ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------Р І Ш Е Н Н Я
"10" квітня 2007 р.                                                                                   Справа №  11/584
Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого –судді Довганя К.І., при секретарі –Анастас”євій Л.В., за участю представників сторін: позивача –Харенко В.А. за довіреністю,  відповідача –Оберемок І.І. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу  за позовом закритого акціонерного товариства „Агрошляхбуд” до товариства з обмеженою відповідальністю „Круг-Будкомплект” про стягнення 6460 грн.,
По справі оголошувалась перерва з 5 по 10 квітня 2007 р.
Заявлено позов про  стягнення збитків, завданих в результаті продажу відповідачем товару не належної якості.   В обгрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що придбав у відповідача тротуарну плитку, яку використовував при виконанні підрядних робіт. При здачі роботи замовнику виявилось, що частина плитки, що була укладена позивачем на виконання договору підряду, була не належної якості, про що свідчить висновок судової експертизи.  У зв’язку з цим замовник не провів повного розрахунку з позивачем за виконані роботи на суму 6460 грн., а тому позивач вважає ці кошти своїми збитками.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позові.
Відповідач  у відзиві на позов та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили, пославшись на наступне:
- висновок експертизи, на який посилається позивач, не містить посилань на те, що експертами досліджувалась саме плитка, придбана у відповідача;
- розмір збитків позивачем ні яким чином не обгрунтований.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні у справі докази встановив наступне.
Ст.ст. 173, 174, 181, 193 ГК України, ст.ст.22, 525, 526, 610, 611, 614, 623, 655, ЦК України містять такі положення:
„Господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну  дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.
Господарські зобов’язання можуть виникати:
-          з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання  замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення  ЦК
України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
1. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:
4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
2. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Виходячи з фактичних обставин справи та приписів наведеного вище законодавства суд приходить до наступних висновків.
Господарські зобов’язання між сторонами виникли з моменту укладення  договору купівлі-продажу товару №16/п. На умовах якого позивач придбав у відповідача тротуарну плитку, бордюри та ливневі стоки. При передачі товару позивач яких-небудь претензій щодо його якості не заявляв.
Твердження позивача про передачу йому саме позивачем 717 шт. не якісної тротуарної плитки суд вважає не обгрунтованим, оскільки ним не подано суду доказів на підтвердження названих обставин. Висновок судової експертизи, проведеної у справі №06/1503 на думку суду не може бути таким доказом, оскільки не містить посилань на те, що предметом досліджень була саме плитка, придбана позивачем у відповідача.
Крім того позивачем у в порушення вимог ст.623 ЦК України не подано суду доказів на підтвердження розміру збитків, заявлених ним до стягнення. Його твердження про те що рішенням суду у справі №06/1503 було встановлено як сам факт завдання відповідачем збитків так і їх розмір є надуманим, оскільки текст названого рішення не містить таких висновків.
Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається  як на підставу своїх вимог і заперечень.
Виходячи з викладеного, вимога позивача про стягнення з відповідача збитків у вигляді не отриманої оплати за виконані підрядні роботи є не обгрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49,82-84 ГПК України суд, -
У позові відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                                               К.І.Довгань