ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2007                                                                                   Справа № 32/485

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:   судді Науменко І.М. –доповідач

суддів: Білецької Л.М., Лисенко О.М.

при секретарі судового засідання: Прокопець Т.В.

За участю представників сторін:

від позивача:  Баєва Майя Шаукатівна представник, довіреність №б/н  від 10.07.06;

від відповідача:  Піняєв Юрій Іванович представник, довіреність №0314  від 07.12.06;

розглянувши апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Мода-Сервіс”, м. Дніпропетровськ  на рішення  господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.07р.   у справі № 32/485-06

за позовом            відкритого акціонерного товариства „Мода-Сервіс”, м. Дніпропетровськ

до              приватного виробничо-комерційного підприємства „ЮПІ”, м. Дніпропетровськ

про  визнання додаткової угоди недійсною

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.07р. у справі № 32/485-06 (суддя Васильєв О.Ю.) в позові відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що сторони договору шляхом обміну листами дійшли до згоди продовжити термін дії договору оренди на строк з 01.01.04р. до 31.12.04р. –тобто на термін не більше ніж один рік, а тому навіть у разі укладення такої додаткової угоди у письмовій формі вона не підлягала ні нотаріальному посвідченню, ні державній реєстрації.

Не погодившись з рішенням господарського суду від 22.01.07р., позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення, позов задовольнити, посилаючись на те, що судом першої інстанції не були повно з”ясовані обставини, що мають значення для справи, в зв’язку з чим порушено норми матеріального та процесуального права, а саме суд першої інстанції не врахував, що  позивач при звернені до суду з позовом, виходив з того, що на момент укладення додаткової угоди не було дотримано обов’язкової вимоги щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації такої угоди. Також скаржник вважає, що предметом договору оренди нежитлового приміщення № 63 є саме окрема частина будівлі, а саме приміщення –8 кв.м.

Відповідач в своєму відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, дослідивши матеріали справи, вивчивши апеляційну скаргу вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а провадження по справі припиненню з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.05 р. у справі № 12/108 за первісним позовом ПВКП “ЮПІ”до ВАТ “Мода-Сервіс”про зобов’язання продовжити договір оренди та за зустрічним позовом ВАТ “Мода-Сервіс”до ПВКП “ЮПІ”про зобов’язання звільнити і повернути нежитлове приміщення ; в задоволенні як первісного , так і зустрічного позовів відмовлено . При цьому суд встановив наступні обставини : “22.09.99 р. між ВАТ “Мода-Сервіс”та ПВКП “ЮПІ”був укладений договір оренди , на підставі якого орендодавець передав орендарю в оренду нежиле приміщення “часть приемного зала”в будинку № 113 по вул. Героїв Сталінграду в м. Дніпропетровську  площею 8 кв.м. для експлуатації під міні фотолабораторію. Відповідно до п.2 договору  строк оренди встановлений з 1 березня 1999 р. по 1 березня 2000 р. В подальшому строк оренди продовжувався на підставі обміну листів сторонами до 30 червня 2001 р. , до 31 грудня 2003 р. , до 31 грудня 2004 р. Ні позивач , ні відповідач не надали доказів того , що відповідачем було погоджено продовження договору оренди від 22.02.1999 р. на період з 01.01.05 р. до 31.12.05 р. Отже , виходячи з наведеного , та враховуючи , що останній погоджений сторонами строк договору оренди був встановлений з 31.12.2003 р. по 31.12.2004 р. , позивач продовжує користуватися орендованим приміщенням , суд приходить до висновку , що договір оренди № 63 від 22.02.1999 р. вважається поновленим  на строк один рік ,а саме : з 31.12.2004 р. по 31.12.2005 р. Отже на день розгляду справи позивач є орендатором відповідно до договору оренди № 63 від 22.02.1999 р. та правомірно користується орендованим приміщенням. Посилання відповідача за первісним позовом на те , що не виконана вимога щодо нотаріального посвідчення договору оренди на 2004 рік відповідно до ст.793 ЦК України ,а отже угода є нікчемною ,судом не прийнято до уваги ,так як вимоги даної статті не можуть бути застосовані до правовідносин оренди по договору оренди № 63 від 22.02.1999 р. виходячи з того , що відповідно до п.1 даного договору в оренду передане нежиле приміщення 8 кв.м. ,що складається з “части приемного зала”. Відповідачем за первісним позовом не надано жодних доказів того , що орендоване приміщення є окремою частиною капітальної споруди ”.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.12.05 р. вищезазначене рішення господарського суду від 23.09.05 р. у справі № 12/108 залишене без змін .

Позивач просить визнати недійсною угоду про продовження терміну дії вищезазначеного договору на строк з 01.01.04 р. до 31.12.04 р. ,укладену шляхом обміну сторонами листами з часу її укладання з тих підстав , що ця угода в порушення вимог ЦК України не посвідчена нотаріально та не здійснено її державна реєстрація .

Колегія суддів вважає, що в даній справі відсутній предмет спору, а саме: рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.05 р. у справі № 12/108 ( що набрало чинності в установленому законом порядку ) встановлено , що “Посилання відповідача за первісним позовом на те , що не виконана вимога щодо нотаріального посвідчення договору оренди на 2004 рік відповідно до ст.793 ЦК України , а отже угода є нікчемною ,судом не прийнято до уваги ,так як вимоги даної статті не можуть бути застосовані до правовідносин оренди по договору оренди № 63 від 22.02.1999 р. виходячи з того , що відповідно до п.1 даного договору в оренду передане нежиле приміщення 8 кв.м. ,що складається з “части приемного зала”. Відповідачем за первісним позовом не надано жодних доказів того , що орендоване приміщення є окремою частиною капітальної споруди ”. Жодних додаткових доказів що орендоване приміщення є окремою частиною капітальної споруди позивачем під час розгляду цієї справи також надано не було .

До того ж, відповідно до вимог  ЦК України станом на час обміну сторін листами про продовження терміну дії договору оренди : договір  найму  будівлі  або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.  Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню  ( ст.793 ) ; договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше одного року, підлягає державній реєстрації.

Окрім того за відсутності додаткової угоди ,укладеної у письмовій формі , неможливо і здійснити нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію такої угоди ; більш того , сторони договору шляхом обміну листами дійшли до згоди продовжити термін дії договору оренди на строк з 01.01.04 р. до 31.12.04 р. –тобто на термін не більше ніж один рік ; а тому навіть у разі укладання такої додаткової угоди у письмовій формі вона не підлягала ні нотаріальному посвідченню , ні державній реєстрації .

За таких обставин судова колегія дійшла висновку про необхідність припинення провадження по справі, оскільки згідно п.11 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження по справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на вищевикладене, не можуть бути прийняті до уваги та бути підставою для задоволення позову посилання скаржника на те, що дана угода мала бути нотаріально посвідчена та зареєстрована.

З огляду на викладене, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення господарського суду скасувати частково, провадження по справі припинити.

Керуючись ст.ст.101, 103-105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.07р. у справі № 32/485-06  – скасувати частково.

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Мода-Сервіс”, м. Дніпропетровськ –задовольнити частково.

Провадження у справі № 32/485-06 припинити.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                                              І.М. Науменко

Суддя                                                                                         Л.М. Білецька

Суддя                                                                                                   О.М. Лисенко