ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  37/49

15.02.07

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Фармаком"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Фармвест"

про
стягнення 23370,18 грн

Суддя Кондратова І.Д.

Представники сторін не з"явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Дніпропетровської області  передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Фармаком" до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Фармвест" про стягнення 23370,18 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2006 р. порушено провадження у справі № 21/358.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.06 матеріали справи направлено до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті за встановленою  територіальною підсудністю на підставі ст. ст. 15, 17 ГПК України.

За резолюцією в.о. Голови Господрського суду міста Києва від 12.01.2007 р. Іванової Л.Б. справу передано для розгляду  судді         Кондратовій І.Д.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 37/49 розгляд справи було призначено на 31.01.2007 р. та присвоєно їй номер № 37/49.

Представник позивача в призначене судове засідання 31.01.2007 р. не з’явився, але на адресу суд надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в призначене судове засідання 31.01.2007 р. не з"явився з невідомих причин, заяв, клопотань в канцелярію суду не подав та не надіслав на адресу Господарського суду міста Києва, вимог ухвали Господарського суду міста Києва  від 15.01.2007 р. № 37/49 не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 37/49 від 31.01.2007 року розгляд справи було відкладено на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в призначене судове засідання 15.02.2007 р. не з’явився, але на адресу суду надіслав документи на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва  від 31.01.2007 р. № 37/49, а також клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Фармаком" просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в призначене судове засідання 15.02.2007 р. не з"явився з невідомих причин, заяв, клопотань в канцелярію суду не подав та не надіслав на адресу Господарського суду міста Києва, вимог ухвали Господарського суду міста Києва  від 15.01.2007 р. № 37/49 не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.97. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Відомості про місцезнаходження відповідача є правомірними, оскільки підтверджені довідкою про включення Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Фармвест"     до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі усної домовленості сторін 27.02.2006 року та 28.02.2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Фармаком" здійснило поставку товару Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Фармвест"     на суму 16474,80 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-0000165 від 27.02.2006 року та № РН-0000170від 28.02.2006 року, які підписані Даньковою Т.Д., уповноваженим представником відповідача за довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо договору не встановлені законодавством.

Таким чином, шляхом виставлення та оплати рахунку, між сторонами було укладено договір купівлі-продажу товару на загальну суму 16474,80 грн.

Крім того, 01 березня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Фармаком" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Фармвест" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 30/06-КП, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець покупає біологічно-активні добавки, косметичні засоби, харчові продукти (Товар), в асортименті, кількості та за ціною, яка вказана в видаткових накладних, які є невід’ємними частинами Договору.

На виконання вимог договору, за період з 21.03.2006 р. по 11.09.2006 р. Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Фармаком" здійснило поставку товару Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Фармвест"    на суму 13923,90 грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані  Даньковою Т.Д., уповноваженим представником відповідача за довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей від Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Фармаком".

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Фармвест" повернуло Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Фармаком" товар на суму 11013,60 грн. (накладні на повернення товару № 24930 від 30.05.2006 року  № 31525 від 08.11.2006 року).

Відповідно до 2.5 Договору термін оплати товару Покупцем встановлений протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару.

За твердженням позивача, що підтверджується виписками з банківського рахунку, відповідач в порушення вимог договору № 30/06-Кп та усної домовленості сторін за поставлений товар розрахувався частково, в зв’язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 23054,67 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню  частково з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей  525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання зобов’язання не встановлений або визначений моментом витребування, кредитор вправі вимагати виконання, а боржник вправі провести виконання в будь-який час.

Боржник повинен виконати таке зобов’язання в семиденний строк з дня пред’явлення вимоги кредитором, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із закону, договору або із змісту зобов’язання.

Заявлену вимогу позивача в листі  № 161 від 06.11.2006 р. щодо оплати заборгованості у розмірі відповідач залишив без відповіді , проте 08.11.2006 року повернув товару позивачу на суму 8913,60 грн.

Оскільки відповідач борг за отриманий товар позивачу не сплатив у встановлений строк договором та законом, позов Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Фармаком" щодо стягнення суми основного боргу в розмірі 23054,67 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Фармвест"    обґрунтований та підлягає задоволенню.

Крім того, статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов’язань.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 5.2 Договору, у випадку несвоєчасної оплати за поставлену продукцію Покупець оплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на момент прострочення зобов’язання, за кожний день прострочення платежу.

Відповідач припустився прострочення платежу, тому на підставі вимог п. 5.2 Договору позивач просить стягнути з відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Фармвест" пеню в розмірі  315,51 грн., відповідно до наданого розрахунку позивачем.

Проте, договором сторони встановили відстрочку виконання зобов’язання Покупцем протягом 30 днів (п. 2.5 договору), а тому в розумінні статті 549 Цивільного кодексу України пеня нараховується починаючи з 31 дня з моменту поставки до дня виконання зобов’язання боржником в повному обсязі.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за період визначений позивачем в сумі 315,51 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 192, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530, 546, 549, 551, 639, 655  Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 43, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИ Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги  Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Фармаком"    задовольнити  частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Фармвест" (04107, м. Київ, Шевченківський район, вул. Підгірна/Татарська, 3/7  ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Фармаком"   (61050, м. Харків, вул. Юр"ївська, 17 ) 23054 (двадцять три тисячі п’ятдесят чотири) грн. 67 коп. –основний борг, 230 (двісті тридцять) грн. 55  коп. - державного мита та 116 (сто шістнадцять) грн.  41 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В іншій частині  позовних вимог відмовити.

4. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5. Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                                 І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 05.03.2007 р.