СУД
РІШЕННЯ

05.03.07р.

Справа № 30/315-06

За позовом:
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, (м. Кривий Ріг)

до  Відкритого акціонерного товариства
"Страхової компанії "Орадон" в особі Криворізької філії, (м.
Кривий Ріг)

про
стягнення заборгованості в сумі 130910,25 грн.

Суддя  Євстигнеєва Н.М.

Секретар:
Ворошило О.М.

Представники:

Від позивача:
ОСОБА_2, довіреність від 08.02.2005 року

Від відповідача:
не з'явився

С У Т Ь   С П О Р У:

Позивач, суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1, (м. Кривий Ріг) звернувся до господарського суду із
позовом, та з уточненням позовних вимог (заява від 21.12.2006 року, а.с.71)
просить стягнути з відповідача, відкритого акціонерного товариства "Страхової
компанії "Орадон" в особі Криворізької філії, (м. Кривий Ріг) суму
страхового відшкодування в розмірі 52652,25 грн., пеню за невиконання  умов договору у розмірі 22428 грн., загальну
суму страхових платежів за дострокове розірвання договору НОМЕР_1 в сумі 15600
грн., загальну суму страхових платежів за дострокове розірвання договору
НОМЕР_2 в сумі 40230 грн., а всього суму 130 910,25грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася
22.11.2004 року було пошкоджено автотранспорт на суму, згідно висновку
експерта, 18652,25грн., який було застраховано на підставі договору страхування
транспортних засобів НОМЕР_2. Страхове відшкодування відповідачем не виплачено.
У зв'язку з несвоєчасним виконанням умов договору НОМЕР_2 позивачем нараховано
пеню в сумі 7 944,90грн. з 11.03.2005 року за 426 днів прострочки.

Згідно договору страхування
транспортних засобів НОМЕР_2  було
застраховано автомобіль НОМЕР_3. Цей автомобіль було викрадено в жовтні 2004
року, сума, яку необхідно повернути відповідно умов договору складає 34 000грн.
Оскільки відповідачем умови договору щодо виплати страхового відшкодування
виконані не були позивачем нарахована пеня в розмірі 14 484,00грн. за період з
11.03.2005 року за 426 днів прострочки.

11.03.2005 року відповідачем
направлено на адресу позивача лист про припинення договору страхування в
односторонньому порядку. За дострокове розірвання договору страхування позивач
просить стягнути суму сплачених страхових внесків відповідно до умов договорів,
а саме: 15 600грн. за договором НОМЕР_1 від 17.09.2004 року та 40 230,00грн. за
дострокове розірвання договору НОМЕР_2.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує, просить в позові відмовити з наступних підстав. Позивачем не подано
доказів виконання умови п.4.2, 4.4 договорів страхування НОМЕР_2, НОМЕР_1, не
наведено обставин та доказів настання страхових випадків за вищевказаними
договорами. Відсутні докази звернення позивача із заявами про настання
страхових випадків, відсутні документи, що підтверджували б передання
необхідних документів для виплати страхового відшкодування. Необґрунтовані є
вимоги щодо одночасного повернення страхових платежів та виплати страхового
відшкодування, оскільки статтею 997 Цивільного кодексу України не регулюється порядок
виплати страхового відшкодування та одночасного повернення страхових платежів.

Клопотання про фіксування судового
процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу представниками сторін
не заявлялось (ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України).

У судове засідання 05.03.2007 року
представник відповідача не з'явився, про день, час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

У судовому засіданні оголошені
вступна та резолютивна частини рішення.

Вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, господарський суд,

В С Т А Н О В
И В:

19.02.2004 року між Криворізькою
філією Відкритого акціонерного товариства компанії „Орадон”, (Страховик), та
Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено договір
НОМЕР_2 страхування транспортних засобів згідно Додатку №1 до цього договору на
випадок його знищення або пошкодження внаслідок стихійного лиха (СЛ),
дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), протиправних дій третіх осіб (ПДТО);
викрадення на умовах передбачених цим договором та Правилами добровільного
страхування транспортних засобів.

З Правилами добровільного
страхування транспортних засобів позивач ознайомлений, про що свідчить підпис
на останньому примірнику договору страхування (п.11.2 договору).

Згідно Додатку №1 до договору  НОМЕР_2 на страхування були прийняті
транспортні засоби, які є власністю Страхувальника, в тому числі: автомобіль
Lanos 500 державний номер НОМЕР_4 (сіро-зелений металік) та НОМЕР_3.

Страхова сума, згідно п.2.1
договору складає 894 000,00грн.

Франшиза за договором у разі
знищення або пошкодження транспортного засобу внаслідок СЛ, ДТП, ПДТО -1,0% від
страхової суми; у разі викрадення транспортного засобу -10% від страхової суми
(п.2.2 договору).

Страховий тариф складає 4,5% від
страхової суми, а страховий платіж -40 230,00грн. (пункти 2.3,2.4 договору).

Згідно п.3.2 договору договір
страхування укладається терміном на один рік та діє з 20.02.2004 року по
19.02.2005 року за умови сплати Страхувальником страхових платежів Страховику в
сумі 40 230,00грн.

На виконання умов договору
позивачем було перераховано відповідачу повну суму: страхового платежу, що
підтверджується квитанціями, які знаходяться в матеріалах справи та не
спростовано відповідачем.

22.11.2004 року сталася дорожньо-транспортна
пригода, в якій було пошкоджено автотранспорт державний номер НОМЕР_4. Згідно
висновку експерта №101 від 27.11.2004 року вартість пошкоджень становить 18
652,25грн. Огляд пошкодженого транспортного засобу проводився у присутності
представника відповідача Коростельова А.Н., який підписав протокол огляду
транспортного засобу від 22.11.2004 року. Страхове відшкодування в розмірі
18652,25грн. відповідач у добровільному порядку не виплатив.

В жовтні 2004 року було здійснено
викрадення автотранспорту державний номер НОМЕР_3 .

Згідно довідки Центрально-міського
районного відділу Криворізького Міського управління №21/1/6044 22.10.2004 року
слідчим відділенням було порушено кримінальну справу №55042572 по факту
незаконного заволодіння транспортним засобом громадянки ОСОБА_1 за ознаками
ст.289 ч.2 Кримінального кодексу України.

В процесі досудового слідства
встановлено, що 21.10.2004 року в період з 04год. 30хв. до 06год.00хв.
невідома особа біля другого під'їзду будинку АДРЕСА_1 незаконно заволоділа автомобілем
марки „ДЭУ Ланос D4LM500” державний номер НОМЕР_3 вартістю 39000грн. 25.11.2004
року. Кримінальна справа зупинена на підставі ст.206 п.3 КПК України.

Відповідно до пункту 10.1 договору
у випадку викрадення транспортного засобу, страховик виплачує Страхувальнику
страхову суму за  мінусом франшизи (якщо
вона була передбачена договором страхування) і право власності на цей
транспортний засіб переходить до Страховика.

Страхова сума, згідно п.2.4
договору складає 40 230,00грн., франшиза -10% від страхової суми. Сума, яку
просить стягнути позивач складає 34 000,00грн.

Розглянувши звернення Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 стосовно виплати страхового відшкодування по
факту угона автомобіля, відповідач відмовив у його виплаті, про що повідомив позивача
листом за вих. НОМЕР_5. Підставою відмови у виплаті страхового відшкодування є
те, що згідно п.3.1.2.2 Правил добровільного страхування наземного транспорту
№6 від 20.02.2003 року на умовах яких було укладено договір страхування
НОМЕР_2, випадок викрадення, який відбувся 21.10.2004 року, не відноситься до
страхового випадку (а.с.46).

Розглянувши вимогу позивача про
стягнення суми страхового відшкодування суд вважає її обґрунтованою та такою,
що підлягає задоволенню.

Згідно п.9.28 Правил добровільного
страхування наземного транспорту (крім залізничного), які затверджені рішенням
правління від 20.02.2003 року №26, якщо страховиком буде встановлене порушення
Страхувальником правил дорожнього руху, правил безпеки при експлуатації ( у
тому числі експлуатації технічно несправного транспортного засобу), ремонті,
обслуговуванні застрахованого транспортного засобу, що призвели до настання
страхового випадку, то страхувальнику може бути відмовлено у виплаті страхового
відшкодування або його розмір може бути зменшений до 50%, якщо інше не
передбачено договором страхування.

Договором НОМЕР_2 страхування
транспортних засобів від 19.02.2004 року передбачено право страховика
(відповідача) відмовити в сплаті страхового відшкодування або зменшити до 50%
його розмір, якщо Страхувальником або його повноважним представником не
виконано зобов'язань п.4.2 за цим договором страхування (підпункт г пункту 4.5
договору).

Пункт 4.2 договору визначає
вичерпний перелік обов'язків Страхувальника при настанні страхового випадку, а
саме: дотримуватись вимог Правил дорожнього руху щодо дій у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди; терміново прийняти заходи по врятуванню
об'єкта страхування, запобіганню його подальшого пошкодження і усунення причин,
які можуть привести до виникнення додаткового збитку; в разі пожежі, вибуху,
аварії, крадіжки чи спроби незаконного заволодіння об'єктом страхування,
протиправних дій третіх осіб негайно заявити про це до належних компетентних
органів; на протязі 48 годин (не враховуючи вихідних та святкових днів) з часу
настання страхового випадку письмово повідомити про це страховика, який уклав
договір та вигодонабувача; на термін, передбачений у пункті 4.4. договору для
складання Страховиком страхового акту, зберегти до прибуття представника
страховика пошкоджений транспортний засіб, не здійснюючи його ремонту, або
лишки від знищеного транспортного засобу та пред'явити їх страховику.

Обов'язок Страховика здійснити
виплату страхового відшкодування страхувальнику в семиденний строк при ДТП,
ПДТО, СЛ; при викраденні ТЗ у 15 денний термін після отримання всіх необхідних
для цього документів, передбачено підп.г) п. 4.4 договорів страхування.
Документи, які необхідні для виплати страхового відшкодування були надані
позивачем, що не спростовано відповідачем.

Відповідно до статті 6 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Законом України „Про страхування”
визначено, що страхування -це вид цивільно-правових відносин щодо захисту
майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій
(страхових випадків), визначених договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з вимогами статей 979,983
Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати
страхові платежі та виконувати інші умови договору, який набирає чинності з
моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не
встановлено договором.

Страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта, який
складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюються
страховиком (стаття 990 Цивільного кодексу України).

Обставини, заподіяння та обсяг
(ушкоджень) матеріальних збитків позивача підтверджуються зібраними у справі
доказами. Як вбачається з матеріалів справи строк виконання зобов'язання за
договорами страхування настав.

Посилання відповідача у листі
НОМЕР_5 на Правила добровільного страхування наземного транспорту №6 від
20.02.2003 року відхиляється судом, оскільки в силу пункту 10.3 договору
НОМЕР_2 якщо умов цього Договору різняться з Правилами добровільного
страхування транспортних засобів, то пріоритет має текст Договору страхування.

З урахуванням викладеного підлягає
задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача страхового
відшкодування в розмірі 52652,25грн. (18652,25грн. та 34000,00грн.- за
договором страхування НОМЕР_2).

17.09.2004 року між Криворізькою
філією Відкритого акціонерного товариства компанії „Орадон”, (Страховик), та
Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено договір
№НОМЕР_1 страхування транспортних засобів згідно Додатку №1 до цього договору
на випадок його знищення або пошкодження внаслідок стихійного лиха (СЛ),
дорожньо-транспортної пригоди (ДТП),протиправних дій третіх осіб (ПДТО);
незаконного заволодіння на умовах передбачених цим договором та Правилами
добровільного страхування транспортних засобів.

З Правилами добровільного
страхування транспортних засобів позивач ознайомлений, про що свідчить підпис
на останньому примірнику договору страхування (п.11.2 договору).

Згідно Додатку №1 до договору  НОМЕР_1 на страхування були прийняті
транспортні засоби, які є власністю Страхувальника.

Страхова сума, згідно п.2.1
договору складає 312 000,00грн.

Франшиза за договором у разі
знищення або пошкодження транспортного засобу внаслідок СЛ, ДТП, ПДТО -1,0% від
страхової суми; у разі викрадення транспортного засобу -10% від страхової суми
(п.2.2 договору).

Страховий тариф складає 5% від
страхової суми, а страховий платіж -15600,00грн. (пункти 2.3,2.4 договору).

Згідно п.3.2 договору договір
страхування укладається терміном на один рік та діє з 18.09.2004 року по
17.09.2005 року за умови сплати Страхувальником страхових платежів Страховику в
сумі 15600,00грн.

На виконання умов договору
позивачем було перераховано відповідачу суму: 15 600,00грн., що підтверджується
квитанціями ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).

11 березня 2005 року відповідач
направив на адресу позивача лист за вих. №83 яким попереджав про одностороннє
розірвання з 01.04.2005 року договорів страхування транспортних засобів, у тому
числі договору НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Підставою для розірвання в
односторонньому порядку договорів страхування є п.8.3.4 Правил страхування
наземного транспорту та пункти 3.2.1, 3.2.4 договору.

Відповідно до п.8.1 договору
страхування НОМЕР_1 за невиконання або неналежне виконання однією із сторін
умов діючого договору його дія може бути достроково припинена. Якщо за вказаною
причиною дія договору припиняється за вимогою Страхувальника -Страховик
повертає Страхувальнику сплачені ним страхові внески повністю, якщо за вимогою
Страховика -Страховик повертає сплачені ним страхові внески за вирахуванням
витрат на ведення справ та сплат страхового відшкодування за цим договором
страхування.

Договір страхування припиняється у
випадках,  встановлених договором та
законом (ч.1 ст. 997 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 5 статті 997
Цивільного кодексу України якщо
страховик  відмовився від договору
страхування (крім договору страхування життя),
страховик повертає
страхувальникові сплачені ним страхові платежі повністю. Якщо
відмова  страховика від договору
обумовлена невиконанням страхувальником
умов  договору  страхування,
страховик  повертає
страхувальникові  страхові  платежі
за  період,  що
залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних
витрат  на ведення  справи,
визначених при розрахунку страхового тарифу,  та фактично здійснених страхових виплат.

Відповідно до статті 997 Цивільного
кодексу України, ст. 28 Закону України „Про страхування”, якщо страховик
відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя),
страховик повертає страхувальникові сплачені ним страхові платежі у повному
обсязі. Якщо відмова страховика від договору обумовлена невиконанням
страхувальником умови договору страхування, страховик повертає страхувальникові
страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору,  з вирахуванням нормативних витрат на ведення
справи, визначених при розрахунку страхового тарифу та фактично здійснених страхових
виплат. Наслідки відмови від договору страхування життя встановлюються законом.
Якщо страхувальник або страховик відмовився від договору страхування, договір
припиняється. У разі дострокового припинення дії договору страхування, крім
договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому
страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з
відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку
страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що
були здійснені за цим договором страхування. Якщо вимога страхувальника
обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування, то останній
повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю.

Як
встановлено матеріалами справи, відповідач (страховик) в односторонньому
порядку розірвав договір страхування, укладений з позивачем, посилаючись на
відмову останнього укласти додаткові угоди до договору з підвищеними тарифами,
які застосовуються до автотранспорту, що експлуатується в режимі таксі.

Таким чином відповідач при
односторонньому розірванні договору страхування діяв без достатніх підстав та з
порушенням укладених договорів. З боку позивача умови договорів страхування не
порушені, страхові платежі сплачені у повному обсязі.

Суд вважає правомірною вимогу
позивача про стягнення з відповідача страхового платежу у зв'язку з відмовою
останнього від договору страхування НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Оскільки відмова Страховика від
договорів обумовлена невиконанням відповідачем п.8.3.4 Правил страхування
наземного транспорту, а згідно п.10.3 договору пріоритет має договір
страхування, а договори страхування не містять пунктів 3.2.1, 3.2.4 договору,
відповідач повинен повернути позивачу суму страхового платежу 55830грн.(15600,00грн.
та  40230,00грн.)

Позивач просить стягнути пеню в
розмірі 14 484,00грн. за договором НОМЕР_2 за 426 днів починаючи з 11.03.2005
року (з дати направлення листа про розірвання договору) яка нарахована на суму
34000грн. та пеню в розмірі 7944,90грн. за такий же період, яка нарахована на
суму несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування 18652,00грн.

У разі несплати страховиком
страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний
сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст.992 ЦК
України).

Відповідно до статті 546 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою
(штрафом, пенею).

Згідно зі статтею 549 ЦК України,
пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до статті 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

З урахуванням положень п.4.4
договору страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування
страхувальнику у семиденний термін (при настанні ДТП) та 15-денний термін (у
разі викрадення автомобіля) після отримання всіх необхідних для цього
документів.

Всі документи, необхідні для
виплати страхового відшкодування були надані позивачем, що не спростовано
відповідачем.

Отже строк виконання зобов'язання
по виплаті страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку
(дорожньо-транспортної пригоди та угона автотранспортного засобу) вважається
таким, що настав. Відповідач свої зобов'язання не виконав, тобто вважається
таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Відповідно до п.3 статті 20 Закону
України „Про страхування” страховик зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за
несвоєчасне здійснення страхової виплати (відшкодування) шляхом сплати
страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами
договору страхування.

Відповідно до п.4.4 договору за
несвоєчасну виплату страхувальнику (вигодонабувачу) страхового відшкодування
страховиком сплачується пеня в розмірі 0,1% від суми страхового відшкодування
за кожний день прострочення.

Відповідно до статті 258 Цивільного
кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік.

З урахуванням спеціальної позовної
давності (скороченої) вимога про стягнення пені підлягає задоволенню частково в
розмірі: 18652,00грн. х0,1%= 18,65грн. х365днів = 6807,98грн. та 34000,00грн. х
0,1%= 34грн. х365днів =12410,00грн, всього 19 217,98грн.

З огляду на викладене, позовні
вимоги підлягають задоволенню частково: стягненню підлягає сума страхового
відшкодування -52 652,25грн., страховий платіж в сумі 55830грн., пеня за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань - 19 217,98грн., а всього
-127700,23грн.

Відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на
відповідача пропорційно розміру задоволених вимог: витрати по сплаті державного
мита в розмірі -1277,00грн. та 115,10грн.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст.1,33,43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

В И Р І Ш И
В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства „Страхова компанія „Орадон”, (83100 м. Донецьк, Ворошиловський
район, вул. 50-річчя СРСР,149) в особі Криворізької філії Відкритого
акціонерного товариства „Страхова компанія „Орадон”, (50000, м. Кривий Ріг,
Ветеранів Праці,26, , МФО 307015, р/р2001 в ДФ АТ
„Індексбанк”) на користь суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(50093,  Дніпропетровська область, м.
Кривий Ріг, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності НОМЕР_6, видане виконавчим
комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області 14.05.2003 року)
страхове відшкодування в розмірі 52 652,25грн., страховий платіж в сумі
55830грн., пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань в розмірі 19
217,98грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 1277,00грн. та 115,10грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, про що видати
наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Суддя
Н.М.Євстигнеєва

(дата підписання рішення,
оформленого відповідно до вимог

ст.84 Господарського процесуального кодексу України, -
14.03.2007 року)