ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2007 р.                                                           Справа № 8/39-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Хом'якової В.В. при секретарі Зибцевій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Українсько-німецького товариства з обмеженою відповідальністю "Авіа-про"

до Державної податкової інспекції у м.Херсоні

від  позивача - представник Полякова Т.Є., дов. від 08.02.07., представник Доценко К.С., дов. від 08.08.06.

від  відповідача - ГДПІ Тосік Н.І., дов. №3/9/10-026 від 09.01.07.

Українсько-німецьке товариство з обмеженою відповідальністю „Авіа-Про” (позивач) звернулось до суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Херсоні (відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення №  /0 від 08.08.06  про визначення податкового зобов'язання за платежем - „Податок на прибуток приватних підприємств" в розмірі 21182,5 грн., з яких 14575 грн. - за основним платежем, 6607,5 грн. - за штрафними санкціями. На думку позивача, ствердження ДПІ  про порушення товариством п.п.5.3.2 п.5.3 ст.5, п.16.15 ст.16 Закону України від 22.05.97  № 283/97-ВР „Про оподаткування прибутку підприємств" необґрунтовано. ДПІ не враховані приписи п.п.8.7.1. п.8.7. ст.8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств". Товариством у І кв. 2005 року до валових витрат віднесено виконані роботи по поставці, монтажу та налагодженню системи внутрішнього промислового телебачення на території позивача, згідно договору № 639 від 01.03.2005 р. з ПП „Останін Г.О." на виконання послуг по монтажу та налагодженню системи внутрішнього промислового телебачення, що підтверджується актом виконаних робіт № б/н від 01.03.2005 р. на суму 7100 грн. Згідно висновків ДПІ у м. Херсоні витрати по виконаним роботам по поставці, монтажу та налагодженню систем внутрішнього промислового телебачення мали бути віднесені до основних засобів з подальшим нарахуванням амортизації. (п.п.5.3.2. п.5.3. ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств") ДПІ зроблено цей висновок без належного визначення економічних показників діяльності підприємства та без повного аналізу діючого законодавства України, а саме: в ході перевірки залишився поза увагою  той факт, що вартість виконаних робіт по монтажу та налагодженню системи внутрішнього промислового телебачення підтверджена актом виконаних робіт № б/н від 01.03.2005 р., складає 10 % сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок звітного періоду 01.01.2005, та не враховані положення п.п.8.7.1. п.8.7. ст.8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств", згідно якого платники податку мають право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів, що підлягають амортизації, у тому числі витрати на поліпшення орендованих основних фондів, у сумі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду.

Позивач також посилається на  нехтування податковою інспекцією  п.16.15. ст.16 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" та наказу ДПА України N 143 від 29.03.2003 „Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та Порядку її складання". В ході перевірки було встановлено, що підприємством невірно подані уточнюючі розрахунки по податку на прибуток підприємств за 2005 р. (уточнюючі розрахунки з податку на прибуток № 70500 від 30.06.2006 р., № 70501 від 30.06.2006 р., № 68617 від 19.06.2006 р., № 68621 від 19.06.2006 р., № 68624 від 19.06.2006 р., № 68630 від 19.06.2006 р.) та зменшено податок на прибуток за 2005 р. на суму 12800 грн. Згідно висновків ДПІ у м. Херсоні, уточнюючі розрахунки по податку на прибуток були здані з наростаючим підсумком з початку звітного року, в результаті чого на особовому рахунку платника податок на прибуток проведений за кожний квартал окремо, а не з наростаючим підсумком. Позивач здавав уточнюючі розрахунки з наростаючим  підсумком з початку звітного року відповідно до п.. 1.5. Порядку заповнення декларації з податку на прибуток, який передбачає, що податок на прибуток за квартал, півріччя, три квартали та рік розраховується за правилами, установленими п. 11.1 ст. 11 і п. 16.4 ст. 16 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств", наростаючим підсумком з початку звітного календарного року.

Державна податкова інспекція у м. Херсоні (відповідач) проти позову заперечує, мотивуючи тим,  представниками ДП1 у м. Херсоні була проведена виїзна планова перевірка Українсько - німецького  ТОВ "Авіа - Про" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2005 по 31.03.2006, в результаті перевірки виявлені порушення п.п. 5.3. п. 5.3 ст,5, п.16.15 ст. 16 Закону України   „Про оподаткування прибутку   підприємств" (із  змінами  та доповненнями) -  включено до складу валових витрат витрати на придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням нематеріальних активів, які підлягають амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та підпунктом 7.9.4 цього Закону.

В порушення пп. 5.3.2 п. 5.3 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку   підприємств” підприємством у І кварталі 2005р. до валових витрат віднесено виконані роботи по установці, монтажу та налагодженню системи внутрішнього промислового телебачення на території УН ТОВ „Авіа - Про", згідно договору № 639 від 01.03.2005р. з ПП „Останін Г.О." на виконання послуг по монтажу та налагодженню системи внутрішнього промислового телебачення. Вищевказані витрати відображені в податковій декларації з податку на прибуток підприємства за І кв. 2005р. рядок 04.13 „Інші витрати".

Відповідно до положень Закону „Про оподаткування прибутку   підприємств” витрати по виконаним роботам по поставці, монтажу та налагодженню системи внутрішнього промислового телебачення повинні бути віднесені до основних засобів з подальшим нарахуванням амортизації.

В порушення п.16.15 ст. 16 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”  та Наказу ДПА України від 29.03.2003 „Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та порядку її складання" підприємством не вірно подано уточнюючі розрахунки по податку на прибуток підприємства за 2005р. Порядком  складання податкової декларації передбачено право платника податку надати уточнюючий розрахунок, якщо платником самостійно виявлено помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації. В уточнюючих розрахунках підприємством визначені суми недоплат та переплат податку на прибуток у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок наростаючим підсумком з початку року без врахування суми нарахованого податку за попередній податковий період поточного року. Дані вищевказаних уточнюючих розрахунків в частині самостійно виправлених помилок не знайшли свого відображення в особовому рахунку підприємства по податку на прибуток. В результаті занижено податок на прибуток за 2005р. на суму 12800 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В :

Українсько-німецьке товариство з обмеженою відповідальністю «Авіа-Про»зареєстровано як юридична особа 29.12.2003, є платником податків.

Рішення ДПІ, яке є предметом спору, прийнято за висновками акту  № 2569/23-4/32808838 від 03.08.06. „Про  результати  виїзної  планової  перевірки  Українсько-німецького товариства з обмеженою відповідальністю „АВІА-ПРО"  з питань  дотримання вимог податкового,  валютного, іншого  законодавства  за  період  з  01.01.2005   по  31.03.2006.

При перевірці органом податкової служби було виявлено, зокрема,  порушення товариством п.п.5.3.2 п.5.3 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств", заниження валових витрат на 7100 грн.. Товариством „Авіа-Про” у І кв. 2005 року до валових витрат віднесено виконані роботи по поставці, монтажу та налагодженню системи внутрішнього промислового телебачення на території позивача згідно договору № 639 від 01.03.2005, укладеному з приватним підприємцем Останіним Г.О. на виконання послуг по монтажу та налагодженню системи внутрішнього промислового телебачення, та акту виконаних робіт № б/н від 01.03.2005  на суму 7100 грн. В  бухгалтерському обліку дана операція відображена: Дт рах.91 „Загально виробничі витрати" Кт рах.631 „Розрахунки з вітчизняними постачальниками".

В акті перевірки зазначено, що  підприємство орендує у ТОВ "Інвеста" офісне, промислово-складські та виробничі приміщення за адресою м. Херсон, вул. Робоча, 82а.  В доповненні до позовної заяви позивач конкретизував,  що система внутрішнього промислового телебачення була змонтована у жовтні 2003 року і поставлена на баланс спільного підприємства ТОВ “Ост-Вест Консалтинг, ЛТД”. В кінці 2003 року СП ТОВ “Ост-Вест Консалтинг, ЛТД” було реорганізовано, виділено  УНТОВ “Авіа-Про”, частина майна СП, в тому числі система внутрішнього промислового телебачення як частина об’єкта основних засобів, у січні 2004 року передана позивачу. Поліпшення основних фондів виразилось у дообладнанні орендованих промислових приміщень системою внутрішнього промислового телебачення.

Суд вважає правомірним висновок податкової інспекції про  необґрунтоване включення позивачем до складу валових витрат  вартості  робіт по монтажу, налагодженню системи  внутрішнього  промислового телебачення в сумі 7100 грн. П.п.5.3.2. п.5.3. ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств"  передбачено, що не включаються до складу валових витрат витрати на придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням нематеріальних активів, які підлягають амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та підпунктом 7.9.4 цього Закону.

Посилання позивача на необхідність застосування положення п.п.8.7.1. п.8.7. ст.8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств", згідно якого платники податку мають право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів, що підлягають амортизації, у тому числі витрати на поліпшення орендованих основних фондів, у сумі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду, не обґрунтовані належними доказами.  Із змісту даного  підпункту вбачається, що поліпшення основних фондів  відбувається внаслідок ремонту, реконструкції, модернізації, технічного переозброєння. Система  відеоспостереження не є самостійним об'єктом основних засобів і не може бути використаний у господарський діяльності окремо від будівлі, має розглядатися як структурний компонент окремого об'єкта основних фондів групи 1. Таким чином, поточний та капітальний ремонт, реконструкція, модернізація, технічне переозброєння системи дійсно повинні класифікуватися як поліпшення основних фондів, порядок відображення яких у податковому обліку визначено пп. 8.7.1 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств».

Але доказів проведення поліпшення орендованих основних фондів позивач суду не надав.  З договору №639 та акту виконаних робіт вбачається, що приватний підприємець Останін Г. О. надавав послуги по технічному обслуговуванню системи внутрішнього промислового телебачення. Договору оренди основних фондів суду не надано, тому невідомо, чи дозволялось  позивачеві здійснювати поліпшення приміщень.  На підставі тільки договору № 639, акту виконаних робіт суд не має можливості встановити які операції в комплексі були здійсненні ПП Останіним –ремонт системи, що була несправна, або її складових, або здійснення операцій із  звичайного обслуговування об’єкту, наприклад, підтримки справності чи працездатності об'єкта під час його використання. Також позивач не обґрунтував що саме виступає в якості поліпшеного об’єкту –будівля або раніш змонтована відеосистема, з вартості якого об’єкту розраховувати 10 % ліміту.  З урахуванням викладеного,  донарахування 1775 грн. податку на прибуток  за 1 квартал 2005 року є правомірним. Розмір фінсанкцій за це порушення становить 887 грн. 50 коп. відповідно до п. 17.1.3 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

При проведенні перевірки податковою службою також було встановлено заниження податку на прибуток в розмірі 12800 грн.  внаслідок  порушення позивачем  п. 16.15 ст. 16 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” та наказу ДПА України N 143 від 29.03.2003 „Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та Порядку її складання". Підприємством невірно подані  уточнюючі розрахунки по податку на прибуток підприємств за 2005 р. - уточнюючі розрахунки з податку на прибуток № 70500 від 30.06.2006 р., № 70501 від 30.06.2006 р., № 68617 від 19.06.2006 р., № 68621 від 19.06.2006 р., № 68624 від 19.06.2006 р., № 68630 від 19.06.2006 р. якими зменшено  податок на прибуток за 2005 рік на суму 12800 грн. Позивач здавав уточнюючі розрахунки з наростаючим  підсумком з початку звітного року, що на думку ДПІ, призвело до заниження податку..

Порядок  складання декларації з податку на прибуток підприємства  (пп. 1,5, 1.6, 2.1) передбачає, що податок на прибуток за квартал, півріччя, три квартали та рік розраховується за правилами, установленими п. 11.1 ст. 11 і п. 16.4 ст. 16 Закону “Про оподаткування прибутку підприємств”, наростаючим підсумком з початку звітного календарного року.  Дані, наведені в декларації, повинні підтверджуватись первинними документами обліку та відповідати податковому обліку (звітності).   Якщо платником самостійно виявлено помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, то відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону N 2181 (з урахуванням строків давності) такий платник має право надати уточнюючий розрахунок. Платник податку має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були виявлені.

Позивач подав 19 червня 2006 року та 30 червня 2006 року уточнюючі розрахунки до декларацій за 1 квартал, півріччя, 9 місяців, 2005 рік наростаючим підсумком з початку звітного календарного року. Відповідач не навів норму, за якою позивач вчиняв такі дії неправомірно.  Не надано суду будь-яких  пояснень що саме порушив позивач при складанні уточнюючих розрахунків, які окремі рядки цих розрахунків були неправильно заповнені  або незаповнені тощо. Загальне посилання ДПІ в акті перевірки на порушення платником п. 16.15 ст. 16 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” недостатньо, оскільки даний пункт є  відсильною нормою і не встановлює будь-яких правил заповнення  уточнюючих розрахунків. Доводи відповідача про порушення підприємством наказу ДПА України N 143 від 29.03.2003 „Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та Порядку її складання" без конкретизації пункту цього наказу, який би, на думку ДПІ, порушив позивач, дає підстави суду вважати ствердження податкової інспекції про наявність складу порушення  припущенням, а не достовірно встановленим фактом.  Згідно ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень , дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не скористався  своїм правом на захист.

Посадові особи податкового органу здійснили фактично камеральну перевірку податкових декларацій та уточнюючих розрахунків, донарахувавши податок на  підставі даних,  зазначених у податкових  деклараціях та розрахунках,  без  проведення  перевірки будь-яких  інших  документів платника податків.  Підпунктом 4.2.2 п.  4.2 ст.  4 Закону N 2181-III визначено   випадки,   в   яких  контролюючий  орган  зобов'язаний самостійно  визначити  суму  податкового   зобов'язання   платника податків.   Серед   них,  зокрема,  контролюючий  орган  внаслідок проведення   камеральної   перевірки   виявляє   арифметичні   або методологічні  помилки  у  поданій  платником  податків податковій декларації,  що  призвели  до   заниження   або   завищення   суми податкового зобов'язання (пп.  "в" пп.  4.2.2 п.  4.2 ст. 4 Закону.

Приймається до  уваги також порушення відповідачем приписів Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затверд. Наказом ДПА України № 110 від 17.03.01(п. 10), Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердж. Наказом Державної податкової адміністрації України 10.08.2005 N 327(п. 6, 1.7), які передбачають, що  факти  порушень  податкового  та  іншого  законодавства посадова  особа  органу державної податкової служби оформляє актом перевірки, в якому чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні та інші документи,  викладається  зміст порушення з обґрунтуванням  порушених  норм  законодавчих актів та вказуються конкретні  їх пункти і статті. В акті перевірки не зазначалися конкретні статті і пункти законодавчих актів,  що були порушені платниками податків, та не вказані документи  бухгалтерського і податкового обліку, на підставі яких здійснено фінансово-господарські  операції, що призвели до заниження податків.

Враховуючи викладене, позов задовольняється частково. Судові витрати відносяться на позивача.

Керуючись ст. ст.  94. 159, 163, 167України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1.Позов задовольнити частково. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні №  /0 від 08.08.06 в частині  визначення Українсько-німецькому товариству з обмеженою відповідальністю „Авіа-Про” податкового зобов'язання по податку на прибуток в розмірі 12800 грн. та застосування 4832 грн. 50 коп. фінсанкцій.

2.Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

3. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                         В.В. Хом'якова

Постанову підписано 13 квітня 2007 року