ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"29" березня 2007 р.
Справа №  11/31/07

м. Миколаїв

За позовом:
Приватного підприємства “Іва”

(54046, м.Миколаїв, вул.Софіївська,
1)

до відповідача:
СПД-фізичної особи ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

Суддя Василяка
К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від
позивача: Соболь В.П.. -дов. № 01-05 від 12.01.2007р.

від
відповідача:

СУТЬ СПОРУ:   розірвання договорів та стягнення 750,0 грн.
боргу

Під час розгляду справи позивач
змінив позовні вимоги, просить визнати недійсним договір про спільну діяльність
від 04.07.2006р., а також відмовився в частині позовних вимог про стягнення
750,0 грн. боргу. Решта позовних вимог залишилась без змін.

Відповідач  відзив на позов не представив, заперечень
проти позову не висловив, ні представник, ні сам відповідач у судові засідання
не з'являлись, причин неявки не поясняли.

Ухвала про порушення провадження у
справі, надіслана на його адресу, повернулась до  суду з відміткою поштового відділення про
повернення за закінченням терміну зберігання.

За таких обставин, суд вважає, що
відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи,
однак не скористався своїм процесуальним правом.

На підставі ст. 75 ГПК України суд
вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши представника позивача,
враховуючи його погляд на необхідність розгляду справи в відсутність
представника відповідача, вивчивши матеріали
справи,  суд -

в с т а н о в
и в:

04.07.2006р. між ПП “Іва” та
Фізичною особою-приватним підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір про спільну
діяльність, за умовами якого сторони взяли на себе зобов'язання спільно діяти
та сприяти один одному для досягнення спільної мети.

Позивач просить визнати вказаний
договір недійсним.

Розглянувши матеріали справи суд
дійшов висновку про необхідність припинення провадження у справі в цій частині,
виходячи з наступного.

Згідно ст.ст.1,12 ГПК України
господарським судам підвідомчі справи у спорах, учасниками яких є підприємства,
установи, організації та інші юридичні особи, в тому числі громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

До позовної заяви позивачем додано
свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2та
довіреність ОСОБА_2видана ОСОБА_1на представлення її інтересів пов'язаних з
експлуатацією транспортного засобу.

Доказів набуття ОСОБА_1статусу
суб'єкта підприємницької діяльності сторонами
суду не надано. У вступній частині позовної заяви позивач вказав
свідоцтво про реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1ВО1 №НОМЕР_1, яке в
дійсності видане ОСОБА_2.

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що особа, яка уклала договір про спільну діяльність від
04.07.2006р. та залучена позивачем в якості відповідача, не є суб'єктом
підприємницької діяльності, що виключає повноваження господарського суду з
розгляду даного спору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 ГПК
України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає
вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи суб'єктивний склад
сторін у спірних правовідносинах, вказаний спір не підвідомчий господарському
суду, тому провадження у справі в цій частині підлягає припиненню.

У відповідності до п.3 ст.8
Декрету КМУ “Про державне мито” №7-93 від 21.01.1993р., сплачене державне мито
підлягає поверненню у випадку припинення провадження у справі, якщо справа не
підлягає розгляду у господарському суді.

Крім визнання недійсним договору
про спільну діяльність від 04.07.2006р. позивач просить суд розірвати договір
оренди транспортного засобу від 16.03.2006р.

Дослідивши матеріали справи суд
дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають,
виходячи з наступного.

Договір оренди транспортного засобу
від 16.03.2006р. укладено між ПП “Іва” та ОСОБА_2, як суб'єктом підприємницької
діяльності.

Однак позивачем не залучено СПД
ОСОБА_2 до участі у справі.

З викладених вище підстав ОСОБА_1не
може вважатись належним відповідачем за даними позовними вимогами.

Відповідно до ч.2 ст.24 ГПК
України, господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано
не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача,
не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача
належним відповідачем.

Під час розгляду справи позивач не
заявляв клопотання та не надав згоди на заміну первісного відповідача належним
відповідачем.

Згідно ч.1 ст.24 ГПК України,
господарський суд за наявності достатніх підстав має право прийняти рішення
залучити за клопотання сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого
відповідача.

Як вбачається з приписів ст.24 ГПК
України, залучення до участі у справі іншого відповідача або заміна первісного
відповідача належним є правом, а не обов'язком суду.

Суд не вбачає підстав для заміни
відповідача на належного або залучення до участі у справі іншого відповідача в
рамках провадження у даній справі, оскільки зміст позовної заяви та доданих до
неї матеріалів свідчить про впевненість позивача у тому, що договір оренди ним
укладено саме з СПД ОСОБА_1

За таких обставин,  в задоволенні позовних вимог в частині
розірвання договору оренди від 16.03.2006р. слід відмовити. При цьому позивач
не позбавлений права звернутись з окремим позовом до належного відповідача.

Керуючись ст.ст. 44,49, п.1 ст.80, ст.ст.82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И
В:

1. В частині визнання недійсним
договору про спільну діяльність від 04.07.2007р. провадження у справі
припинити.

1.          В решті позовних вимог відмовити.

3. Повернути з Державного бюджету
України в особі Відділенні Державного казначейства м.Миколаєва (р/р
№0006 в УДК у Миколаївській області, КБК 22090200, МФО  826013, ) сплачене
Приватним підприємством “Іва” (54046, м.Миколаїв, вул.Софіївська, 1, ) по платіжному дорученню №31 від 30.01.2007р. державне мито у сумі
85,0 (вісімдесят п'ять) грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання  апеляційної скарги, або внесення
аппеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи аппеляційною інстанцією.

Суддя
К.Л.Василяка