ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.07 р.                                                                                 Справа № 19/359а

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді ДучалН.М.

При секретарі Волошиної О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Смірнова Т.М., за довіреністю

від відповідача: Федченко О.В., за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за адміністративним позовом Торговельно-промислового підприємства “Центр-Регіон” м. Горлівка Донецької області

до відповідача: Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі              м. Горлівка Донецької області

про визнання дій Управління ПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівка по стягненню  фінансових санкцій згідно рішення № 31969006 від 17.03.2005р. в сумі 2 646,12 грн. неправомірними; визнання заяви ТПП “Центр-Регіон” про оскарження рішення Управління ПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівка повністю задоволеною на користь підприємства.

Позивач, Торговельно-промислове підприємство “Центр-Регіон” м. Горлівка Донецької області, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівка Донецької області про визнання дій Управління ПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівка по стягненню  фінансових санкцій згідно рішення № 31969006 від 17.03.2005р. в сумі 2 646,12 грн. неправомірними; визнання заяви ТПП “Центр-Регіон” про оскарження рішення Управління ПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівка повністю задоволеною на користь підприємства.

Ухвалою від 04.10.2006 р. позовну заяву залишено без руху враховуючи порушення позивачем приписів ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно підготовки позовних матеріалів.

Ухвалою від 18.10.2006р. відкрито провадження в адміністративній справі № 19/359а.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на п.п. 1.5, 1.7, 5.1, 6.4, 6.8 Порядку розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003р. № 21-2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.01.2004р. за № 81/8680). Повідомив, що у зв’язку з незгодою з рішенням № /31969006 від 17.03.2005р., в порядку ч. 13 ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”  ТПП “Центр-Регіон”  було направлено скаргу на дане рішення до УПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівка, не порушуючи строків її подання, але мотивованого рішення від Управління на протязі встановленого строку не отримано. Наполягає на тому, що згідно п.6.8 Порядку, заява про оскарження  рішення  № /31969006 від 17.03.2005р. вважається повністю  задоволеною на користь підприємства. Повідомив, що  20.06.2006р. державною виконавчою службою в Центрально-Міському районі м. Горлівка  було здійснено примусове виконання вимоги № 8917, виданої 23.05.2005р. Управлінням ПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівка про стягнення з підприємства позивача фінансових санкцій в сумі 2646,12грн.

22.11.2006р. через канцелярію суду надійшло пояснення (№ 16269/06 від 21.11.2006р.), в якому відповідач  зазначив, що згідно акту перевірки № 41 від 15.03.2005р. документами, що стали підґрунтям застосованих санкцій, були первинні документи підприємства, а саме: відомості по нарахуванню заробітної плати за перевіряємий період; касові та банківські документи, головні книги, звіти за формою 22, розрахунки сум страхових внесків за формою 23, накази по підприємству.  Наполягає на тому, що підставою для застосування фінансових санкцій стало порушення підприємством строків перерахування страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що є порушенням чинного пенсійного законодавства. Повідомив, що за даними документальної перевірки Управлінням на підставі п.2 ч.9 ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” винесено рішення № 76/31969006 від 17.03.2005р.  за несвоєчасну сплату страхових внесків , у тому числі донарахованих страхувальником за лютий 2004р. – лютий 2005р. Правомірність вчинених управлінням дій підтверджується Рішенням головного управління ПФУ в Донецькій області про результати розгляду скарги підприємства.

05.12.2006р. до матеріалів справи надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 02-41/47309 від 05.12.2006р.), в якому відповідач повідомив, що Рішенням Головного Управління ПФУ в Донецькій області № 4594/04-2 від 29.04.2005р., позивачу  відмовлено в задоволенні скарги. Просить в задоволенні позову відмовити, визнати рішення ПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівка правомірним.

05.12.2006р. через канцелярію суду  надійшла заява (лист вих. № 64-с від 05.11.2006р.), в якій позивач, на підставі ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України змінив позовні  вимоги та просить суд:  1. Визнати дії Управління ПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівка по примусовому стягненню  фінансових санкцій згідно рішення № 31969006 від 17.03.2005р. в сумі 2 646,12 грн. неправомірними; 2. Відмінити Рішення № 31969006 від 17.03.2005р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за не перерахування або несвоєчасне перерахування страховиком страхових внесків на суму 2 646,12грн., в тому числі суми штрафу в розмірі 2 206,13грн та суми пені в розмірі 439,99грн, так як в результаті процедури оскарження підприємство не отримало мотивоване рішення по заяві про оскарження рішення Управління ПФУ в  Центрально-Міському районі м. Горлівка.

З врахуванням положень ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України заяву позивача долучено до справи.

Ухвалою від 05.12.2006 р. суд закінчив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

За клопотанням Торгівельно-промислового підприємства “Центр-Регіон” м. Горлівка Донецької області та клопотанням Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі  м. Горлівка Донецької області, провадження по справі № 19/359а зупинялося до 22.12.2006 року.

24.01.2007р. до матеріалів справи надійшов відзив на змінені позовні вимоги (№ 1049/06 від 22.01.2007р.), в якому відповідач повідомив, що головним управлінням ПФУ представлена копія книги реєстрації  відправки рекомендованої кореспонденції, де зазначено, що 29.04.2006р. на адресу ТПП “Центр-Регіон” направлено поштове відправлення з повідомленням про вручення. Виявилось, що позивач оперує двома поштовими адресами, але офіційно перереєстрацію юридичної адреси не здійснював , то ж повинен був забезпечити отримання поштової кореспонденції за юридичною адресою.

24.01.2007р. відповідачем також надано заяву (лист вх. № 02-41/2936 від 24.01.2007р.), в якій просить у задоволенні позову відмовити, наполягає на тому, що строк звернення до суду,  встановлений ч.2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України минув, оскільки Позивач мав дізнатися про порушення своїх прав ще 04.05.2005р.   До матеріалів справи додано копію листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.01.2007р. № 831/06, копію рішення про результати розгляду скарги від 29.04.2005р.                    № 45954/04-02; копію поштового повідомлення  про відправлення рішення на юридичну адресу ТПП “Центр-Регіон”, копію постанови господарського суду Донецької області від 14.09.2006р. у справі № 33/409а.

24.01.2007р. через канцелярію суду надійшло пояснення (лист вих. № 3-с від 24.01.2007р.), в якому позивач наполягає на тому, що відповідачу було повідомлено адресу місцезнаходження підприємства, що підтверджується актом № 41, у п.1 якого зазначено, що “Місцезнаходження ТПП “Центр-Регіон”  знаходиться за адресою, яка відповідає адресі у спостережній  справі підприємства: 84601, м. Горлівка, вул. Ізотова,2”.  Вважає, що у зв’язку з ненаданням відповідачем мотивованого рішення на скаргу в строк, встановлений п. 5 Порядку  розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ТПП “Центр-Регіон”  було позбавлено можливості повторного адміністративного оскарження рішення про накладення штрафу та нарахування пені (сплив строк подання повторної скарги), та також подання до суду позовної заяви для оскарження даного рішення.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами  судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення  доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні  перед судом їх переконливості.

Відповідно ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України – розгляд і вирішення справ в адміністративних судах  здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно п. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у  справах  щодо  оскарження рішень,  дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на   підставі,   у  межах  повноважень  та  у  спосіб,  що передбачені Конституцією  та законами України;

2) з  використанням  повноваження  з   метою,   з   якою   це повноваження надано;

3) обґрунтовано,  тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з  урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд при вирішенні справи керується  принципом  законності, відповідно  до  якого  органи  державної  влади,  органи місцевого самоврядування,  їхні посадові і службові особи зобов'язані  діяти лише на підставі,  в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та  законів  України,  а  також  міжнародних  договорів,  згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд  застосовує  інші  нормативно-правові  акти,  прийняті відповідним органом на підставі,  у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України. У   разі   невідповідності  нормативно-правового акта Конституції України,  закону України,  міжнародному договору,  згода на обов'язковість якого  надана  Верховною  Радою України,  або  іншому  правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу ( ст. 9 КАС України).

Відповідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на матеріали справи та норми чинного  законодавства, слід зазначити наступне.

Постановою господарського суду Донецької області від 14.09.2006р. у справі № 33/409а відмовлено у задоволенні позовних вимог Торгово-промислового підприємства „Центр-Регіон” м. Горлівка до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області м. Донецьк про скасування Рішення Управління Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки № /31969006 від 17.03.2005р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного Фонду.

Судовим рішенням від 14.09.2006р. у справі № 33/409а встановлено наступне.

На підставі розпорядження начальника Управління Пенсійного фонду в Центрально-Міському районі м. Горлівка була проведена планова перевірка правильності обчислення повноти нарахування та своєчасності сплати зобов’язання зі збору та страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне за період з 01.05.2002р. по 01.02.2005р.

Як вбачається з висновку акта №41 від 15.03.2005р., складеного за результатами перевірки, було встановлено порушення відповідачем вимог пункту 6 статті 20 та пункту 4 частини 9 статті 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003р., підпункту 4.2.2 (б) пункту 4.2 статті 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181- III від 21.12.2000р.

За результатами цієї перевірки Управлінням Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки винесено Рішення № /31969006 від 17.03.2005р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного Фонду у вигляді стягнення штрафу в сумі                             2 206грн.13коп. та нарахування пені в розмірі 439грн.99коп.

Не погоджуючись із винесеним документом, Торгово - промислове підприємство „Центр-Регіон” м. Горлівка звернулось до Управління Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки із заявою № 2-6 від 29.03.2005р. про скасування штрафних санкцій, застосованих Рішенням № /31969006 від 17.03.2005р.

В свою чергу, Управління Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки на підставі підпункту 1.7 пункту 1 Порядку розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі –Порядок), затвердженого Постановою правління Пенсійного Фонду України №21-2 від 19.12.2003р. (зареєстроване в Мін’юсті України 20 січня 2004 р. за №81/8680) направило заяву підприємства, Рішення №76/31969006 від 17.03.2005р. та акт планової перевірки №41 від 15.03.2005р. для розгляду до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області м. Донецьк.

Як вбачається з матеріалів справи ( № 33/409) позивач просить скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки № /31969006 від 17.03.2005 р. Водночас, у листі Управління ПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівки № 3124/04 від 05.04.2005 р. та рішенні Головного УПФУ в Донецькій області про результати розгляду скарги № 4594/04-2 від 29.04.2005 р. мова йде про Рішення УПФУ в Центрально-міському районі м. Горлівки № 76/31969006 від 17.03.2005 р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату ( неперерахування) або несвоєчасну сплату ( несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного Фонду.

Незважаючи на це, суд дійшов висновку про тотожність Рішення УПФУ в Центрально-міському районі м. Горлівки № 76/31969006 від 17.03.2005 р. та рішення УПФУ в Центрально-міському районі м. Горлівки № 31969006 від 17.03.2005 р.

Зазначені факти встановлені Постановою Господарського суду Донецької області  від 14.09.2006 р. у справі № 33/409а, та на підставі ст.. 72 КАС України, не потребують додаткового доказування.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених Законом.  Кожен зобов’язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України              ( ст. ст. 67,68 Конституції України).

Невиконання цього обов’язку страхувальниками приводить до неповного формування коштів Пенсійного фонду України, і як наслідок, до несвоєчасних виплат пенсій пенсіонерам,  що є порушенням Конституції України та Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

За приписами ст. 58 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» № 1058,  Пенсійний фонд є органом,  який  здійснює  керівництво  та управління  солідарною  системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує  своєчасне  і  в  повному  обсязі фінансування  та  виплату  пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль  за  цільовим  використанням  коштів  Пенсійного  фонду, вирішує питання,  пов'язані з веденням  обліку  пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Пенсійний фонд  є  самоврядною  неприбутковою  організацією і здійснює свою діяльність на підставі статуту,  який затверджується його правлінням.  Органами  управління  Пенсійного  фонду  є  правління   та виконавча дирекція Пенсійного фонду ( ст. 59 того ж Закону).

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. № 8-2 з наступними змінами та доповненнями, Управління  Пенсійного  фонду  України  (далі - Фонд)  у районах,  містах і районах у містах (далі - управління) є органами Фонду,   підвідомчими  відповідно  головним  управлінням  Фонду  в Автономній  Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі  -  регіональні  управління),  що  разом з цими управліннями утворюють систему органів Фонду.

Згідно пп. 6 п.2.2 вказаного Положення Управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, контролює надходження страхових внесків та інших платежів до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів,  звітів та  інших  документів  щодо  правильності  обчислення  та  сплати страхових   внесків,   цільового   використання   коштів  Фонду  в організаціях,  що здійснюють виплату і доставку пенсій.

Управління, зокрема,  має право застосовувати фінансові санкції, передбачені законом (пп.6 п 2.3 цього ж Положення).

Статтею 1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” визначено, що страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше;  кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону, страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»  встановлено, що  цей  Закон регулює відносини,  що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного  пенсійного  страхування. Дія  інших  нормативно-правових  актів  може  поширюватися  на  ці відносини  лише  у  випадках,  передбачених  цим  Законом,  або  в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються:  платники страхових внесків, їх права та обов'язки;  порядок нарахування,  обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками, та ін.

Страхувальниками за Законом є роботодавці та інші особи, які відповідно до цього  Закону  сплачують  страхові  внески  на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а саме: роботодавці - підприємства, установи і організації,  створені відповідно до законодавства  України,  незалежно  від  форми   власності,   виду діяльності  та  господарювання,  об'єднання громадян,  профспілки, політичні партії (у тому числі філії,  представництва,  відділення та  інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств,  установ, організацій,  об'єднань громадян,  профспілок,  політичних партій, які  мають  окремий  баланс  і  самостійно  ведуть  розрахунки  із застрахованими  особами) та інш. ( ст. ст. 1, 14 Закону № 1058).

Страхувальник зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески до Пенсійного фонду (пп. 6 п.2 ст. 17 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”).

За приписами ст. 20 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”  № 1058, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі,  у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі ( п.1).

За пунктом 6 статті 20  Закону № 1058 страхувальники  зобов'язані  сплачувати  страхові  внески, нараховані за відповідний базовий звітний період,  не пізніше  ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

У разі недостатності у страхувальника коштів для здійснення в повному  обсязі  виплати  заробітної  плати (доходу) та одночасної сплати відповідних авансових платежів виплата  зазначених  сум  та сплата  страхових  внесків  здійснюється в пропорційних розмірах у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду.

У разі  несплати  авансових   платежів   до   страхувальників застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в  повному  обсязі сплачують   страхові   внески,  до  них  застосовуються  фінансові санкції,  передбачені цим  Законом,  а  посадові  особи,  винні  в порушенні  законодавства  про  сплату  страхових  внесків,  несуть дисциплінарну,  адміністративну,  цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом ( п. 10).

Страхові   внески   підлягають   сплаті   незалежно   від фінансового стану платника страхових внесків ( п. 12 ст. 20 Закону № 1058).

Відповідно ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», у разі виявлення  своєчасно  не  сплачених  сум  страхових внесків  страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею ( п. 1).

Суми  страхових  внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,  визначені  статтею  20  цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою статті  20  цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і  стягуються  з  нарахуванням  пені  та застосуванням фінансових санкцій ( п. 2).

Пунктом 2  частини 9 ст. 106 Закону встановлено, що  виконавчими  органами   Пенсійного   фонду  за  несплату  (неперерахування)  або  несвоєчасну   сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків,  у тому  числі  донарахованих  страхувальниками або територіальними органами  Пенсійного фонду,  до страхувальників застосовуються  фінансові санкції у вигляді штрафу залежно від строку затримки платежу в розмірі:

10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум -  у  разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно;

20 відсотків  зазначених  сум  -  у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно;

50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.

Одночасно на  суми  своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових  внесків  і  фінансових  санкцій  нараховується  пеня  в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів,  розрахована за кожний день прострочення платежу.

Строк  давності щодо стягнення недоїмки,  пені та штрафів не застосовується ( п. 15 ст. 106 Закону).

Про нарахування пені та накладення штрафів,  передбачених частинами  дев'ятою  і  десятою  цієї   статті,   посадові   особи виконавчих  органів  Пенсійного  фонду  в  порядку,  встановленому правлінням Пенсійного фонду,  виносять рішення, які протягом трьох робочих  днів  із  дня  їх  винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.  Суми пені  та  штрафів,  передбачених  частинами  дев'ятою  і десятою цієї статті,  підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією,  яка здійснює виплату і  доставку  пенсій,  протягом десяти  робочих  днів  з  дня одержання відповідного рішення.  При цьому в цей же  строк  страхувальник,  банк  чи  організація,  яка здійснює виплату і доставку пенсій,  має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним    обов'язковим    письмовим   повідомленням   про   це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення ( п. 13 ст. 106 Закону № 1058).

Рішення  органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу,  передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, є виконавчим документом.  У разі якщо страхувальник,  банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій,  отримали рішення про нарахування  пені та  накладення  штрафу,  передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, і не сплатили зазначені в них суми фінансових санкцій протягом  десяти робочих днів,  а також не оскаржили це рішення чи не повідомили у цей строк відповідний виконавчий орган  Пенсійного фонду   про   його  оскарження,  воно  передається  для  виконання державній виконавчій службі ( п. 14 ст. 106 Закону № 1058).

Позивач наполягає на тому, що вмотивоване рішення, яке мало бути прийняте органом Пенсійного фонду  протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги, підприємство не отримувало, у зв’язку з чим заява ТПП “Центр-Регіон”  про оскарження рішення Управління ПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівка вважається повністю задоволеною, згідно Порядку розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного Фонду України №21-2 від 19.12.2003р.

Як вбачається з позовної заяви (з урахуванням змін) позивач просить суд визнати дії Управління ПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівка по примусовому стягненню  фінансових санкцій згідно рішення № 31969006 від 17.03.2005р. в сумі 2 646,12 грн. неправомірними; відмінити Рішення № 31969006 від 17.03.2005р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за не перерахування або несвоєчасне перерахування страховиком страхових внесків на суму 2 646,12 грн., в тому числі суми штрафу в розмірі 2 206,13 грн та суми пені в розмірі 439,99 грн, так як в результаті процедури оскарження підприємство не отримало мотивоване рішення по заяві про оскарження рішення Управління ПФУ в  Центрально-Міському районі                 м. Горлівка.

Відповідно ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України – розгляд і вирішення справ в адміністративних судах  здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

За приписами  п.3.1 Порядку розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі –Порядок), затвердженого Постановою правління Пенсійного Фонду України №21-2 від 19.12.2003р., у  разі  коли  страхувальник,  банк,  організація,  яка здійснює виплату і доставку пенсій,  вважає,  що орган  Пенсійного фонду   прийняв   рішення,   що   суперечить   законодавству   про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або виходить  за межі його компетенції,  встановленої законом, такий страхувальник, банк,  організація,  яка здійснює виплату і доставку  пенсій,  має право оскаржити у вищому органі Пенсійного фонду таке рішення.

При цьому, скарга  на  рішення  територіальних  органів  Пенсійного фонду подається відповідно до головних управлінь Пенсійного  фонду в   Автономній   Республіці   Крим,   областях,  містах  Києві  та Севастополі  (далі  -  регіональні  органи  Пенсійного  фонду)   у письмовій  формі  та супроводжується документами,  що свідчать про неправильність рішення (абз. 1 п. 3.2 Порядку).

Про подання  скарги  страхувальник,  банк,  організація,  яка здійснює  виплату  і  доставку   пенсій,   зобов'язані   одночасно повідомити  територіальний  орган Пенсійного фонду,  рішення якого оскаржується (абз. 2 п.3.2 Порядку).

Пунктом 3.3 Порядку визначено, що   скарга  повинна  бути  подана  до  регіонального  органу Пенсійного  фонду протягом десяти робочих днів,  наступних за днем отримання  страхувальником,  банком,  організацією,  яка  здійснює виплату і доставку пенсій, рішення, що оскаржується.

Якщо  питання,  порушені  у  скарзі,  одержаній  органом Пенсійного фонду, не входять до його повноважень, то така скарга в термін   не   більше   п'яти  календарних  днів  пересилається  за належністю  відповідному  органу  чи  посадовій  особі,   про   що повідомляється особі,  яка подала скаргу (додаток 3),  та робиться помітка в журналі реєстрації скарг п.п.1.7 п.1  Порядку).

Згідно листа УПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівки від 05.04.2006р. № 3124/04, заяву позивача №2-6 від 29.03.2005р. про скасування штрафних санкцій, застосованих Рішенням № /31969006 від 17.03.2005р. Управління Пенсійного фонду в Центрально-Міському районі м. Горлівка,  направлено до Головного Управління Пенсійного фонду в Донецькій області  для подальшого розгляду відповідно до пп.1.1 п.1 Порядку.

За приписами п.5.1 Порядку, орган Пенсійного фонду зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних  днів  від дня  отримання  скарги  страхувальника,  банку,  організації,  яка здійснює  виплату  і  доставку  пенсій,   або   протягом   строку, продовженого  за  рішенням  органу Пенсійного фонду на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати йому під  розписку, про що робиться відмітка в журналі реєстрації скарг.

Відповідно до п.  5.4 Порядку,  орган    Пенсійного    фонду    при    розгляді   скарги страхувальника,  банку,  організації,  яка  здійснює   виплату   і доставку  пенсій,  перевіряє законність і обґрунтованість рішення, що оскаржується, і приймає одне з таких рішень:

1) залишає рішення,  яке оскаржується, без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасовує в певній частині рішення,  яке оскаржується, і не задовольняє  скаргу  страхувальника,   банку,   організації,   яка здійснює виплату і доставку пенсій, в певній частині;

3) скасовує рішення,  яке оскаржується,  і задовольняє скаргу страхувальника,   банку,   організації,  яка  здійснює  виплату  і доставку пенсій.

Згідно п.6.4 Порядку,  перший примірник рішення після зазначення реєстраційного номера   вихідної   кореспонденції    надсилається    (вручається) страхувальнику,   банку,   організації,  яка  здійснює  виплату  і доставку пенсій.

Рішення вважається  надісланим  (врученим)  юридичній  особі, якщо його передано  посадовій  особі  такої  юридичної  особи  під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Якщо   вмотивоване  рішення  за  скаргою  та/або  заявою страхувальника,  банку,  організації,  яка  здійснює   виплату   і доставку   пенсій,  не  надсилається  скаржнику  протягом  строку, встановленого для розгляду його скарги та/або заяви  або  протягом строку,  продовженого  за  рішенням органу Пенсійного фонду,  така скарга та/або заява вважається  повністю  задоволеною  на  користь скаржника  з дня,  наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга  вважається   також   повністю   задоволеною   на   користь страхувальника,   банку,   організації,  яка  здійснює  виплату  і доставку  пенсій,  якщо  рішення  органу  Пенсійного   фонду   про продовження  строків  її  розгляду  не було надіслано скаржнику до закінчення двадцятиденного строку (п.6.8 Порядку).

За результатами розгляду скарги ТПП “Центр-Регіон” (вих. № 2-в від 29.03.2005р.) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про результати розгляду скарги (№ 4594/04-2 від 29.04.2005р.), яким рішення начальника управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівка № 76/31969006 від 17.03.2005р. залишено без змін, а скарга ТПП “Центр-Регіон” без задоволення.

29.04.2005р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області  рішення по скарзі,  листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, направлено на адресу ТПП “Центр-Регіон”,  а саме: 84626, м. Горлівка , пр. Перемоги, 38.

Згідно конверту з поштовим повідомленням, повернутих на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поштовим відділенням, встановлено, що адресат вибув, нова адреса відсутня (копії конверту та поштового повідомлення містяться в матеріалах справи).

Позивач наполягає на тому, що повідомляв Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівка фактичну адресу місцезнаходження ТПП “Центр-Регіон”, а саме: 84601, м. Горлівка, вул. Ізотова, 1, що підтверджується актом  № 41 від 15.03.2005р. планової перевірки ТПП “Центр-Регіон”.

В акті № 41 планової перевірки правильності обчислення, повноти нарахування та своєчасності сплати зобов’язання зі збору та страхових внесків на обов’язкове державне пенсійне страхування від 15.03.2005р. дійсно зазначено, що місцезнаходження ТПП “Центр-Регіон” знаходиться за адресою, яка відповідає адресі у спостережній справі підприємства: 84601, м. Горлівка , вул. Ізотова, 2.

Відповідно до пп. 3.3.1  п.3.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками  та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003р. № 21-1 та зареєстрованої в міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за № 64/8663 (із змінами станом на 31.01.2005р.), у  разі  зміни назви платника,  організаційно-правової форми суб'єкта підприємницької діяльності,  а також форм власності або зміни місцезнаходження,  юридичної адреси платник зобов'язаний у 10-денний термін з дня виникнення  відповідних  змін  подати  до органу  Пенсійного фонду документи в порядку,  визначеному пунктом 3.1 цієї Інструкції. Заява подається з приміткою "Перереєстрація". До  заяви  подаються  завірені копії документів,  що зазнали змін. Орган Пенсійного фонду здійснює відповідні зміни  в  реєстраційних справах  платників  та  видає нове повідомлення за формою згідно з додатком 4.

Суд зазначає, що позивачем не додано до матеріалів справи доказів подання до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівка відповідної заяви про зміну місцезнаходження або юридичної особи, не додано і нового повідомлення за формою згідно додатку 4, виданого органом Пенсійного фонду внаслідок внесення в реєстраційну справу платника відповідних змін.

Отже, місцезнаходження ТПП “Центр-Регіон”, зазначене в акті №  41 від 15.03.2005р., а саме адресу: 84601, м. Горлівка , вул. Ізотова, 2, не можна вважати  таким, що відповідає реєстраційній справі платника - ТПП “Центр-Регіон”.

Крім цього, позивач в заяві № 2-в від 29.03.2005р.  не уточнив адресу, на яку  необхідно направити рішення  про результати розгляду скарги, адресою, за якою розташовано підприємство, зазначив: 84601, м. Горлівка, вул. Ізотова, 2, але згідно кутового штампу на заяві, адресою підприємства є: 84626, м. Горлівка, пр. Перемоги, 38.

В позовній заяві, поданій Торгівельно-промисловим підприємством “Центр-Регіон”  до господарського суду Донецької області,  позивачем також  зазначено дві адреси підприємства: а саме адреса:  84626 м. Горлівка, пр. Перемоги, 38, та  фактична адреса: 84601, м. Горлівка, пр. Леніна, 51.

Згідно п.1 ст. 1 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”,  місцезнаходження юридичної  особи - місцезнаходження постійно діючого  виконавчого  органу  юридичної  особи,  а  в  разі   його відсутності   -   місцезнаходження   іншого   органу   чи   особи, уповноваженої діяти від  імені  юридичної  особи  без  довіреності,  за  певною  адресою,  яка  вказана засновниками  (учасниками)  в  установчих  документах  і  за  якою здійснюється зв'язок з юридичною особою.

Пунктом 1 статті 19  Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”  встановлено, що у  разі,  якщо  зміна  відомостей про юридичну особу,  які містяться в Єдиному державному реєстрі, не пов'язана із змінами до установчих  документів  юридичної  особи або не підлягає державній реєстрації,  виконавчий орган юридичної особи або уповноважена ним особа   зобов'язаний   подати  (надіслати  рекомендованим  листом) державному реєстратору за місцезнаходженням  реєстраційної  справи юридичної особи заповнену реєстраційну картку про внесення змін до відомостей про юридичну особу,  які містяться в Єдиному державному реєстрі.

Відомості   про  юридичну  особу  або  фізичну  особу  - підприємця   включаються  до  Єдиного  державного  реєстру  шляхом внесення    записів   на   підставі   відомостей   з   відповідних реєстраційних карток ( в редакції станом на час прийняття спірного рішення) та  відомостей,  що  надаються  юридичними особами  державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України ( в останній редакції Закону). В Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема,  про  місцезнаходження юридичної особи ( ст. 17 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”) .

За приписами п.п.1,3 ст. 22 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”, Інформація  про проведення державної реєстрації юридичної особи,  про  зміну  місцезнаходження  юридичної  особи, та інш., підлягає  обов'язковому  опублікуванню  в спеціалізованому друкованому засобі масової інформації. Повідомлення  про  зміну  місцезнаходження юридичної особи повинно містити відомості про:

найменування юридичної особи;

ідентифікаційний код юридичної особи;

попереднє та нове місцезнаходження юридичної особи;

місце  та  дату  внесення  запису  про зміну місцезнаходження юридичної  особи.

У разі внесення змін до відомостей про юридичну особу, якщо ці зміни пов'язані  із  зміною  місцезнаходження юридичної особи, проводиться заміна свідоцтва про  державну  реєстрацію ( ст. 9. того ж Закону)

Стаття 18. “Статус відомостей Єдиного державного реєстру” Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” в редакції на час спірних правовідносин встановлює, що:

1. Якщо   відомості,   які  підлягають  внесенню  до  Єдиного державного реєстру,  були внесені  до  нього,  то  такі  відомості вважаються  достовірними  і  можуть  бути  використані  в  спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

2. Якщо  відомості,  які  підлягають  внесенню   до   Єдиного державного реєстру,  є недостовірними і були внесені до нього,  то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа  не  може посилатися на них у спорі у разі,  якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

3. Якщо  відомості,  які  підлягають  внесенню   до   Єдиного державного реєстру,  не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Торговельно-промислове підприємство “Центр-Регіон” (позивач) є юридичною особою, діє на підставі Статуту, затвердженого Зборами Горлівської філії відділення Міжнародної асоціації ветеранів спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю “Центр-Донбас” у Донецькій області “Центр-Регіон”, протокол № 5 від 03.05.2002р. (зареєстрований виконкомом Горлівської міської Ради Донецької області від 16.05.2002р., розпорядженням Міського голови),  включено до Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України (довідка № 03-78-71).

Згідно Статуту та довідки відділу статистики у м. Горлівці з Єдиного  Державного реєстру підприємств та організацій України № 03-78-71, місцезнаходженням Торгівельно-промислового підприємства “Центр-Регіон”  є: 84626, м. Горлівка, пр. Перемоги, 38.

Згідно Витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців ( на запит суду), станом на 01.02.2007 р.  місцезнаходженням підприємства Торговельно-промислове підприємство “Центр-Регіон” є:  84626, Донецька область, Центрально-Міський район, м. Горлівка, просп. Перемоги, 38.

Отже, належним та законним місцезнаходженням Торгівельно-промислового підприємства “Центр-Регіон” є адреса:  84626, м. Горлівка, пр. Перемоги, 38, на яку і було надіслано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області  рішення про результати розгляду скарги, у зв”язку з чим відсутні підстави вважати заяву  про оскарження рішення  задоволеною  на користь позивача.

Тому, вимоги позивача про відміну Рішення № 31969006 від 17.03.2005р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за не перерахування або несвоєчасне перерахування страховиком страхових внесків на суму 2 646,12 грн., в тому числі суми штрафу в розмірі 2 206,13 грн. та суми пені в розмірі 439,99 грн, так як в результаті процедури оскарження підприємство не отримало мотивоване рішення по заяві про оскарження рішення Управління ПФУ в  Центрально-Міському районі м. Горлівка, не підлягають задоволенню.

Станом на 23.05.2005 р. Рішення № 31969006 (76/31969006) від 17.03.2005 р.  не скасовано,  позивачем виконано не було, сума 2 464,12 грн. фінансових санкцій  не сплачена.

Відповідно п.14 ст. 106 Закону України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” № 1058, у разі якщо страхувальник не сплатив зазначені в рішенні суми фінансових санкцій, воно передається для виконання державній виконавчій службі.

23.05.2005р. відповідно до ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, на підставі картки особового рахунку платника, та рішення                              № 76/31969006 від 17.03.2005р., Управлінням Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівка сформовано вимогу про сплату боргу № 897у, згідно якої підлягає сплаті  2 206,13 грн. фінансових санкцій та 439,99грн. пені.

Листом № 4563/06 від 24.05.2005р. вказану вимогу, відповідно п.3 ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІV  від 09.07.2003р.  Управлінням Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівка надіслано на адресу Центрально-Міського відділу Державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції для здійснення заходів щодо погашення заборгованості.  Зазначене відповідає  ст. 2 Закону України “Про виконавче провадження”.

За приписами п.п. 3, 4  ст. 106  Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом та  виконується  державною  виконавчою  службою  в  порядку, встановленому законом.

Позивачем не доведено неправомірності вчинених з боку Управління ПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівка дій по стягненню фінансових санкцій згідно рішення № 31969006 від 17.03.2005р. в сумі 2 646,12 грн., не зазначено приписів чинного законодавства, на підтвердження доказів неправомірності дій відповідача.

З огляду на наведене, вимоги позивача про визнання дій Управління ПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівка по примусовому стягненню фінансових санкцій згідно рішення               № 31969006 від 17.03.2005р. в сумі 2 646,12 грн. неправомірними, не підлягають задоволенню.

Додатково, суд дійшов висновку про пропущення позивачем строку звернення  до адміністративного суду, встановленого ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний  позов  може  бути  подано в межах строку звернення до адміністративного суду,  встановленого  цим  Кодексом або іншими законами.  Для  звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,  який, якщо не встановлено інше,  обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна  була  дізнатися  про  порушення  своїх  прав,  свобод  чи інтересів.

Для  захисту прав,  свобод та інтересів особи цим Кодексом та  іншими  законами  можуть  встановлюватися  інші   строки   для звернення  до  адміністративного  суду,  які,  якщо не встановлено інше,  обчислюються з дня,  коли особа дізналася або повинна  була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України  пропущення  строку  звернення  до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні  адміністративного  позову  за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивачем не додавалося до справи клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, не наведено ніяких обставин, які об’єктивно  заважали йому своєчасно звернутися з позовом до суду про стягнення з  відповідача відповідних сум.  Позовна заява датована 03.10.2006 р.

Одним з видів судових витрат за статтею 87 Кодексу адміністративного судочинства України є судовий збір.

Згідно з пунктом 3 Розділу VII "Прикінцеві та Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору:

1) судовий збір при зверненні до адміністративного суду сплачується у порядку, встановленому законодавством для державного мита;

2) розмір судового збору визначається відповідно до підпункту "б" пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито.

З урахуванням змісту підпункту "б" пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" сума судового збору належного до сплати становить 3грн.40коп., решта суми, сплаченої за платіжним дорученням № 123 від 29.09.2006р. 102 грн.00 коп. підлягає поверненню як надлишково сплачена.

Відповідно до статті 89 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір, сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 17, 48, 49, 51, 69, 71, 72, 87, 89, 94, 99, 100, 122-154, 156, 160, 162, 163, 167, 185, 186, 254, пункту 6 розд. VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Торговельно-промисловому підприємству “Центр-Регіон” м. Горлівка Донецької області у задоволенні позовних вимог до  Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівка Донецької області про визнання дій Управління ПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівка по примусовому стягненню  фінансових санкцій згідно рішення № 31969006 від 17.03.2005р. в сумі 2 646,12 грн. неправомірними; про відміну Рішення № 31969006 від 17.03.2005р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за не перерахування або несвоєчасне перерахування страховиком страхових внесків на суму                    2 646,12 грн., в тому числі суми штрафу в розмірі 2 206,13 грн. та суми пені в розмірі                    439,99 грн., так як в результаті процедури оскарження підприємство не отримало мотивоване рішення по заяві про оскарження рішення Управління ПФУ в  Центрально-Міському районі м. Горлівка.

Повернути з  Державного  бюджету на користь Торговельно-промислового підприємства “Центр-Регіон” м. Горлівка Донецької області надлишково сплачений судовий збір (державне мито)  сумі  102 грн. 00 коп.

В судовому засіданні 05.02.2007 р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний  07.02.2007 р.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня виготовлення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження

Суддя                                                                                                Дучал Н.М.