РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2007 р.

Справа № 8/82-1574

Господарський суд Тернопільської
області у складі

Cудді Гирили І.М.

Розглянув
справу:

за позовом: Тернопільської
об'єднаної державної податкової інспекції, вул. Білецька, 1, м. Тернопіль

до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1

За участю представників:

Позивача: Ковальської З.В. -державного податкового
інспектора юридичного відділу Тернопільської ОДПІ, довіреність № 396/7/10-015
від 10.01.07р.

Відповідача: не з'явився

В судовому засіданні представнику позивача роз'яснено його права і
обов'язки, передбачені ст.ст.  20, 22,
81-1 ГПК України.

За відсутності відповідного клопотання сторін технічна фіксація
судового процесу не здійснюється.

Розгляд справи, вперше призначений на 04.05.07р. було відкладено
на 21.05.07р., у зв`язку із неявкою відповідача та не поданням сторонами
документів, які витребовувались ухвалою суду від 05.04.07р.

Суть справи:

Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція, м.
Тернопіль, звернулася до господарського суду Тернопільської області з позовом
про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неподання
відповідачем більше одного року до податкового органу податкових декларацій,
документів бухгалтерської звітності, в підтвердження представив довідку НОМЕР_2
про подання відповідачем останньої податкової звітності 07.10.2002р. та про відсутність
заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами, довідку НОМЕР_3
про відсутність заборгованості по сплаті страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідач відзиву на позов не подав, в судове засідання
21.05.07р. не прибув, хоча про дату, час та місце слухання справи був
повідомлений належним чином в порядку ст. 64 ГПК України, а тому суд, у
відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України,
розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги
підтримав повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив наступне:

Стаття 42 Конституції України закріпила право кожного на підприємницьку
діяльність, яка не заборонена законом. В силу статей 25, 50 Цивільного кодексу
України таке право належить фізичній особі, яка має повну цивільну
правоздатність, здатність мати цивільні права та обов'язки.

Згідно статті 128 Господарського кодексу України  громадянин
визнається  суб'єктом
господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови
державної реєстрації його, як підприємця без статусу юридичної особи,
відповідно до статті 58 цього Кодексу.

ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 зареєстрований
як суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа виконавчим комітетом
Тернопільської міської ради 31.05.2002р., станом на 07.03.2007р. реєстрація
змін місця знаходження не проводилась, що підтверджується довідкою відділу
реєстрації Тернопільської міської ради НОМЕР_4.

Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією
відповідача взято на облік як платника податків з 17.06.2002р. (довідка
Тернопільської ОДПІ НОМЕР_2).

Згідно частини 8 статті 19 Господарського кодексу України усі
суб'єкти господарювання зобов'язані здійснювати первинний та бухгалтерський
облік результатів  своєї роботи, складати
статистичну інформацію, а також надавати відповідно до вимог закону фінансову звітність
та статистичну інформацію щодо своєї господарської діяльності, інші дані,
визначені законом.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ст. 9 Закону України “Про систему
оподаткування” підприємці, як платники податків і зборів (обов'язкових
платежів), зобов'язані подавати до державних податкових органів та інших
органів, відповідно до законодавства України декларації, бухгалтерську
звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням та сплатою
податків і зборів (обов'язкових платежів).

Статтею 238 ГК України передбачено, що за порушення встановлених
законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади
або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Відповідно до ст. 239 ГК України одним з видів
адміністративно-господарських санкцій є скасування державної реєстрації
суб'єкта господарювання.

У відповідності до ст. 247 ГК України, скасування державної
реєстрації суб'єкта господарювання провадиться за рішенням суду, що є підставою
для ліквідації даного суб'єкта господарювання відповідно до ст. 59 цього
Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 46 Закону України „Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців” від 15 травня 2003
року, який набрав чинності з 01 липня 2004 року, неподання протягом одного року
органам державної податкової служби податкових декларацій, документів
фінансової звітності -є підставою для постановлення  судового рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної особи -підприємця.

Відповідно до п. 17 частини першої ст. 11 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні" № 509-ХІІ від 04.12.1990 р., органи
державної податкової служби в установленому законом порядку мають право
звертатися у передбачених законом випадках до суду з заявою (позовною заявою)
про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач більше одного року
(остання податкова звітність подана 07.10.2002 року) не подає до органів
податкової служби податкової звітності, що підтверджується довідкою
Тернопільської ОДПІ НОМЕР_2

У відповідача відсутня заборгованість перед бюджетом та державними
цільовими фондами, що підтверджується довідкою ТОДПІ НОМЕР_5, довідкою УПФУ в
м. Тернополі НОМЕР_6.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає рівність
всіх учасників судового процесу перед законом і судом (ст.ст. 4-2, 21, 54,56
ГПК України), передбачає обов'язковість повідомлення відповідача про звернення
позивача до суду з позовними вимогами до нього та надання можливості  відповідачу захистити свої права та інтереси
в суді (ст.22,59 ГПК України).

Позивач представив належні докази направлення відповідачу копії
позовної заяви, які направлено за адресою, яка значиться офіційною юридичною
адресою відповідача. Відомостей про зміну юридичної адреси відповідач в
реєструючий орган не подавав.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладення
розгляду справи направлено відповідачу за адресою вказаною відповідачем при
реєстрації, що відповідає відомостям зазначеним в довідці  НОМЕР_7 від 15.03.2007 року відділу державних
реєстраторів Тернопільської міської ради.

Відповідач на день розгляду справи не подав суду будь-яких
доказів, які б спростовували доводи позивача, а тому суд визнає позовні вимоги
Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції обґрунтовано
заявленими, документально підтвердженими та такими, що підлягають до
задоволення.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції
України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Представленими суду матеріалами позивач по справі довів, що
суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 не подає звітності до ДПІ більше року, а тому у
суду є правові підстави для винесення рішення про припинення підприємницької
діяльності фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

Пунктом 1 ст. 49 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб -підприємців” від 15 травня 2003 року встановлено, що
суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної
особи -підприємця, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його
копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи-підприємця для
внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо
припинення підприємницької діяльності фізичної особи -підприємця.

На виконання зазначеного положення, суд направляє копію рішення
господарського суду державному реєстратору Тернопільської  міської ради, м. Тернопіль для вчинення дій,
передбачених ст. 49 Закону України №755-IV, після набрання рішенням законної
сили.

Державне мито та витрати за інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу згідно ст.49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 42,129 Конституції
України,  статтями  33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,
статтями 19,128,238,239,247 Господарського кодексу України, статтями 25,50
Цивільного кодексу України, статтею 11 Закону України Про державну податкову
службу в Україні", статтею 9 Закону України “Про систему оподаткування“,
ст. ст.  46,49 Закону України “ Про
державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців господарський
суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Припинити підприємницьку діяльність фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

3. Стягнути з фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в доход Державного бюджету України - 85
(вісімдесят п'ять) грн. державного мита.

4. Стягнути з фізичної особи -підприємця  ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) в доход Державного бюджету України на р/р 0002 у ГУДКУ  у Тернопільській області, МФО 838012, , одержувач: УДК у м. Тернополі - 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.          Рішення
господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його
прийняття (підписання рішення).

6. Накази видати стягувачам після набрання судовим рішенням законної
сили.

7. Копію рішення, після набрання останнім законної сили, надіслати
державному реєстратору Тернопільської міської ради для вчинення дій,
передбачених ст. 49 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців”.

8. На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили,
сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання
протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання) через місцевий
господарський суд.

Суддя
І.М. Гирила