СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

18 квітня 2007 року

м. Севастополь           Справа № 2-22/652-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Черткової І.В.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Фенько Т.П.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача:  Калиниченко Мирослава Миколаївна, довіреність №  03-07   від 13.04.07

відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Яковлєв С.В.) від 16.02.2007 по справі № 2-22/652-2007А

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Техномаркетбуд" (пров. Задорожний/вул. Вузлова, 3/4, місто Сімферополь, 95047)

до Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим (вул. М. Залки, 1/9, місто Сімферополь, 95053)

про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 16.02.2006 у справі № 2-22/652-2007А (суддя Яковлєв С.В.) позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим від 21.07.2006 № /0.

Постанова суду мотивована тим, що укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Техномаркетбуд" та суб’єктом підприємницької діяльності - фізичною особою  Лук’янець Г.С. правочин за своєю природою є договором комісії, і у суду не має підстав вважати його недійсним чи удаваним. А тому перерахована комітентом на виконання договору грошова сума у розмірі 124933,22 грн не є зворотною фінансовою допомогою, належить комітенту та повернута йому у зв’язку з невиконанням укладеного договору позивачем. У зв’язку з цим не має підстав для донарахування позивачу податку на прибуток у сумі 15616,65 грн.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену постанову скасувати, у позові відмовити.

У судове засідання представник відповідача не з’явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Судова колегія вважає можливим задовольнити зазначене клопотання відповідача, оскільки відсутність відповідача у судовому засіданні  не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає судове рішення законним та обґрунтованим.

Переглянувши постанову суду відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Державною податковою інспекцією у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим проведена планова документальна перевірка позивача з питань дотримання ним вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.10.2003 по 31.03.2006, про що 13.07.2007 складено акт № 4191/23-6/31945645 (а. с.7-24).

На підставі зазначеного акту відповідач 21.07.2006 прийняв та надіслав податкове повідомлення рішення № /0 про донарахування податку на прибуток у сумі 15616,65 грн (а. с. 25).

Висновок про заниження позивачем податку на прибуток зроблений на підставі того, що товариство з обмеженою відповідальністю "Техномаркетбуд" не виконало свої зобов’язання за договором комісії, укладеного з суб’єктом підприємницької діяльності - фізичною особою  Лук’янець Г.С.(яка не є платником податку на прибуток), та не здійснило поставку комітенту цементу у строк до 15.03.2004 відповідно до Специфікації № 1. На виконання договору від комітента позивачем було отримано на поточний рахунок 124933,22 грн, але зазначена сума була не повернута комітенту до кінця звітного періоду та використовувалась позивачем для закупівлі цементу, що реалізовувався іншим особам. У зв’язку з цим відповідач визначив отриману товариством з обмеженою відповідальністю "Техномаркетбуд" за договором комісії суму у розмірі 124933,22 грн  як зворотну фінансову допомогу, що не була включена позивачем до валового прибутку у 1 кварталі 2004 року.

Згідно з матеріалами справи 22.12.2003 між товариством з обмеженою відповідальністю "Техномаркетбуд" та суб’єктом підприємницької діяльності - фізичною особою  Лук’янець Г.С. укладено договір комісії № 14/12-03 (а. с. 26-27), відповідно до умов якого перший від свого імені за дорученням останньої мав укласти угоди, спрямовані на придбання для Лук'янець Г.С. узгодженої (шляхом підписання специфікацій) між сторонами продукції (п. 1.1).

Відповідно до п. 2.1.2 зазначеного договору суб’єкт підприємницької діяльності Лук'янець Г.С. зобов'язана була перерахувати грошові кошти позивачу у розмірі, визначеному у специфікації, у термін не більш 2 банківських днів від дати підписання зазначеної специфікації.

Між зазначеними сторонами 22.12.2003 була підписана специфікація № 1 про поставку 806 т цементу у строк до 15.03.2004 на суму 124933,22 грн (а.с. 28). За невиконання зобов’язань сторонами передбачена відповідальність у статті 5 вказаного вище договору.

Статтею 1011 Цивільного кодексу України визначено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

У зв’язку з цим, суд вважає, що отримані позивачем від суб’єкта підприємницької діяльності Лук'янець Г.С. 124933,22 грн є коштами останньої, які вона перерахувала відповідно до умов договору комісії від 22.12.2003 № 14/12-03 для забезпечення виконання позивачем комісійного доручення.

Відповідачем не надані докази того, що укладений 22.12.2003 між позивачем та суб’єктом підприємницької діяльності Лук'янець Г.С. правочин, в передбаченому законом порядку визнаний недійсним або удаваним, в силу чого згідно зі статтями 204, 236  Цивільного кодексу України відсутні підстави вважати , що зазначений правочин не є договором комісії.

За таких обставин у відповідача на підставі статті 235 Цивільного кодексу України були відсутні підстави вважати зазначений правочин не договором комісії, а договором про надання зворотної фінансової допомоги, та робити висновок про необхідність застосування до позивача положень п. 4.1.6 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" під час розрахунку податкового зобов'язання з податку на прибуток за І квартал 2004 року.

Не може бути підставою для кваліфікації отриманих позивачем від Лук’янець Г.С. грошових коштів як зворотної фінансової допомоги і та обставина, що отримані від Лук’янець Г.С. кошти позивач використав не для виконання комісійного доручення, а для закупівлі  цементу  з метою реалізації його іншим особам. Це свідчить лише про порушення позивачем зобов’язання перед Лук’янець Г.С. За це порушення позивач має нести цивільно-правову відповідальність. Відповідальності позивача за податковим законодавством це порушення не тягне, оскільки немає підстав для заперечення факту отримання позивачем  коштів від Лук’янець Г.С. як призначених для виконання комісійного доручення.

На підставі викладеного, суд вважає, що висновки, які зроблені відповідачем у акті перевірки № 4191/23-6/31945645, не відповідають дійсним обставинам справи, в силу чого прийняте відповідачем податкове повідомлення - рішення від 21.07.2006 № /0 не може бути визнано правомірним, а тому підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому постанова господарського суду Автономної Республіки Крим від 16.02.2006 у справі № 2-22/652-2007А підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

2.Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 16.02.2006 у справі № 2-22/652-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає   законної  сили  з  моменту  проголошення          і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя                                        І.В. Черткова

Судді                                                                      К.В. Волков

Т.П. Фенько