ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2007 р.
№ 28/147

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого судді:
Кочерової Н.О.,

суддів:
Рибака В.В.,
Черкащенка М.М.,

за участю представників сторін:

від позивача –
Ткаченко Ю.Б. (дов. від 01.12.06р.);

від відповідача –
не з’явилися;

розглянувши  матеріали касаційної  скарги

ТОВ "ТД "Пластик-Україна"

на  постанову
Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2006р.

у справі
№28/147 господарського суду м.Києва

за позовом
ТОВ "ТД "Пластик-Україна"

до
ЗАТ "Магазин №1715 "Госптовари"

про
стягнення 1 742, 56 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ Торговий дім "Пластик-Україна" м.Київ звернулось з позовом до ЗАТ магазин № 1715 "Госптовари" м.Київ про стягнення 1742,56 грн., в т.ч. 1440,10 грн. боргу та 302,46 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання.

Рішенням   господарського  суду   м.Києва   від  01.09.06р. у   справі  № 28/147 позов задоволено частково.

Стягнуто з ЗАТ магазин № 1715 "Госптовари" м.Київ на користь позивача 287,22 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання та відповідні витрати по держмиту, інформаційно-технічному забезпеченні судового процесу.

Припинено провадження у справі щодо стягнення з відповідача   1440,1 грн. боргу на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.06 зазначене судове рішення скасовано частково.

Прийнято нове рішення.

Провадження у справі про стягнення 1440,10 грн. основного боргу припинено.

В позові про стягнення 302,46 грн. пені відмовлено повністю.

В обґрунтування постанови суд послався на підтвердження матеріалами справи факту оплати відповідачем основної суми боргу –1440,10 грн. до прийняття рішення господарським судом м.Києва; недоведеністю позивачем розміру пені, що повинна стягуватись з відповідача.

У поданій касаційній скарзі ТОВ Торговий дім "Пластик-Україна" просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду   від 28.11.06 та залишити без зміни рішення господарського суду м.Києва в частині стягнутих ним з відповідача сум.

При цьому скаржник не погоджується з висновками апеляційної інстанції щодо недоведеності ним розміру пені, яка підлягає стягненню; стверджує про обґрунтованість його позову в цій частині внаслідок подання  реєстру банківських надходжень сум.

Судова колегія розглянувши наявні матеріали справи, вислухавши пояснення та заперечення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши юридичну оцінку судами обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування ними  норм матеріального та процесуального права прийшла до висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги.

Матеріалами справи, що було також предметом дослідження при апеляційному провадженні у справі, підтверджується наступне.

21.07.05 за № 12д/479 та 15.02.06р. за № 44/479 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладені договори поставки.

Наданими, належним чином засвідченими копіями видаткових накладних за період з 06.10.05р. по 22.02.06р. з відмітками  про отримання банківських виписок, претензії № 08/29 від 04.05.06р., пояснень, підтверджується поставка позивачем та отримання відповідачем виробів з пластмас на загальну суму 7940,10 грн., часткова оплата товару в розмірі 6500 грн. та наявність заборгованості в розмірі 1440,10 грн. на день заявлення позову.

Згідно з наявної  в  матеріалах справи   копії  платіжного  доручення № 0782-6 від 10.08.06р. з відміткою банку про його оплату, підтверджується факт оплати відповідачем боргу в сумі 1440 грн. 10 коп. по договорах поставки № 12д/479 від 21.07.05р. та № 44/479 від 15.02.06р., тобто до прийняття господарським судом першої інстанції рішення, що зумовлює припинення провадження у справі в цій частині позову (п.1-1 ст.80 ГПК).

Відносно інших позовних вимог судова колегія зазначає наступне.

Передбачена договорами пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання є тривалою неустойкою, яка стягується за кожний послідуючий  період прострочки платежу.

З урахуванням зазначеного, нарахування позивачем пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання повинно проводитись з урахуванням терміну оплати товару по кожній накладній, оскільки такі умови розрахунків визначені договорами.

Наявний в матеріалах справи реєстр платіжних доручень від 01.12.05р., на підставі якого нараховувалась позивачем пеня, апеляційним судом правомірно не прийнятий до уваги, оскільки не містить даних про прострочку платежів по кожній партії отриманого товару.

При таких обставинах судова колегія погоджується з висновком апеляційної інстанції про недоведеність позивачем розміру пені, яка підлягає стягненню.

Зазначене  свідчить про повноту встановлення Київським апеляційним господарським судом обставин справи та вірне застосування до них норм матеріального та процесуального права, спростовує доводи касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду  від 28.11.06 у справі № 28/147 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                    Н.Кочерова

Судді:                                                                                            В.Рибак

М.Черкащенко