ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

27.03.07                                                                                           Справа  № 17/298

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді                                                                       Бонк Т.Б.

суддів                                                                                          Бойко С.М.

Марко Р.І.

При секретарі судового засідання                              Ковалишин Ю.

розглянувши           апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Рівненському районі (далі ДПІ у Рівненському районі ) від 29.11.2006р. №10379

на постанову           Господарського суду Рівненської області від 17.11.2006р.

у справі           № 17/298

за позовом           Закритого акціонерного товариства «Консюмерс-Скло-Зоря»(далі ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря»), с. Зоря

до           ДПІ у Рівненському районі, м. Рівне

про           визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

за участю представників:

від позивача –Бакун Р.А. -  представник;

від відповідача  –Тарасюк  Р.В. –старший державний податковий інспектор;

- Поліщук О.Г. –завідувач сектора контрольно-перевірочної роботи;

встановив:

Постановою Господарського суду Рівненської області від 17.11.2006р. у справі № 17/298, суддя Петухов М.Г., позов задоволено повністю, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Рівненському районі від 31.10.2006р. №/0 в частині донарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 7545,97грн. визнано нечинним.

Постанова суду мотивована, зокрема, нормами п.п.1.1, п.п.1.6, п.п.1.13, п.п.1.20.1 п.п.1.20.2  п.1.20 ст.1, п.п.2.1  ст.2, п.п.4.2.9 п.4.2 ст.4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», а також зокрема тим, що податок з доходів фізичних осіб повинен нараховуватись та сплачуватись лише з конкретного доходу у вигляді додаткового блага, отриманого певним чітко встановленим платником податку.

Не погоджуючись з постановою першої інстанції, ДПІ у Рівненському районі подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Господарського суду Рівненської області від 17.11.2006р. та ухвалити нове рішення, яким відмовити ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря»у задоволені позовних вимог. Зокрема, скаржник посилається на те, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: позивач надавав своїм працівникам додаткове благо, у вигляді здешевлення гарячого харчування та в порушення п. «б» та «е»п.п.4.2.9 п.4.2 ст.4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»позивачем не було включено в загальний місячний оподаткований дохід платникам податку дані суми додаткового блага.

У запереченні на апеляційну скаргу, ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря»просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Господарського суду Рівненської області від 17.11.2006р. у справі №17/298 без змін з підстав правильного встановлення судом всіх обставин справи з додержанням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що оподатковуються доходи конкретної фізичної особи; витрати понесені на здешевлення харчування понесені позивачем за рахунок власного прибутку; податок сплачується з доходів фізичних осіб, а не з прибутку юридичної особи.

Представники відповідача підтримали вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив зазначені вимоги з підстав викладених у запереченні на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ДПІ у Рівненському районі проведено виїзну планову перевірку, за результатами якої складено акт про результати виїзної планової перевірки ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря»з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 01.07.2004р. по 30.06.2006р. від 24.10.2006р. №23/100/22555135, яким встановлено порушення п.п. «б», п.п. «г», п.п. «е»п.п.4.2.9 п.4.2 ст.4 п.7.1 ст.7, п.п. 8.1.1, п.п.8.1.2 п.8.1 ст.8 п.19.2 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Державною податковою інспекцією у Рівненському районі прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.10.2006р. №/0, яким позивачу згідно з п.п. «б»п.п.4.2.2. ст.4, п.п.17.1.9 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» на підставі акту перевірки 63/23-100/225551 від 24.10.2006р. встановлено порушення абз. «б», «г», «е»п.п.4.2.9 п.4.2 ст.4 п.7.1 ст.7 , п.п.8.1.1 п.п.8.1.2 п.8.1 ст.8, п.п. «а»п.19.2 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»у зв’язку з чим визначено суму податкового зобов’язання за платежем податок з доходів фізичних осіб у розмірі 22675,11грн. ( з них основний платіж –7558,37грн штрафні (фінансові) санкції –15116,74грн.).

Згідно п.5.1.5 Колективного договору укладеного між уповноваженим органом (власником) підприємства та профспілковим комітетом ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря»на 2004-2006р. для підтримки здорового стану працівників та попередження захворювань здійснювати часткову оплату гарячого харчування в розмірі 6500грн. в місяць. Здійснюється виконавчим органом ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря».

На виконання колективного договору позивачем укладено договір надання послуг громадського харчування від 29.12.2003р. та від 30.11.2004р. згідно умов, якого Підприємець Гончар Н.Г. (виконавець) надає послуги здешевленого харчування працівникам підприємства ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря». Здача-приймання виконаних робіт (надання послуг) здійснюється сторонами помісячно за актами здачі-приймання.

Згідно актів здавання-приймання виконаних робіт до Договору про надання громадського харчування від 29.12.203р. роботи про надання послуг громадського харчування виконані в повному обсязі. Замовник (ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря») сплачує виконавцеві винагороду.

З викладеного вбачається, що додаткове гаряче харчування надавалось невизначеному колу осіб співробітників підприємства «Консюмерс-Скло-Зоря».

Відповідно до п.1.2 ст.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахований (виплачений) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (п.1.6 ст.1 вищезазначеного Закону).

Платниками податку є резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи. (п.2.1 ст.2 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»).

Згідно з п.4.2.9 вищезгаданого закону до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються: дохід, отриманий платником податку від його працедавця як додаткове благо (за винятками, передбаченими пунктом 4.3 цієї статті), а саме у вигляді: вартості використання житла, інших об'єктів матеріального або нематеріального майна, наданих платнику податку у безоплатне користування, за винятком, коли таке надання зумовлене виконанням платником податку трудової функції чи передбачене нормами трудового договору (контракту) або відповідно до закону, у встановлених ними межах, а також за винятком користування автомобільним транспортом, наданих платнику податку його працедавцем-резидентом, який є платником податку на прибуток підприємств;

вартості майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених у підпункті 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств"; вартості послуг домашнього обслуговуючого персоналу, безоплатно отриманих платником податку, включаючи працю підпорядкованих осіб, а також осіб, що перебувають на військовій службі чи є заарештованими або ув'язненими.

Враховуючи викладене апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що податок з доходів фізичних осіб має нараховуватись, утримуватись та сплачуватись лише з конкретного доходу у вигляді додаткового блага, отриманого певним чітко встановленим платником податку.

З акту перевірки не можливо встановити, яким саме працівникам та в якому розмірі надавались додаткові блага. Також слід зазначити, що податковим органом безпідставно визначено суму податкового зобов’язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 7545,97грн. виходячи з загальної суми у розмірі 50500грн сплачених позивачем підприємцям Гончар Н.Г. та Гончар М.М., оскільки зазначена сума включає в себе не тільки вартість харчування, але і витрати та прибуток вищезазначених підприємців, які можуть бути включено загальною сумою.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Скаржник не подав у встановленому законом порядку належних та допустимих доказів, які б підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтовували правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд, вважає, що постанова Господарського суду Рівненської області від 17.11.2006р. у справі №17/298 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, не базуються на законодавстві, що регулюють дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної постанови

Враховуючи наведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.69, 70, 71, 79, 86, 195, 196, 198, 200, 201, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, Львівський апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Постанову Господарського суду Рівненської області від 17.11.2006р. у справі №17/298 залишити без змін, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Рівненському районі - без задоволення,

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку і строки, визначені ст.ст.212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя                                                            Бонк Т.Б.

Суддя                                                                       Бойко С.М.

Суддя                                                                                Марко Р.І.