ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"13" лютого 2007 р.
Справа №  16/280

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Коротченко Л.С., розглянувши матеріали справи № 16/280

за позовом: закритого акціонерного товариства - фірми "Нафтогазбуд",  м. Львів

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства "Зангас-Юг", м. Гайворон Кіровоградської області

про стягнення 1 538 054, 58 грн.,

за участю представників:

від позивача - Віктюк Р.О., довіреність № 13/2359 від 23.11.06;

від позивача - Ковч П.С., довіреність № 13/182 від 29.01.07;

від відповідача - Луговська В.В., довіреність № 31 від 21.02.06;

від відповідача - Корінний А.В., довіреність № 69 від 10.10.06.

Закритим акціонерним товариством - фірмою "Нафтогазбуд" подано  позовну заяву до відкритого акціонерного товариства "Зангас-Юг" про стягнення боргу в сумі 1 538 054, 58 грн.

26.12.06 р. позивачем подана уточнена позовна заява фактично про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відкритого акціонерного товариства "Зангас-Юг" (далі - ВАТ "Зангас-Юг") 399 145,24 грн. основного боргу, пені 54 743,03 грн., витрати в розмірі 7 075,71 грн., а також витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та визнати за закритим акціонерним товариством - фірма "Нафтогазбуд" (далі -  ЗАТ - фірма "Нафтогазбуд" або позивач) право на одержання гарантійних виплат та стягнути на користь позивача 953 660 грн.

12.02.2007 р. позивачем подано до суду уточнена позовна заява, в якій позивач просить:

1. Об'єднати позовні вимоги про стягнення боргу за виконанні роботи та про визнання за ЗАТ-фірма "Нафтогазбуд" права на одержання гарантійних виплат та їх стягнення.

2. Стягнути з ВАТ "Зангас-Юг" 389 068,64 грн. основного боргу, пені 53 361,02 грн., а також витрати по сплаті держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

3. Визнати за ЗАТ-фірма "Нафтогазбуд" право на одержання гарантійних виплат та стягнути на нашу користь 953 660 грн.

Зі змісту поданої до суду 12.02.2007 р. заяви про уточнення позовних вимог вбачається, що позивач у відповідності до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України фактично зменшив розмір позовних вимог, а саме зменшив суму основного боргу до 389 068,64 грн. та суму нарахованої до сплати відповідачу пені - до 53 361,02 грн.

В цій частині господарський суд приймає заяву до розгляду, враховуючи передбачене ст. 22 Господарського процесуального кодексу України право позивача.

Крім цього, в поданій до суду 12.02.2007 р. уточненій позовній заяві  позивачем виставлена нова вимога до відповідача, а саме: вимога про визнання за позивачем права на одержання гарантійних виплат, яка не була зазначена в основній позовній заяві, з якою позивач звернувся до суду 05.09.2006 р.

Відповідно ч. 2 та ч. 4 ст. 22 Господарського кодексу України позивач має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду. Крім того позивач вправі до прийняття рішення у справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог.

Заявлена позивачем вимога про визнання права на одержання гарантійних виплат не відповідає змісту ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не є збільшенням розміру позовних вимог, заявлених у справі, право на подання якої передбачено ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, оскільки під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік збільшення) кількісних показників, у яких виражається вимога, у тому числі ціни позову, а не доповнення позову новими окремими вимогами.

Подана позивачем заява з вимогою про визнання за позивачем права на одержання гарантійних виплат  за своїм змістом фактично є окремою вимогою не майнового характеру, яка має бути розглянута в окремому позовному провадженні.

Підставою звернення до господарського суду є стягнення з відповідача вартості виконаних підрядних робіт, тобто вимога майнового характеру.

За вказаних обставин у господарського суду відсутні підстави для прийняття до розгляду заяви в частині вимоги про визнання за позивачем права на одержання гарантійних виплат, оскільки доповнення позовної заяви новими вимогами діючим законодавством не передбачено.

Разом з цим, позивач не позбавлений можливості звернутися до господарського суду з даною вимогою в окремому позовному провадженні.

Враховуючи наведене, господарський суд розглядає позовні вимоги в редакції заяви, поданої до суду 12.02.2007 р., без врахування вимоги  про визнання права на одержання гарантійних виплат.

Також помилковим та безпідставним є посилання позивача на ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, оскільки застосування вказаної норми стосується лише випадку подання позовної заяви до суду, а не права позивача доповнювати подану до суду заяву новими вимогами.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання  про об'єднання позовних вимог про стягнення боргу за виконанні роботи та про визнання за позивачем права на одержання гарантійних виплат та їх стягнення позивачу відмовити.

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, встановив наступне.

26.07.2004 р. між ВАТ "Зангас-Юг" (далі-Замовник) та ЗАТ-фірма "Нафтогазбуд" (далі-Підрядник) укладеного контракт підряду № 01-13-500-272/2004-КДВ (далі-Контракт) на будівництво газопроводу-відводу до ТОВ "Побужський феронікелевий комбінат"  (далі - Об'єкт) (а.с.12-24 том 1).

Згідно п. 2.1. Контракту  Підрядник повинен в терміни, передбачені додатком 2, виконати роботи по будівництву об'єкта, які передбачені додатком 1, власними та залученими силами у відповідності до будівельних норм і правил, а також усунути дефекти, які будуть виявлені під час Гарантійного періоду.

Відповідно до п.п. 4.5, 4.6 Контракту оплата за виконанні роботи проводиться щомісяця на основі підписаних сторонами актів приймання робіт за звітний (попередній) період; щомісяця до 30 числа звітного місяця Підрядник зобов'язаний надати Замовнику акт приймання робіт за звітний (попередній місяць).

За умовами Контракту, а саме: п.п. 4.8, 4.9 Замовник проводить оплату Підряднику протягом 5 банківських днів з моменту виставлення Підрядником рахунку на оплату при умові підписання сторонами акту приймання робіт за звітний місяць; оплата виконаних Підрядником робіт проводиться в гривнях на розрахунковий рахунок Підрядника.

Згідно поданих позивачем до суду довідок про вартість виконання підрядних робіт та витрат (акти форми КБ-3) за серпень, жовтень, листопад, грудень 2004 р., січень, лютий, березень, квітень, червень 2005 р. (а.с.25-34 том 1), що підписані повноважними представниками обох сторін, вартість    виконаних      Підрядником   робіт становила 19 073 191 грн., зарахування авансу - 1 665 089 грн., гарантійні утримання - 953660 грн., сплачено Замовником фактично 16 003 152 грн., з яких останні платежі здійсненні відповідачем 01.11.2005 р. в сумі 800 000 грн. (а.с.39 том 2) та 11.11.2005 року в сумі 100 000 грн. (а.с. 40 том 2 ); до сплати Замовником підлягає 451 290 грн., що підтверджується відповідним розрахунком позивача (а.с. 10 том 1).

Однак, з урахуванням заборгованості позивача перед відповідачем в сумі 62 221,36 грн., загальна сума боргу за виконанні підрядні роботи позивачем відповідно до ст. 22 ГПК України фактично була зменшена на відповідну суму - 62 221,36 грн., до стягнення позивачем за виконанні підрядні роботи відповідачу в заяві № 13/260 від 08.02.2007 р. виставлена заборгованість в сумі  389 068, 64 грн.(а.с. 30 том 2).

Отже, за твердженнями відповідача рахунок на оплату позивач виставив відповідачу 30.06.2005 р. (а.с. 58 том 1). Згідно довідки про вартість виконаних у червні 2005 р. підрядних робіт, сплаті підлягало Замовником 2 404 342 грн. (а.с. 34 том 1).

Відповідачем не була проведена вчасно оплата вартості проведених підрядних робіт у строк обумовлений Контрактом.

Однак, як стверджує відповідач остання оплата ним була здійснена у листопаді 2005 року, на підтвердження чого ним подано відповідні платіжні доручення № 198 від 31.10.2005 р. на суму 800 000 грн. та № 204 від 22.11.2005 р. на суму 100 000 грн. (а.с. 39,40 том 2).

Залишок заборгованості відповідача на день розгляду справи в сумі 389 068, 64 грн. визнано відповідачем в повному обсязі, доказів сплати вказаної суми заборгованості відповідач до суду не надав.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України  суб'єкти господарювання   та інші учасники господарських відносин повинні виконувати  господарські зобов'язання  належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання  зобов'язання  - відповідно  до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За правовою природою укладений сторонами Контракт є договором, правовідносини за яким регулюються главою 61 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підряду) зобов'язана на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Пунктами 4.7 та 4.8 Контракту  передбачено, що підписаний акт приймання робіт за звітний місяць є основою для виставлення Підрядником Замовнику рахунку на оплату прийнятих робіт; Замовник проводить оплату Підряднику протягом 5 (п'яти ) банківських днів з моменту виставлення підрядником рахунку на оплату при умові підписання сторонами акту приймання робіт за звітний місяць.

Відповідач не виконав зобов'язань щодо повної оплати вартості виконаних позивачем підрядних робіт, у зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача з відповідними листами № 13/938 від 14.04.2006 р. та № 13/1207 від 19.05.2006 р. (а.с.35,36 том 1), з проханням сплатити суму боргу за Контрактом.

Відповідачем не була сплачена вся сума заборгованості за укладеним сторонами Контрактом, у зв'язку з чим позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Відповідно до  ст. ст. 525, 526 Цивільного  кодексу України   зобов'язання має   виконуватися  належним чином  відповідно до умов   договору та вимог кодексу, інших актів законодавства, одностороння  відмова  від зобов'язання або одностороння зміна  умов не допускається, якщо  інше не встановлено договором  або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушуючи вимоги ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та умови  зазначеного  вище договору, у передбачений умовами Контракту строк відповідач заборгованість за виконанні позивачем підрядні роботи не сплатив.

Відповідач у наданому суду 13.02.2007 р. відзиві заборгованість в сумі  389 068, 64 грн. визнав, пояснивши що вказана вище заборгованість дійсно підтверджується бухгалтерськими документами.

За правилами ст.  625 Цивільного кодексу України   боржник не звільняється  від відповідальності  за неможливість  виконання ним  грошового зобов'язання.

Враховуючи наведене, господарський суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення основної заборгованості за Контрактом в сумі 389 068, 64 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основної суми боргу, позивачем до стягнення нарахована також пеня в сумі 53 361, 02 грн. за період з 01.12.2005 р. по 29.08.2006 р. за 272 дні. Позивач вказані вимоги обґрунтовує ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 13.5 Контракту, згідно яких боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Пунктом 13.5 Контракту визначено, що при порушенні Замовником термінів оплати більш ніж на 10 днів, Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до п. 13.5 Контракту, з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ позивачем нарахована пеня в сумі 53 361,02 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи наведену вище норму, дату отримання Замовником рахунку (30.06.2005 р.), строк виконання відповідачем зобов'язання, передбачений п. 4.8 Контракту, пеня повинна бути нарахована з 05.07.2005 р.

Однак, враховуючи те, що відповідачем 01.11.2005 р. та 22.11.2005 р. була здійсненна часткова проплата існуючого боргу, відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України  строк позовної давності для стягнення пені перервався, перебіг позовної давності почався заново з 23.11.2005 р.

Згідно вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій припиняється 12.05.2006 р., тобто стягненню з відповідача підлягає пеня, нарахована за шість місяців з 23.11.2005 р. по 23.05.2006 р. за 181 день в сумі 36 657, 73 грн.

А тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково в сумі 36 657, 73 грн.

Посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду з вимогою про стягнення пені є помилковим, з урахуванням вищенаведеного.

Що ж стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача гарантійних виплат в сумі 953 660 грн., вказані вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 31.05.2005 р. було підписано акт робочої комісії про готовність закінченого будівництвом Об'єкта для пред'явлення державній приймальній комісії (а.с.107-110 том 1).

Актом Державної приймальної комісії від 06.07.2005 р. даний об'єкт введено в експлуатацію та передано в Гарантійну експлуатацію (а.с. 106 том 1).

Відповідно до п. 1.23 Контракту "Гарантійна експлуатація" - це період, що становить 6 (шість) місяців, починаючи з дні підписання Акту Державної приймальної комісії про введення Об'єкта в експлуатацію, протягом якого Підрядник несе відповідальність.

Пунктом 10.8 Контракту встановлено, що після закінчення Гарантійного періоду Підрядник передає всі роботи Замовнику для остаточного приймання. Замовник починає приймання робіт протягом 10 днів, після отримання письмового повідомлення Підрядника про готовність робіт для остаточної перевірки і приймання. У разі позитивних результатів перевірки і приймання робіт, сторони підписують акт остаточного приймання.

Однак, господарським судом встановлено, що сторони не підписували акту остаточного приймання робіт.

В порушення умов п. 10.8 Контракту, позивач письмово не повідомив відповідача про готовність робіт до остаточної перевірки та підписання вказаного акту.

У зв'язку з чим, питання щодо остаточного прийняття Об'єкту ініціював відповідач, який листом № 31 від 10.04.2006 р. просив позивача повідомити прізвища фахівців для участі комісії по підписанню акту остаточного прийняття (АЕС. 61 том 1).

У відповідь на вказаний лист позивач листом № 03/1037 від 03.05.2006 р. повідомив прізвища фахівців від ЗАТ-фірма "Нафтогазбуд" для участі в комісії на кінцевій здачі траси газопроводу - відводу по Побужського ФНК і огляду траси після зимово-весняного періоду.

Листами № 41 від 30.05.2006 р. та № 45 від 05.06.2006 року відповідач попередив позивача про дату підписання акту остаточного приймання робіт - 06.06.2006 р.  та необхідність направити своїх представників (а.с.62,63 т. 1).

Під час проведення технічного обстеження виконаних робіт 06.06.2006 р. акт остаточного приймання робіт не був підписаний, оскільки комісія встановила недоліки по виконаним роботам та відступлення підрядника від проектної документації, про що було складено відповідний протокол технічного обстеження (а.с. 99 том 1), який було направленого позивачу листом № 46 від 07.06.2006 року  (а.с. 64 том 1).

За твердженнями відповідача, усунення виявлених при обстежені та зафіксованих у протоколі недоліків, повинно було бути зроблено до 24.07.2006 р., однак представник позивача на підписання акту остаточного прийняття не з'явився. Враховуючи те, що позивачем зауваження були виправлені частково, акт остаточного приймання Об'єкту не був підписано (а.с. 100 том 1).

Зі змісту п. 4.4 Контракту вбачається, що застосування даного пункту сторонами зумовлено наявність складеного акту остаточного приймання робіт, тобто можливість стягнення вказаної суми гарантійних утримань з відповідача пов'язана саме з наявністю акту остаточного приймання Об'єкту.

Оскільки акт остаточного приймання робіт сторонами укладено не було, вимоги позивача в цій частинні є передчасними, а тому безпідставними, в цій частині позивачу слід відмовити в позові.

Заявлене позивачем у справі клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України господарський суд призначає судову експертизу для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

Враховуючи те, що позивачем пред'явлена вимога майнового характеру про стягнення заборгованості за договором підряду, при вирішенні даного спору не виникає питань, які потребують спеціальних знань. Наявність чи відсутність недоліків виконаних позивачем робіт, що були виявлені після Гарантійного строку експлуатації не стосується предмету даного спору, та може бути предметом розгляду саме позову, предмет якого буде безпосередньо пов'язаний зі спонуканням Замовника підписати акт остаточного приймання Об'єкта, на право звернення з яким належить позивачу.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у справі покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошувалась перерва до 17 год. 30 хв. 13.02.2007 р.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Зангас-Юг" (26300, м. Гайворон, вул. Автомобілістів, 3, р/р 2629 Заводське БВ МЦВ ПІБ м. Миколаїв МФО 326438, код 13855080) на користь закритого акціонерного товариства - фірми "Нафтогазбуд" (79026, м. Львів, вул. Стрийська,144, р/р 260042663 в ЛОД АППБ "Аваль" м. Львова, МФО 325570, код 01293961) заборгованість в сумі 425 726, 37 грн., з них 389 068,64 грн. сума основного боргу та 36 657,73 грн. пені, а також витрати по сплаті державного мита в сумі 4 257,26 грн. та  36,58 грн.  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набранням рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України рішення  господарського суду  набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні  було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, з дня   підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

До набрання рішенням законної сили воно може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду  у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя

Л. С. Коротченко