ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"15" лютого 2007 р.

Справа №  15/338/06

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий
суддя Коваль Ю.М.,

при
секретарі Карцеві М.С.,

з
участю представників сторін:

від
позивача - ОСОБА_2 по дов.НОМЕР_2.;

від
відповідача -Мезінов О.Г. по дов. № 4127/9/10-007 від 28.12.2006р.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за
позовом суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1(надалі
-підприємець ОСОБА_1), ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1,

до
державної податкової інспекції (ДПІ) у Ленінському районі м. Миколаєва,
м.Миколаїв вул. Гмирьова, 1,

про
визнання протиправним та про часткове скасування рішення органу державної
податкової служби, -

ВСТАНОВИВ:

Підприємцем ОСОБА_1 пред'явлено
позов до ДПІ у Ленінському районі м.Миколаєва про визнання протиправним та
скасування повністю рішення органу державної податкової служби від 26.04.2006
р. за №НОМЕР_3 за порушення законодавства щодо застосування реєстратора
розрахункових операцій (надалі -РРО), а саме, за порушення пунктів 1, 11 та 13
ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

У ході судового розгляду справи
представником позивача надано уточнення позовних вимог, в якому просить суд
визнати протиправним та скасувати рішення органу державної податкової служби
від 26.04.2006 р. за № НОМЕР_3 в частині застосування до підприємця ОСОБА_1
штрафних санкцій в сумі 1762 грн. 25 коп. за недотримання вимог п. 11 ст.3
Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг”, а саме, за незабезпечення
відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків та
зазначених у денному звіті РРО на суму 352 грн. 45 коп. (ас. 91).

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що орган державної податкової служби неправомірно
здійснив перевірку підприємця ОСОБА_1 з порушеннями статті 111
Закону України “Про державну податкову службу в Україні” та необґрунтовано
застосував штрафні санкції без врахування фактичних обставин, а саме, не
врахував що в перевіряємій господарській одиниці торгівельну діяльністю
здійснювало два підприємця: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Так, на думку позивача,
працівники органу державної податкової служби суму виторгу підприємця ОСОБА_2
незаконно зарахували як суму виручки підприємця ОСОБА_1, з якою він здійснює
підприємницьку діяльність в одному приміщені.

У судовому засіданні представник
позивача вимоги підтримав у повному обсязі.

ДПІ у Ленінському районі
м.Миколаєва позовні вимоги не визнає та вважає, що перевірку здійснено
правомірно, оскаржуване рішення та застосовані штрафні санкції повністю
відповідають чинному законодавству. Відповідач вважає, що готівкові кошти в сумі
352 грн. 45 коп., виявлені при перевірці підприємця ОСОБА_1, належать останній,
про що свідчить  складений акт, котрий
без зауважень щодо його оформлення працівниками органу державної податкової
служби підписано підприємцем ОСОБА_1 (ас.11, 12, 29).

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є
безпідставними у зв'язку з таким.

Відповідно до п.2 ст.11 Закону
України “Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової
служби в межах компетенції та в порядку встановлених законами України мають
право поряд з іншим здійснювати контроль за додержанням порядку готівкових
розрахунків за товари (послуги) шляхом проведення планових та позапланових
перевірок. Дані повноваження також передбачені статтями 15 та 16 Закону України
„Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”.

Планові перевірки згідно з пп.2.6
п.2 наказу ДПА України від 11.10.2005 р. № 441 “Про затвердження методичних
рекомендацій щодо порядку складання плану-графіка перевірок суб'єктів
господарювання та взаємодії між структурними підрозділами при їх проведенні”
проводяться за окремими планами органами державної податкової служби, при цьому
план формується та затверджується щомісячно.

Так, працівники органу державної
податкової  служби дотримались усіх
правил, що стосуються допущення посадових осіб до проведення перевірки, а саме,
надали підприємцю ОСОБА_1 під розпис направлення на перевірку (розписка НОМЕР_4
-ас.25) та за її згодою здійснювали перевірку, про що свідчить факт допуску їх
до перевірки та відсутність зауважень підприємця в акті перевірки.

Відповідачем надано План проведення
перевірок на вересень 2005р., в якому передбачено проведення перевірки
підприємця ОСОБА_1

23 вересня 2005 року на підставі
направлення заступника начальника ДПІ у Ленінському районі м.Миколаєва від
23.09.2005 р. за НОМЕР_4, оформленого у відповідності з вказаним вище наказом
ДПА України від 11.10.2005р. № 441
працівниками органу державної податкової служби проведено перевірку
магазину-кафетерію, що розташований в АДРЕСА_2, в якому підприємець ОСОБА_1
здійснила підприємницьку діяльність. У цей же день за наслідками перевірки
складено акт за №НОМЕР_5 (надалі -акт), в якому вказано про виявлення порушень
пп. 1, 2, 11 та 13 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.
Даний акт без зауважень щодо його оформлення працівниками органу державної
податкової служби підписано підприємцем ОСОБА_1 (ас.11).

Викладене свідчить, що перевірку
підприємця ОСОБА_1 органом державної податкової служби проведено за згодою і в
присутності господарюючого суб'єкту, без будь-яких застережень останнього, а
тому суд визнає дану перевірку правомірною, а складений за її
результатами акт як належний доказ встановлених перевіркою фактів, оскільки
його складено з дотриманням вимог, що пред'являються до таких актів Порядком
оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства,
котрий затверджений наказом ДПА України від 10.08.2005 р. за № 327,
зареєстрований Мінюстом 25.08.2005 р. за № 925/11205.

Визнання підприємцем ОСОБА_1
зафіксованого в акті факту не проведення розрахункової операції через РРО з
використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів
(послуг) та облік їх кількості на суму 34 грн. та не роздрукування відповідного
розрахункового документу, підтверджуючого виконання вказаної розрахункової
операції, також підтверджує правильність проведення перевірки органом державної
податкової служби.

У зв'язку з викладеним, суд
відхиляє твердження позивача про те, що орган державної податкової служби
неправомірно здійснив перевірку підприємця ОСОБА_1

В акті перевірки зафіксовані такі
порушення: 1) не проведення розрахункової операції через РРО на загальну суму
34 грн. та не роздрукування відповідного розрахункового документу,  підтверджуючого виконання вказаної розрахункової
операції; 2) не проведення розрахункової операції через РРО з використанням
режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та облік
їх кількості; 2) незабезпечення відповідності сум готівкових коштів на місці
проведення розрахунків та зазначених у денному звіті РРО на суму 352 грн. 45
коп.

На підставі акту перевірки за
вказані вище порушення ДПІ у Ленінському районі м.Миколаєва прийнято рішення
від 26.04.2006 р. за № НОМЕР_3 про застосування до підприємця фінансових
санкцій в загальній сумі 2017 грн. 25 коп. Розмір штрафних санкцій органом
держаної податкової служби розрахований на підставі пп. 1, 6 ст. 17 та ст. 22
Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг”, який  передбачає відповідальність у вигляді
фінансової санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих
послуг), на які виявлено невідповідність (п.1), п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян (п.6), п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено
невідповідність (ст.22).

Що стосується оспорюваного рішення
в частині застосування до підприємця ОСОБА_1 штрафу в сумі 1762 грн. 25 коп. за
незабезпечення відповідності сум готівкових коштів на місці проведення
розрахунків та зазначених у денному звіті РРО на загальну суму 352 грн. 45
коп., суд вважає таке рішення обґрунтованим та повністю відповідаючим чинному
законодавству виходячи з наступного.

Факт порушення, за яке застосовано
штрафну санкцію, підтверджується актом перевірки та актом наявності готівкових
коштів, котрі складено і підписано без зауважень підприємцем ОСОБА_1 з того
приводу, що в складі виявленої на місці здійснення розрахунків готівки є сума
готівки, яка належить іншому приватному підприємцю.

Відповідно до статті 2 Закону
„місце проведення розрахунків” -місце, де здійснюються розрахунки із покупцем
за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані
товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем
попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо.

У Х-звіті денному підприємця
ОСОБА_1 за 23.09.05р. станом на 14год.24 хв. зазначено сума -00,00грн.
(а.с.31).

В направленні на перевірку від
23.09.05р. за НОМЕР_4 об'єктом перевірки зазначено підприємець ОСОБА_1 Дане
направлення ОСОБА_1 отримала особисто, що підтверджується розпискою від
23.09.05р. за НОМЕР_4 (а.с.25). Крім того до акту перевірки додається акт
наявності готівкових коштів в касі РРО Міні 500, що належить підприємцю
ОСОБА_1, яким зафіксовано наявність грошових коштів у сумі 386 грн. 45 коп.(з
урахуванням 34 грн., на які не проведено розрахункову операцію), що підприємець
ОСОБА_1 власноручно засвідчила підписом (а.с. 29).

Слід зазначити, що у відповідності
з абз.6 п.22 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 108 “Про
порядок заняття торговельною діяльністю і правила торговельного обслуговування
населення” забороняється зберігання в касі (грошовому ящику, сейфі) грошей
готівкою, які не належать підприємству, а також особистих речей касира чи інших
працівників підприємства.

Отже, твердження підприємця ОСОБА_1
стосовно того, що кошти у сумі 352 грн. 45 коп. належать іншому приватному
підприємцю, відхиляються.

Враховуючи викладене, суд вважає,
що застосовані органом державної податкової служби штрафні (фінансові) санкції
відповідають вимогам чинного законодавства, а позовні вимоги такі, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 159, 161-163 КАС
України, господарський суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

У
задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України

Постанову
може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через
господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня складення
постанови в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження, з
наступним поданням апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня
складання постанови в повному обсязі без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя