповноважений орган з питань ліцензування в межах
своїх повноважень шляхом проведення планових і позапланових перевірок. Орган
ліцензування або спеціально уповноважений орган з питань ліцензування не
пізніше десяти робочих днів з дати складання акта перевірки порушень
ліцензійних умов видає розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов або
орган ліцензування приймає рішення про анулювання ліцензії.

Підставою для анулювання ліцензії є
зокрема акт про встановлення факту неподання в установлений строк повідомлення
про зміну даних, зазначених в документах, що додавалися до заяви про видачу
ліцензії (ст. 21 Закону №1775-Ш).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 04.07.2001 р. № 756 «Про затвердження переліку документів, які додаються до
заяви про видачу ліцензії для окремого виду господарської діяльності»(з подальшими
змінами і доповненнями) затверджено перелік документів, що повинні додаватись
до заяви про видачу ліцензії зокрема для здійснення діяльності з надання послуг
по перевезенню пасажирів і вантажів загального користування (крім надання
послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі), якими, крім копії
свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності, є
відомості за підписом заявника -суб'єкта господарської діяльності про
відповідність матеріально-технічної бази, необхідної для підтримання належного
технічного стану транспортних засобів та проходження технічного огляду
автомобілів, забезпечення проведення медичного огляду водіїв або копії
договорів на проведення таких робіт у разі відсутності власної бази
спеціалістів.

З ліцензійної справи позивача
вбачається, що для отримання ліцензії серії ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач надав до
ліцензійного органу зокрема копію договору НОМЕР_6 від 23.04.2004 р. з ВАТ
«Гайсинське АТП-10506»про надання автопідприємством послуг приватним підприємцям,
а саме: про надання послуг по забезпеченню Замовника (СПД ОСОБА_1) рейсовим
медичним контролем та інструктажем водія автомобіля, місця стоянки, що
охороняється, контролю технічного стану, технічного обслуговування та ремонту
автомобіля.

Під час перевірки дотримання СПД
ліцензійних умов здійснення діяльності з надання послуг по перевезенню
пасажирів і вантажів загального користування (крім надання послуг з перевезення
пасажирів та їх багажу на таксі) встановлено (і це підтверджено позивачем), що
СПД ОСОБА_1 25.08.2006 р. уклав новий договір про надання автопідприємством
послуг приватним підприємцям з ВАТ «Гайсинське АТП 10562», однак орган
ліцензування про це не повідомив і копію останнього договору не надіслав, що і
стало підставою для анулювання ліцензії позивача.

За урахуванням наведеного, суд вважає,
що наказ НОМЕР_2 від 06.02.2007 р. про анулювання ліцензії позивача прийнятий
Головтрансінспекцією у відповідності до вимог законодавства і скасуванню не
підлягає.

Посилання представника позивача на те,
що останній не знав про обов'язок повідомляти орган ліцензування про зміни у
документах, які подані до заяви на отримання ліцензії, що анулюванням ліцензії
його позбавлено конституційного права на труд та ведення підприємницької діяльності
не приймаються до уваги, оскільки: анулювання ліцензії не означає позбавлення
конституційного права на труд та здійснення підприємницької діяльності;
відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно
додержуватись Конституції України та законів України, незнання яких не звільняє
від юридичної відповідальності.

Також не приймаються доводи позивача
щодо видання наказу про анулювання ліцензії без попереднього надіслання
розпорядження про усунення порушень законодавства органом ліцензування,
оскільки видання такого розпорядження ліцензіату з приводу виявлених фактів
неподання в установлений строк повідомлення про зміну даних, зазначених в
документах, що додавалися до заяви про видачу ліцензії, статтею 20  Закону України «Про ліцензування певних видів
господарської діяльності»не передбачено.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись розділом УП, ст.ст. 7, 71,
86, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України
постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а
в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу
- з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому
апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України
постанова набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після
закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
М. Кожухар

Повний текст постанови складено
28.04.2007 р.