ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"08" травня 2007 р.                                                           Справа № 8/119-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Хом'якової В.В. при секретарі Зибцевій А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом відкритого акціонерного товариства "Херсонський комбінат хлібопродуктів"

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні

про  визнання нечинним податкового повідомлення-рішення.

за участю представників сторін:

від  позивача - представник Іпатов В.В., дов. №625/10 від 21.03.07., гол. бухг. Букацель Л.І., дов. №348/10 від 16.02.07.

від  відповідача - СДПІ Горбунова К.О., дов. №4/9/10-026 від 09.01.07., ГДПРІ Петрова Н.Л., дов. №2158/9/10-105 від 02.03.07.

ВАТ „Херсонський комбінат хлібопродуктів” (позивач) звернулось до господарського суду з позовом про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення  Державної податкової інспекції  у м. Херсоні (відповідач) № /0 від 01.02.07 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 930711 грн. 62 коп. та  застосування штрафних санкцій у сумі 14917 грн. 48 коп.  Позивач вважає,   що   рішення  не  відповідає  дійсним  обставинам  господарських відносин, суперечать нормам діючого законодавства. Сільгосппродукція, що була придбана підприємством за операціями, на підставі яких, на думку ДПІ, товариство безпідставно віднесло суми податку до податкового кредиту, була використана у власній господарській діяльності, що не заперечується  в акті перевірки. ТОВ було отримано від контрагентів на всю кількість продукції належним чином оформлені податкові накладні, продукція була оплачена  підприємством в повному обсязі, в тому числі з урахуванням суми податку на додану вартість. Враховуючи, що за змістом Закону України від 03.04.1997 р. № 168/98-ВР "Про податок на додану вартість" право на відшкодування податку на додану вартість виникає лише при фактичній надмірній сплаті податку на додану вартість, а факт сплати податку на додану вартість у складі ціни придбання не заперечується перевіряючими, то висновок про порушення  підприємством вимог діючого законодавства не можна вважати обґрунтованим і достатнім для прийняття рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування. Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Закону України від 21.12.2000 р. № 2181 - ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до ст. 4 зазначеного Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності). П. 1.2 ст. 1 вказаного Закону визначено, що податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України. Зменшення суми бюджетного відшкодування не може здійснюватися у порядку, встановленому п. 6.1 ст. 6 Закону № 2181-Ш.

Державна податкова інспекція у м. Херсоні (відповідач) проти позову заперечує, посилаючись на  те, що податкові повідомлення-рішення ДШ у м. Херсоні від  прийняті у відповідності з вимогами пункту 6.1 статті 6 Закону України від 21.12.2000р. № 2181-Ш "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та пункту 3 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001р. № 253.  У відзиву на позовну заяву відповідач вказує, що  податок на додану вартість є непрямим видом податку. оскільки сплачується кожним покупцем у ціні придбавання такого товару, а, відповідна сплата такого податку закінчується лише при остаточному споживанні "оподатковуваної" вартості товару. Згідно з Законом № 168, податок на додану вартість сплачується у ціні товару його покупцем на користь постачальника, а отже, суб'єкт господарювання може бути або покупцем (який сплачує ПДВ у ціні товару) або постачальником (який нараховує ПДВ покупцю до сплати у ціні придбання), хоча формально обидва з них можуть бути зареєстрованими платниками ПДВ. Між суб'єктами господарювання від первинного товаровиробника (першого постачальника) та до кінцевого споживача, тобто остаточного споживання такого товару існує певний стійкий зв'язок, який вбачається у зв'язку з рухом товару та змінюється у зв'язку з функцією суб'єкта підприємницької діяльності. Так підпунктом 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168 визначається, що за наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства. податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Серед контрагентів позивача були підприємства, які не знаходяться  за юридичною адресою або не  зареєстровані як платники ПДВ, неможливо перевірити сплату ними податку до бюджету, отже, такі суб'єкти господарювання, не мали права видавати податкові накладні. Податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації. Суми податку на додану вартість зараховуються до Державного бюджету України, а зараховані суми використовуються у першу чергу для бюджетного відшкодування ПДВ згідно з цим Законом. Тобто,  законодавцем чітко передбачено, що однією з обов'язкових підстав включення сум до податкового кредиту з ПДВ, є сплата цих сум до Державного бюджету України. Висновок про те, що відшкодуванню підлягають лише суми, які були сплачені до бюджету випливає з самої суті поняття податку, його основної функції формування доходів Державного бюджету України (п.19 ст.1, ст.9 Бюджетного кодексу України), а також з поняття платника податку як особи, яка згідно п.1.3 ст. 1 Закону про ПДВ зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

ВАТ „Херсонський комбінат хлібопродуктів” є юридичною особою, платником податків. Згідно декларації по податку на додану вартість за листопад 2005 року склала 1580700 грн., за грудень 2005 року 1277827 грн., за серпень 2006 року  сума , що підлягала бюджетному відшкодуванню позивачу склала 2381923 грн., за вересень 2006 року 3313735 грн.

Податкове повідомлення-рішення, яке є предметом спору, було прийнято за висновками акту перевірки від 30 січня 2007 року. При проведенні посадовими особами ДПІ у м. Херсоні  перевірки обґрунтованості  відшкодування податку на додану вартість ВАТ „Херсонський КХП” за листопад, грудень 2005 року,  серпень, вересень 2006 року було встановлено що в листопаді 2005 року позивачем завищено  суму бюджетного відшкодування на 294235 грн.41 коп. Постачальником позивача було ТОВ „Агротранс” м. Херсон, яке одержувало сільгосппродукцію від ПП Скориніної Л.В. (сума ПДВ 220022 грн.) ПП Скориніна Л.В. не знаходиться за своєю юридичною адресою м. Херсон, вул. Куйбишева, 7, фактичне місцезнаходження її невідомо, як доказ наданий акт від 13.11.06, складений оперуповноваженими податкової міліції. Відповідач повідомив суд про те, що ПП Скориніна Л.В.  не звітує до податкового органу з квітня 2006 року.

Також позивач  одержував сою (ПДВ 74213 грн. 31 коп.) від ПП Сліпченко А.Н. (Черкаська область, Катеринопільський район, смт. Катеринопіль), який не є виробником  продукції, а закупив сільгосппродукцію від  ПП „Прогрес-Плюс” м. Харків, яке  не знаходиться в Центральній базі даних.

Податковою інспекцією було виявлено, що в грудні 2005 року позивачем завищено суму податкового кредиту на 54330 грн. 13 коп. Одним з постачальників позивача було ТОВ „Альфа-Експорт”, яке, в свою чергу, придбавало продукцію у ПП Скориніної Л. В. (ІПН 4)  Сума ПДВ склала 7905 грн. 55 коп.

По ланцюгу ВАТ „Херсонській комбінат хлібопродуктів” –ТОВ „Агротранс” м. Херсон –ПП Скориніна Л. В. сума ПДВ склала 34665 грн. 08 коп.

В грудні 2005 року позивачем також віднесено до податкового кредиту суму 9333 грн. 67 коп. на підставі податкових накладних № 40 від 13.09.05 на суму 2400 грн., № 41 від 29 вересня 2005 року на суму ПДВ 6340 грн. 87 коп., № 42 від 7 жовтня 2005 року  - ПДВ 592 грн. 80 коп., № 42 вересень 2005 року відображено в податковому обліку будівельні роботи, які були виконані приватним підприємством „Ерфольг”, яке  заперечує взаємовідносини з позивачем в грудні 2005 року, ПДВ 9333 грн. 67 коп.

Інший постачальник позивача  -  ПП. „Агро Капітал”  (ПДВ 2425 грн. 83 коп.) не знаходиться за юридичною адресою м. Херсон, вул. Декабристів, 17, кв. 15 (акт від 16.12.05), не звітує до податкової інспекції з листопаду 2005 року.

Також фахівці ДПІ встановили завищення бюджетного відшкодування в серпні 2006 року на суму 240634 грн. 82 коп., у вересні 2006 року на 341511 грн. 26 коп. Постачальником позивача була приватний підприємець Депутатова Н.С.(ІПН )  сума ПДВ 240634 грн. 82 коп., у вересні 2006 року –341511 грн. 26 коп. Приватний підприємець не знаходиться за юридичною адресою м. Херсон, вул. Сухарна, б. 37, що підтверджується актом складеним оперуповноваженими податкової міліції від 30.10.06. суду надана копія листа ПП Депутатової Н.С. до податкової інспекції про втрату  документів, які підтверджують  взаємовідносини з позивачем.

Матеріали справи свідчать, що на час здійснення господарських операцій з позивачем безпосередні постачальники комбінату –ТОВ „Агротранс” м. Херсон, ПП Сліпченко А.Н. (Черкаська область, Катеринопільський район, смт. Катеринопіль), ТОВ „Альфа-Експорт” (м. Херсон) сплачували податки та звітували до податкових органів, знаходились за юридичними адресами, були зареєстровані платниками податку на додану вартість. Дані суб'єкти господарювання були посередниками, одержували сільгосппродукцію від інших підприємств, які  на момент здійснення перевірки вже не знаходились за своєю юридичною адресою (ПП „Агро-Капітал” , ПП Скориніна Л.В.) або взагалі не були зареєстровані платником ПДВ –ПП „Прогрес-Плюс” . Приватний підприємець Депутатова Н.С. не знаходиться за юридичною адресою м. Херсон, вул.. Сухарна, б. 37, з жовтня 2006 року, але продовжує звітувати до податкової інспекції з показниками господарської діяльності і реєстрації її як платника ПДВ не скасована..

Також судом встановлено, що у відповідача відсутні докази  того, що ПП “Ерфольг” не мало  відносин з позивачем в грудні 2005 року ДПІ був надісланий запит до ПП „Ерфольг” про наявність господарських відносин з позивачем за листопад 2005 року. тоді як будівельно-ремонтні роботи ПП “Ерфольг” виконувались у вересні-жовтні 2005 року., що підтверджується актами виконаних робіт, договором підряду з кошторисом, та іншими первинними документами.

Таким чином, позивачем було отримано від приватних підприємців  належним чином оформлені податкові накладні на всю кількість продукції, придбаної відповідно до укладених угод. Постачальники позивача були зареєстровані платниками ПДВ та мали право на видачу податкових накладних.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п/п. 7.7.3 ст. 7 Закону про ПДВ, у разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1 цієї статті, має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації. Підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. Посилання відповідача в повідомленні-рішенні на порушення позивачем п. 1.8 Закону про ПДВ є безпідставним. Пунктом 1.8 ст. 1 цього Закону встановлено, що бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом. Стаття 1 зазначеного Закону, визначає лише загальну термінологію, її норми не встановлюють прав та обов’язків, порядку формування податкових зобов’язань, тому порушити норми цієї статті неможливо. Підпунктами 7.7.1 та 7.4.1 ст. 7 Закону про ПДВ передбачено: податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації. Закон про ПДВ не забороняє включати до податкового кредиту і суми нарахованого ПДВ за правилом першої події, визначеному у п. 7.5 ст. 7 цього Закону. Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається (п/п. 7.5.1 Закону про ПДВ) дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг);

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Законом про ПДВ визначено дві самостійні підстави для виникнення права на податковий кредит: фактична сплата коштів постачальнику в оплату придбаних товарів (робіт, послуг), в т.ч. і ПДВ чи факт отримання податкової накладної, що засвідчує придбання платником податку товарів (робіт, послуг), в якій зазначено суми ПДВ, тобто, при нарахуванні податкового кредиту без фактичної сплати вартості товарів (робіт, послуг). Суд зазначає, що з урахуванням вимог п. 7.1 Закону про ПДВ, покупець сплачує суму ПДВ у ціні товару безпосередньо продавцю, тому не може в подальшому у будь-якому вигляді впливати на надходження чи на ненадходження цих сум ПДВ до Державного бюджету.

При цьому нормами Закону про ПДВ визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється лише на підставі податкової накладної, яка сама по собі є єдиною і достатньою підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства та її виписки особою, що має на це право.

Позивачем у даному випадку було додержано встановлений порядок формування податкового кредиту за спірними господарськими операціями. Фактичне придбання позивачем продукції за укладеними договорами купівлі –продажу підтверджуються первинними бухгалтерськими документами, які досліджені судом, копії яких містяться в матеріалах справи. Позивач  після одержання від постачальника належним чином оформлених податкових накладних відобразив у податковому обліку податковий кредит в сумі ПДВ, сплачений продавцю у складі ціни придбання у відповідності до вимог п/п. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону про ПДВ.

Перерахуванню до бюджету кожним з платників податку в «ланцюгу»купівлі-продажу підлягає лише позитивна різниця між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом, визначена на підставі правил «першої події»як для податкових зобов'язань, так і для податкового кредиту.

Якщо контрагент не виконав свого зобов’язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальності за їх можливі протиправні дії. Закон про ПДВ не пов'язує право платника податку на отримання бюджетного відшкодування ПДВ із фактичним внесенням його до бюджету його постачальниками.

Таким чином, дії позивача по включенню спірних сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту та декларуванню бюджетного відшкодування повністю відповідають механізму, визначеному Законом про ПДВ.

Враховуючи викладене, податкове повідомлення рішення ДПІ у м. Херсоні    суд визнає нечинними.  Судові витрати в сумі  3 грн. 40 коп. відшкодовуються позивачу з Державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167   КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення  Державної податкової інспекції  у м. Херсоні № /0 від 01.02.07р. про зменшення ВАТ „Херсонський комбінат хлібопродуктів” суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 930711 грн. 62 коп. та  застосування штрафних санкцій у сумі 14917 грн. 48 коп.

2. Відшкодувати відкритому акціонерному товариству „Херсонський комбінат хлібопродуктів” (м. Херсон) з Держбюджету  3 грн. 40 коп.  витрат зі сплати судового збору.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  В.В. Хом'якова

Постанову підписано 14 травня 2007 року.