ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України  у складі колегії суддів:

головуючого судді
Дроботової Т.Б.,

суддів:
Мачульського Г.М.,

Шаргала В.І.

за участю представників сторін:

позивача
Бовконюка С.А. дов. №54 від 31.01.2007 р.

відповідачів: І -го
не з’явився

ІІ -го
Маслової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Акціонерного комерційного банку "Індустріалбанк"

на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 14.11.2006 р.

у справі
№10/75-06 господарського суду Полтавської області

за позовом
Акціонерного комерційного банку "Індустріалбанк" в особі Кременчуцької філії

до
1.          Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова група "Де-Парт"
2.          Сільськогосподарського кооперативу "Іскра"

про
стягнення 108 562,23 грн.

В С Т А Н О В И В:

Акціонерний комерційний  банк "Індустріалбанк" в особі Кременчуцької філії (надалі АКБ "Індустріалбанк")  звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) "Фінансова група "Де-Парт" та  Сільськогосподарського кооперативу (надалі СК) "Іскра" про стягнення 107 487,36 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення умов договору кредитування №010/980/01-11/693  від 06.02.2004 р. Позичальник  -  ТОВ "Фінансова група "Де-Парт" у встановлений строк  не погасив в повному обсязі наданий йому  банком кредит. З урахуванням  передбачених договором пені та процентів сума боргу становить 107 487,36 грн. СК "Іскра" є Поручителем за вказаним договором кредитування, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідачів солідарно.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 25.04.2006 року (суддя Шкурдова Л.М.) позов задоволений, з відповідачів на користь позивача стягнута заборгованість у вказаному розмірі та відповідні судові витрати. Судове рішення мотивоване обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог.

Доповідач: Шаргало В.І.

За апеляційною скаргою СК "Іскра" судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 14.11.2006 року (судді: Фаловська І.М., Агрикова О.В., Мамонтова О.М.) скасоване, в позові відмовлено. Постанова мотивована тим, що Кредитором за кредитним договором №010/980/01-11/693  є АКБ "МТ –Банк", а АКБ "Індустріалбанк"  набув прав як правонаступник Кредитора лише в липні 2006 року –з моменту  внесення до державного реєстру  запису  про реорганізацію, тому останній не мав права  подавати від свого імені позовну заяву в лютому 2006 року.

Не погоджуючись з прийнятою у праві постановою,  АКБ "Індустріалбанк"  звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неврахування  апеляційним господарським судом  норм ст. ст. 33, 34 Закону України "Про державну реєстрацію  юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців", ст. 37 Цивільного кодексу України, просить її скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи щодо моменту  виникнення у позивача прав та обов'язків правонаступника.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач СК "Іскра" просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції у справі –без зміни, як таку, що відповідає обставинам справи та чинному законодавству.

Заслухавши присутніх в судовому засіданні представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду вважає, що касаційна скарга   підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 06.02.2004 року між   ТОВ "Фінансова група "Де –Парт" (Позичальник) та АКБ "МТ –Банк" (Кредитор) укладений договір кредиту №010/980/01-11/693, відповідно до умов якого Кредитор надає у тимчасове користування Позичальникові  40 000 грн. у вигляді поновлювальної кредитної лінії. В подальшому названі сторони уклали до вказаного договору ряд додаткових угод, з урахуванням яких сума кредиту склала 93 000 грн. зі сплатою 19 % річних з кінцевим терміном погашення 20.08.2005 року. З метою забезпечення умов виконання кредитного договору 31.03.2005 року  між   ТОВ "Фінансова група "Де –Парт" (Позичальник),  АКБ "МТ –Банк" (Кредитор) та СК "Іскра" (Поручитель) укладений договір поруки №010/693/01-11/358.

На виконання умов кредитного договору АКБ "МТ –Банк" перерахував ТОВ "Фінансова група "Де –Парт" кошти в сумі 93 000 грн., проте останній  розрахувався з банком за кредит лише частково, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 107 487, 36 грн. Господарськими судами також встановлено, що АКБ "МТ –Банк" реорганізований шляхом приєднання до АКБ "Індустріалбанк" .

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд керувався нормами ст. 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язання повинно виконуватися належним чином та у встановлений строк та ст. ст. 554, 555 цього Кодексу, згідно з якими поручитель відповідає за зобов'язанням боржника та наявністю заборгованості у вказаному розмірі. Скасовуючи назване рішення, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що на момент звернення до господарського суду у АКБ "Індустріалбанк" не виникло права на позов як у правонаступника АКБ "МТ –Банк".

Відповідно до статті  84 Господарського процесуального кодексу України, роз’яснень, що містяться  в п. п. 1, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. №11 “Про судове рішення”, з відповідними змінами, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши  обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних відносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду   про  встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у  судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення  повинна містити встановлені судом  обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права й обов’язки сторін у спірних правовідносинах.

Прийняті у справі рішення не відповідають наведеним вимогам, оскільки всупереч приписам статті 43  Господарського процесуального кодексу України при розгляді цього спору суди попередніх інстанцій не з’ясували всебічно і повно всі обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

При вирішенні майнових спорів, пов'язаних з реорганізацією підприємств (що мало місце в даному випадку), господарським судам необхідно враховувати, що відповідно до пункту 4 статті 34 Закону України "Про підприємства в Україні" та статті 22 Закону України "Про господарські товариства" підприємство вважається реорганізованим з моменту виключення його з Державного реєстру України (господарське товариство - з моменту внесення запису про припинення його діяльності до Державного реєстру).

У разі злиття, поділу, приєднання підприємств момент переходу майна та відповідних прав і обов'язків до нових підприємств визначається, якщо інше не передбачено законом чи постановою про реорганізацію, днем підписання передаточного або розподільного акту чи балансу (частина друга статті 37 Цивільного кодексу України), і тому може не співпадати у часі з моментом здійснення реорганізації підприємства, тобто виключення його з державного реєстру.

Дослідження обставин  щодо виключення АКБ "МТ –Банк" з Державного реєстру та підписання передаточного балансу залишилось поза увагою судів попередніх інстанцій, хоча  ці обставини мають важливе значення для встановлення моменту правонаступництва позивача, а відтак  і для  правильного вирішення спору.

Оскільки в  силу вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або  постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, а лише на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія вважає, що касаційна скарга підлягає  задоволенню, а рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції – скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

З  огляду  на  зазначене, керуючись   статтями      1115 ,   1117 ,  1119,  11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу  України, Вищий  господарський суд  України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного комерційного банку "Індустріалбанк" задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 25.04.2006 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 14.11.2006р. у справі №10/75-06 скасувати, а справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Головуючий  суддя

Дроботова Т.Б.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.