ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2007 року                                                                                   Справа № 6/250-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого                    Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів:             Джихур О.В., Науменка І.М. (зміни у складі колегії суддів на підставі розпорядження від 21.12.2006р. № 859)

при секретарі: Лазаренко П.М.

за участю представників сторін:

позивача –  Бразалук  Людмила Володимирівна представник, довіреність № 47  від 06.06.06;

позивача – Захарченко Олена Вікторівна представник, довіреність № 7  від 11.01.07;

відповідача – Сімчук Владислав Іванович представник, довіреність № б/н  від 15.01.07;

відповідача –Шведченко Олег Валентинович представник, довіреність № б/н  від 20.11.06;

розглянувши у відкритому судовому засіданні          апеляційну скаргу  товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Каскад”, м.Дніпропетровськ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2006 року

у справі № 6/250-06

за позовом відкритого акціонерного товариства “Дніпровський металургійний комбінат ім..Дзержинського”, м.Дніпродзержинськ

до  товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Каскад”, м.Дніпропетровськ

про стягнення 142 827 грн. 73 коп.

За згодою представників сторін, присутніх у судовому засіданні, було оголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2006р. (суддя Коваленко О.О.) по справі № 6/250-06 за позовом відкритого акціонерного товариства “Дніпровський металургійний комбінат ім..Дзержинського”, м.Дніпродзержинськ (далі –ВАТ “ДМК ім..Дзержинського”) до товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Каскад”, м.Дніпропетровськ (далі –ТОВ фірми “Каскад”) про стягнення 142 827 грн. 73 коп. позов було задоволено частково та з відповідача на користь позивача було стягнено 142 827 грн. 73 коп. передоплати вартості металобрухту, 1428 грн. 28 коп. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в решті позовних вимог було відмовлено.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивовано наявністю заборгованості відповідача, яка виникла внаслідок здійсненої по договору позивачем передплати та недопоставки продукції.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням господарського суду до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач по справі –ТОВ фірма “Каскад” м.Дніпропетровськ, оскаржує рішення на предмет його невідповідності нормам матеріального права, має місце невідповідність висновків, викладених в рішенні, фактичним обставинам, матеріалам справи, зокрема:

- господарським судом невірно застосовано ст..530 ЦК України, оскільки строк виконання відповідачем зобов’язань щодо поставок металобрухту не було обумовлено, позивач, звертаючись до господарського суду, не надав доказів того, що він звертався до відповідача з вимогою про до поставку продукції відповідно до ст..530 ЦК України, тобто строк виконання зобов’язань по поставці не наступив; крім цього, господарським судом не взято до уваги лист позивача від 24.06.2003р. № 01/293, яким було повідомлено відповідача про заборону поставок металобрухту позивачеві з 17.06.2003р., а вимога про поновлення постачання від позивача до цього часу не надходила; отже, відсутні підстави для стягнення з відповідача грошових коштів, отриманих в якості передплати;

- позивачем у позові зазначені недостовірні дані стосовно постачання позивачу продукції за період травень-червень 2003 року, оскільки всього було поставлено за цей період продукції на суму 2 092 161 грн. 32 коп., тоді як отримано відповідачем грошових коштів в якості оплати та передплати на суму 1 700 000 грн. 00 коп.;

- господарським судом не надано оцінки актам форми № 69, по яким здійснювалось приймання металобрухту, які було складено одноособово, зі значною відмінністю в сторону зменшення від відомостей, вказаних в залізничних накладних, в порушення порядку приймання, передбаченого Інструкцією, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР № П-6 від 15.06.1965р. (зі змінами та доповненнями);

- господарським судом не враховано, що без проведення акту звірки правовідносин сторін за весь період дії договору неможливо зробити оцінку за окремий період його дії, встановивши певну заборгованість чи її відсутність.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач по справі –ВАТ “ДМК ім..Дзержинського” м.Дніпродзержинськ, проти задоволення апеляційної скарги заперечує, посилаючись на відповідність оскаржуваного рішення вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід скасувати на підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.104 ГПК України, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із змісту позовної заяви, її прохальної частини, розрахунку позову, позивач звернувся з вимогою про стягнення з відповідача 142 827 грн. 73 коп. заборгованості, яка виникла в результаті передплати та часткової поставки металобрухту відповідачем на адресу позивача по договору № 22-0891-02 від 15.03.2002р. (а.с.2-7, т.1). Як зазначено в позові та в розрахунку, наданого до нього, позивач обраховував зазначену вище заборгованість за період з травня 2003 року по червень 2003 року. При цьому позовні вимоги обґрунтовувались в якості норм матеріального права ст.ст.4, 161, 245 ЦК УРСР, ст.ст.16, 693, ч.2 ст.712 ЦК України, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (а.с.2-4, т.1).

З матеріалів справи вбачається, що 15.03.2002р. між ТОВ “Каскад” м.Дніпропетровськ (“постачальник” за договором, відповідач по справі, скаржник) та ВАТ “Дніпровський металургійний комі бант ім..Дзержинського” м.Дніпродзержинськ (“покупець” за договором, позивач по справі) було укладено договір № 22-0891-02, відповідно до умов якого “постачальник” поставляє та передає у власність, а “покупець” приймає та сплачує вартість брухту вторинних металів (металобрухт) на умовах, передбачених договором: обсяги, строки, місце поставки, ціни, загальна вартість поставки сторонами визначаються у щомісячних специфікаціях, які є складовою та невід’ємною частиною договору.

Розділом 3 договору сторони передбачили, що поставки здійснюються залізничним або автомобільним транспортом з відповідними супроводжувальними документами на умовах поставки, визначених “покупцем” у специфікаціях та які приймаються у відповідності до правил Інкотермс в редакції 1990 року, та датою поставки вважається дата виписки приймально-здавального акту форм №№ 69, 19.

Розділом 5 договору сторони визначили, що оплата металобрухту здійснюється в національній валюті України в безготівковому порядку, протягом 10 банківських днів з дати поставки.

Приймання металобрухту по кількості та його оплата здійснюються “покупцем” на підставі актів приймання по формі № 69 (а.с.4.2, 5.4 договору). Якість поставленого металобрухту повинна відповідати ДСТ 2787-75 “Метали чорні вторинні. Загальні технічні умови” (п.6.1 договору). Докази того, що ДСТ 2787-75 містить інший порядок приймання продукції по кількості та якості, ніж передбачений договором, додатковими угодами до нього, Інструкцією № П-7 не надано жодною із сторін в ході розгляду справи в судах обох інстанцій відповідно до ст..33 ГПК України.

Також до договору сторонами було узгоджено та підписано специфікації: № 1 від 15.03.2002р., № 2 від 15.04.2002р., № 3 від 30.07.2002р. (а.с.18-20, т.1). Зазначеними специфікаціями було узгоджено найменування продукції, асортимент, ціна, строк, умови поставки до 31.08.2002р.

В подальшому, до договору було укладено 17 додаткових угод в період з 22.03.2002р. по 01.05.2003р. (а.с.21-30, 32-45, т.1).

Додатковою угодою № 1 від 22.03.2002р. сторони передбачили можливість попередньої оплати металобрухту без визначення строків передплати та її обсягів (а.с.21, т.1).

Додатковою угодою № 6.1 від 27.11.2002р. сторони змінили редакцію п.6.1 договору та передбачили, що приймання продукції по якості здійснюється відповідно до Інструкції № П-7 з обов’язковим викликом представника “постачальника” (відповідача) в добовий строк (а.с.25, т.1).

Додатковою угодою № 7.2 від 25.12.2002р. сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2003р. (а.с.28, т.1).

Додатковою угодою без номеру від 11.12.2003р. сторони знов підтвердили, що приймання по якості здійснюється відповідно до Інструкції № П-7 з обов’язковим викликом  представника “постачальника” (а.с.39, т.1).

Додатковою угодою без номеру від 14.03.2003р. сторони визначили, що у випадку виявлення недостачі більше 5 тон, ніж зазначено у супроводжувальних документах, “покупець” зупиняє приймання продукції, приймає її на відповідальне зберігання та здійснює обов’язковий виклик представника “постачальника” для участі в прийманні (а.с.41, т.1).

08.08.2006р. позивач звернувся до господарського суду відповідно до ст..22 ГПК України з заявою про уточнення підстав позову (а.с.120-121, т.1), в якій наполягав на стягненні 142 827 грн. 73 коп. заборгованості на підставі ст..ст.16, 525, ч.2 ст.693, ч.2 ст.712 ЦК України. При цьому позивач посилався на недопоставку відповідачем металобрухту на суму 142 827 грн. 73 коп. а період травень-червень 2003 року, на факт направлення після звернення з позовом телеграм від 21.07.2006р. та від 02.08.2006р., в яких відповідно містилась вимога про допоставлення продукції в строк до 26.07.2006р. на суму 142 827 грн. 73 коп. та вимога про відмову від поставки та повернення передплати на підставі ч.2 ст.693 ЦК України до 06.08.2006р. (а.с.123-129, т.1) на вищезазначену суму.

Позивач посилається, що ним в період з 06.05.2003р. по 19.05.2003р. було здійснено передплату продукції на суму 1 200 000 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, наданими до матеріалів справи (а.с.47-53, т.1).

На виконання вимоги господарського суду (ухвала від 20.06.2006р. –а.с.1, т.1) сторонами було складено та залучено до матеріалів справи акт звірки від 01.09.2006р. (а.с.58-74, т.2), підписаний обома сторонами, по результатам виконання сторонами договору № 22-0891-02 від 15.03.2002р. протягом всього періоду його дії. З зазначеного акту звірки (а.с.58-74, т.2) вбачається, що відповідач визначив заборгованість позивача перед ним за поставлену продукцію в сумі 213 166 грн. 52 коп., а позивач визначив заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 142 827 грн. 73 коп. (а.с.74, т.2), тобто зобов’язання щодо поставки продукції на всю суму отриманої передоплати за даними відповідача виконано в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень позивача (а.с.є56-57, т.2), наданих до справи, в суді апеляційної інстанції, пояснень представників скаржника, в ході виконання умов договору, зокрема, й у спірний період травень-червень 2003 року, приймання металобрухту здійснювалось по актам форми № 69, при цьому було виявлено при прийманні вантажу як розбіжності по кількості, так і розбіжності по якості –при визначенні класу (категорії) лому, переведення продукції в категорію “сміття” (а.с.57, т.2).

Докази здійснення приймання продукції по якості відповідно до Інструкції № П-7, затвердженої постановою Держарбітражу СРСР від 25.04.1966р., на застосування якої сторони надали згоду згідно з додатковою угодою № 6.1 від 27.11.2002р. та договору, виклику представника “постачальника” для участі в прийманні, відсутні в матеріалах справи, не надавались судам обох інстанцій, представник позивача в своїх поясненнях також підтвердив факт того, що приймання по якості відповідно до Інструкції № П-7 (акти форми № 69 від 13.05.2003р., 19.05.2003р., 16.05.2003р., 31.05.2003р. №№ 2636, 2831, 2803, 2843) не здійснювалось.

Щодо приймання продукції по кількості за актами форми № 69, то зазначені акти не можуть бути доказом, підтверджуючим здійснення належного приймання вантажу відповідно до умов договору та додаткової угоди без номеру від 14.03.2003р. до нього, виходячи з наступного.

Акти № 2582 від 03.05.2003р. (а.с.14, т.1), від 13.06.2003р. (а.с.86, т.1), № 2814 від 14.05.2003р. (а.с.63, т.1), № 2870 від 19.05.2003р. (а.с.73, т.1), № 2953 від 26.05.2003р., № 2954 від 26.05.2003р. (а.с.74-75, т.1), № 3120 від 01.06.2003р. (а.с.79, т.1), №№ 3194, 3268 від 08.06.2003р., 04.06.2003р. (а.с.80-81, т.1), № 3193 від 11.06.2003р. (а.с.83, т.1), № 3565 від 13.06.2003р. (а.с.86, т.1), № 1614 від 20.06.2003р., № 3127 від 22.06.2003р., № 3198 від 22.06.2003р. (а.с.89-91, т.1), акти №№ 3526, 3527 від 22.06.2003р., № 3468 від 27.06.2003р., № 3678 від 24.06.2003р. (а.с.93-96, т.1) взагалі не містять двох підписів осіб, які здійснювали приймання та здачу продукції по цим актам, підписи відсутні. Також відсутні підписи осіб (лише зазначені прізвища), які здійснювали приймання металобрухту по актам форми № 69 № 2607 від 02.05.2003р., № 2636 від 13.05.2003р., № 2637 від 04.05.2003р. (а.с.60-62, т.1), по актам № 2832 від 14.05.2003р., № 2803 від 16.05.2003р., №№ 2831, 2869 від 19.05.2003р., № 2844 від 15.05.2003р. (а.с.63-72, т.1), № 2843, 3083 від 31.05.2003р. (а.с.77-78, т.1), в актах форми № 69, залучених до справи (а.с.1-13, т.2), складених з 02.05.2003р. по 06.05.2003р.

Отже, зазначені акти форми № 69 не можуть бути визнані такими, що підтверджують кількість та якість отриманого металобрухту, оскільки складені при прийманні по кількості з порушенням порядку, передбаченого як п. 4.2 р.4 договору, взагалі не підписані особами, які здійснювали приймання та здачу продукції, так і з порушенням вимог Інструкції № П-7, договору та додаткової угоди від 14.03.2003р. при виявленні розбіжностей по класу лому, тобто по якості, так як приймання згідно Інструкції № П-7 не здійснювалось.

Крім цього, надані позивачем до справи акти форми № 69 містять дописки або дописки з формулюванням “сміття по тарі”, до кількості недостачі, яку вже встановлено в акті, тоді як в вагонах поставлявся металобрухт навалом, тобто без тари, згідно з залізничними квитанціями про відвантаження, наданими до справи (акти форми № 69 –а.с.54-56, 58, 60-61, 67, 73, 75, 77-78, 87, 91, 93, 95-96, т.1). Посилання в актах форм № 69 щодо причин визначення продукції як “сміття” відсутні, як і відсутні посилання на будь-які ТУ, ДСТ, нормативні акти, обов’язкові для обох сторін, які б підтверджували правові підстави визначення частини металобрухту як категорії “сміття”.

Відповідно до п.4 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України, п.4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних у мовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ст..526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст.712 ЦК України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 3 ст.687 ЦК України передбачено, що перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Обов’язок перевіряти кількість, асортимент, якість, комплектність, тару та (або) упаковку товару (випробовування, аналіз, огляд тощо) може бути покладений на продавця відповідно до договору купівлі-продажу, актів цивільного законодавства та нормативно-правових актів з питань стандартизації. У цьому разі продавець повинен на вимогу покупця надати йому докази проведення такої перевірки.

Частинами 1, 2 ст.692 ЦК України передбачено, що покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Враховуючи викладене, надані до матеріалів справи позивачем акти форми № 69 не можуть бути визнані належними доказами здійснення перевірки кількості та якості відвантаженого металобрухту в розумінні ст..687 ЦК України та бути підставами для проведення розрахунків за отриманий металобрухт.

Отже, враховуючи, що 142 827 грн. 73 коп. є сума недостачі металобрухту, різниці по сумам в залежності від класу металобрухту в межах поставок за період дії всього договору, що підтверджується актом звірки станом на 01.09.2006р., складеним обома сторонами за весь період дії договору, докази здійснення прийому продукції по кількості та якості відповідно до умов договору та закону (ст..687 ЦК України) відсутні, то відсутні правові підстави для стягнення 142 827 грн. 73 коп., як заборгованості відповідача в результаті недопоставок продукції та отриманої суми передоплати, так як за даними залізничних квитанцій про відвантаження продукції поставки здійснено на всю суму передоплати, на стягненні якої наполягає позивач (а.с.58-74, т.2).

За цих обставин в задоволенні позову слід відмови, апеляційну скаргу слід задовольнити, скасував рішення господарського суду по цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2006р. по справі № 6/250-06 –скасувати; апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Каскад”, м.Дніпропетровськ –задовольнити.

Резолютивну частину рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2006р. по справі № 6/250-06 викласти в наступній редакції:

“В позові –відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.”

Стягнути з відкритого акціонерного товариства “Дніпровський металургійний комбінат ім..Дзержинського”, м.Дніпродзержинськ на користь товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Каскад”, м.Дніпропетровськ 714 грн. 13 коп. витрат по держмиту, сплачених скаржником при подачі апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів згідно зі ст.ст.116-118 ГПК України доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Головуючий                                                                                                    О.М. Виноградник

Судді                                                                                                               О.В. Джихур

І.М.Науменко