СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

28 березня 2007 року

місто Севастополь    Справа № 2-10/17536-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Черткової І.В.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Фенько Т.П.,

секретар судового засідання                                        Василевська С.В.

за участю представників сторін:

позивача  Климачова Людмила Сергіївна, довіреність №  14/1   від 14.11.06

Круковер Наталія Володимирівна, довіреність №  14/1   від 14.11.06

відповідача не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Керчі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Тітков С.Я.) від 30.11.2006 у справі №2-10/17536-2006А

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювас-Транс" (вул. Свердлова, 49, Керч, 98320)

до           Державної податкової інспекції у місті Керчі Автономної Республіки Крим (вул. Борзенко, 40,Керч,98300)

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2006 у справі № 2-10/17536-2006А (суддя Тітков С.Я.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювас-Транс" до Державної податкової інспекції в місті Керчі Автономної Республіки Крим про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення задоволено.

Постанова господарського суду мотивована тим, що позивачем не припущено порушень норм чинного законодавства, він надав розрахунок сплати податку на початок року відповідно до ставок, які були чинним на той час. Зміна ставок впродовж податкового періоду не тягне за собою обов’язковість їх застосування, оскільки зазначені ставки визначаються на початок року поданням відповідного розрахунку. Закон України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” звільняє платників податків від подання податкової декларації, якщо його податкові зобов’язання були відображені у річній податковій декларації на поточний рік.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати, в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік„ змінені ставки податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. Зазначений Закон вступив в силу з 31.03.2005, тому він підлягає застосуванню, а ставки перерахуванню.

Відповідач надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю та просив задовольнити його апеляційну скаргу, постанову господарського суду скасувати, в позові відмовити. Судова колегія вважає можливим задовольнити зазначене клопотання відповідача, розглянути справу за його відсутністю.

Позивач в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову господарського суду залишити без змін.

Переглянувши постанову суду відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила таке.

12.09.2006 Державна податкова інспекція в місті Керчі Автономної Республіки Крим провела перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2005 по 30.06.2006, про що складено акт № 434/23-9/31929178 (а.с. 11-22).

На підставі зазначеного акту, Державна податкова інспекція в місті Керчі Автономної Республіки Крим 25.09.2006 прийняла та надіслала на адресу позивача податкове повідомлення –рішення № /0 (а.с. 23).

Зазначеним податковим повідомленням –рішенням позивачу донарахований податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів у сумі 1862,00 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 931,00 грн.

Підставою для донарахування податку з власників транспортних засобів та застосування фінансових санкцій у зазначених сумах стали наступні обставини.

21.02.2005 позивач подав до податкового органу розрахунок сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів, яким визначив суму податкового зобов’язання зі сплати зазначеного податку у сумі 6688,00 грн. за рік (а.с.24). Відповідно до наданого розрахунку податок повинен був сплачуватись по 1672,50 грн. за кожний квартал з терміном сплати 15.04.2005, 15.07.2005, 15.10.2005, 15.01.2006 відповідно. Зазначений розрахунок був зроблений на підставі ставок податку, які були чинними на момент подання розрахунку.

31.03.2005 вступив у силу Закон України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік„ та деяких інших законодавчих актів України”, яким були внесені зміни до Закону України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” в частині встановлення ставок податку, тобто з 31.03.2005 були збільшені ставки податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів. У зв’язку з цим, відповідачем був донарахований позивачу податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів у сумі 1862,00 грн. у відповідності з новими чинними ставками податку.

Судова колегія вважає правомірним донарахування позивачу податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів у сумі 1862,00 грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 931,00 грн., оскільки немає будь-яких підстав для заперечення чинності Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” та введення його в дію з 31.03.2005.

Доводи позивача про те, що відповідно до пункту „б” статті 5 Закону України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” перерахунок розміру податку з власників транспортних засобів здійснюється тільки при знятті транспортних засобів з реєстрації, не відповідає змісту зазначеного Закону. Обов’язок юридичних осіб перерахувати розмір податку у разі зняття транспортних засобів з реєстрації ніякою мірою не зачіпає обов’язку юридичних осіб подавати розрахунок податку з власників транспортних засобів з урахуванням розмірів цього податку, встановлених пізніше прийнятими законами, які підлягають переважному застосуванню перед раніше прийнятими законами.

В даному випадку Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік„ та деяких інших законодавчих актів України”, введеним в дію з 31.03.2005 встановлені нові, більш високі ставки податку з власників транспортних засобів. Відповідно до цього Закону позивач, починаючи з 2 кварталу 2005 року зобов’язаний був сплачувати цей податок за ставками, встановленими названим Законом. Але позивач сплачував податок з власників транспортних засобів за ставками, які діяли раніше і які були нижчими. Це дало підставу відповідачу донарахувати податок на підставі статті 3 Закону України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” та застосувати фінансові санкції, які відповідно до підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” застосовуються у разі, коли контролюючий орган самостійно донараховує податкове зобов’язання платника податків.

Та обставина, що підставою донарахування податку контролюючим органом підпункт „б” підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” називає заниження суми податкових зобов’язань, заявлених у податкових деклараціях, не перешкоджає донарахуванню податку та застосуванню фінансових санкцій, оскільки зміна ставок податку з власників транспортних засобів означала зміну розміру податкових зобов’язань позивача, що передбачало подання позивачем нової декларації (розрахунку) податку з власників транспортних засобів.

Відсутність спеціального зазначення в законодавстві на обов’язок платників податку з власників транспортних засобів подавати уточнюючий розрахунок податку при зміні його ставок впродовж поточного року не може звільняти платників податку від обов’язку сплачувати його за ставками, встановленими новим законом. Звідси випливає право контролюючого органу донарахувати податок на підставі статті 3 Закону України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” і застосувати фінансові санкції на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”. Отже, підстав для визнання нечинним податкового повідомлення –рішення Державної податкової інспекції в місті Керчі Автономної Республіки Крим від 25.09.2006 № /0 немає.

З огляду на викладене, постанова господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтєю 195, пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 4 частини 1 статті 202, частиною 2 статті 205, статтями 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Керчі Автономної Республіки Крим від 23.01.2007 задовольнити.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2006 у справі № 2-10/17536-2006 А скасувати.

3.  Прийняти нову постанову.

4. В позові Товариству з обмеженою відповідальністю "Ювас-Транс" відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя                                                  І.В. Черткова

Судді                                                                                К.В. Волков

Т.П. Фенько