ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.03.07                                                                                           Справа№ 1/82-26/32

За позовом: Радехівської райспоживспілки, м. Радехів Львівської області

до відповідача: Виконавчого комітету Радехівської міської ради, м. Радехів Львівської області

Про визнання права власності

Суддя Деркач Ю.Б.

при секретарі: Фарина М.

Представники:

від позивача Боровець М.С., Юнко М.В. –представники

від відповідача Кут енський В.Г. –міський голова, Крет О.І. –адвокат

Представникам сторін роз’яснено їх права та обов’язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 15.03.2007 р.

Суть спору: Радехівська райспоживспілка, м. Радехів Львівської області звернулася до господарського суду з позовом до Виконавчого комітету Радехівської міської ради, м. Радехів Львівської області про визнання права власності, а саме: на відгодівельний комплекс № 2, який розташований за адресою вул. Спортивна, 2, м. Радехів та складається з таких будівель: складського приміщення з двома літніми таборами та свинарника.

Ухвалою суду від 29.01.2007 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в засіданні на 19.02.2007 р. В судовому засіданні 19.02.2007 р. оголошувалась перерва до 05.03.2007 р.

Представники позивача в судове засідання з’явилися, позовні вимоги підтримали повністю.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що відповідно до п.п. 10 п. б ст. 30 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.1997 №280/97-ВР визначено, що «до відання виконавчих органів міських рад належать делаговані повноваження: облік та реєстрація відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності”.

Відповідно до п. 6 Тимчасового Положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.02.2002 р. за              № 157/6445 із змінами та доповненнями визначено, що “оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування:

- фізичним та юридичним особам на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об'єкти нерухомого майна, крім правовстановлювальних документів.

Представники позивача в судове засідання з’явилися, подали клопотання № 191 від 16.02.2007 р., в якому виклали свої заперечення на позовну заяву.

Заперечуючи позовні вимоги позивача відповідач посилається на наступне:

Акт державної приймальної комісії від 25.12.1991 року не відповідає дійсності, все будівництво здійснювалось самочинно, а договір купівлі-продажу свинарника від 28.12.1982 року оформлений без дотримання будь-яких вимог положень цивільного законодавства, яке діяло в той час. Окрім цього, у зв’язку з тим, що відкрито провадження по справі про скасування рішення виконавчого комітету Радехівської міської ради від 14.11.2006 року            № 19/278 та зобов’язання про вчинення дій в адміністративному порядку просить зупинити провадження по справі, оскільки спір, який вирішується в господарському порядку про оформлення права власності на відгодівельний комплекс № 2 та спір про скасування рішення виконавчого комітету Радехівської міської ради від 14.11.2006 року № 19/278 та зобов’язання про вчинення дій є пов’язані між собою, та є фактично однією і тією ж справою з однаковим предметом позову.

Щодо клопотання відповідача про зупинення провадження по справі до вирішення іншої справи, яка розглядається в адміністративному порядку, слід зазначити наступне:

Норми ст. 79 ГПК України визначають право господарського суду зупинити провадження по справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи.

З поданих відповідачем копій ухвали господарського суду Львівської області від 22.01.2007 р. по справі № 1/48-27/17А та адміністративної позовної заяви вбачається, що позивач в адміністративному порядку оскаржує рішення виконавчого комітету Радехівської міської ради про оформлення права власності з цілого відгодівельного комплексу лише на одну будівлю. Своїм рішенням виконавчий комітет Радехівської міської ради Радехівській райспоживспілці не відмовив, однак і не оформив право власності на будівлі відгодівельного комплексу № 2. Таким чином, скасування чи не скасування в адміністративному порядку рішення  виконавчого комітету Радехівської міської ради не перешкоджає розгляду позовної заяви в судовому порядку господарським судом Львівської області за правилами ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

Позивач звернувся до відповідача із заявою про оформлення права власності на відгодівельний комплекс № 2, який розташований за адресою вул. Спортивна, 2, м. Радехів та складається з складського приміщення з двома літніми таборами (збудовано господарським методом та прийнято в експлуатацію Актом державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 25.12.1991 р.) та свинарника, який придбаний у Радехівської харчосмакової фабрики згідно з розпорядженням Львівської обласної спілки споживчих товариств від 27.12.1982 року № 1320 та Акту купівлі-продажу від 28.12.1982 року.

Відповідач 14.11.2006 р. прийняв рішення № 19/278 „Про оформлення права власності на будівлі відгодівельного комплексу по вул. Спортивній, 2”. Відповідно до вказаного рішення, відповідач, враховуючи ветеринарно-санітарні вимоги щодо розміщення тваринницьких комплексів та зауваження членів виконкому на підставі зібраних матеріалів та проекту рішення Червоноградського МБТІ, керуючись „Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно” затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 18.02.2002 р. №  157/6445 та змінами, внесеними наказом № 45/5 від 03.06.2002 р., а також згідно наказу Мінюсту України № 66/7387 від 28.01.2003 р., вирішив: оформити право власності на позивача лише на капітальну будівлю –складське приміщення по вул. Спортивна, 2 в м. Радехові.

Цивільний Кодекс України визначає такі підстави набуття права власності:

- на новостворене майно (ст. 331 ЦК України) –таким майном у позивача є літні табори для свиновідгодівлі та складське приміщення збудовані господарським методом та прийняті в експлуатацію Актом державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 25.12.1991 року;

- набуття права власності за договором (ст. 334 ЦК України) –таким майном у позивача є свинарник придбаний у Радехівської харчосмакової фабрики згідно з розпорядженням Львівської обласної спілки споживчих товариств від 27.12.1982 року № 1320 та Акту купівлі-продажу від 28.12.1982 року.

Складське приміщення з двома літніми таборами (надалі по тексту - приміщення) збудовано позивачем господарським методом та прийнято в експлуатацію Актом державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 25.12.1991 р. Такий Акт свідчить про доведений факт будівництва приміщень та оспорюванню не підлягає. Відповідно до ст. 331 ЦК України приміщення є новоствореним майном на яке позивач має усі підстави для набуття права власності.

Свинарник придбаний у Радехівської харчосмакової фабрики згідно з розпорядженням Львівської обласної спілки споживчих товариств від 27.12.1982 року № 1320 та Акту купівлі-продажу від 28.12.1982 року, відповідно до ст. 334 ЦК України є майном яке позивач набув згідно з договором та має усі підстави для набуття права власності на свинарник. Акт купівлі-продажу від 28.12.1982 року відповідає нормам визначеним Цивільним Кодексом УРСР від 1963 року, який діяв на момент виникнення та укладення договірних зобов’язань щодо свинарника між Радехівською харчосмаковою фабрикою та позивачем.

Позивач, відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. № 127, замовив у Червоноградському міжміському бюро технічної інвентаризації технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна –будівель відгодівельного комплексу № 2, який розташований за адресою вул. Спортивна, 2, м. Радехів, та складається з двох літніх таборів для свиновідгодівлі, складського приміщення та свинарника. Відповідно до п.п. 3.2. п. 3 згаданої Інструкції “Обміру підлягають будинки, господарські будівлі та споруди. Виявленні в установленому порядку самочинно збудовані будинки або прибудови  до будинків, господарські будівлі (прибудови), торговельні, господарські кіоски та павільйони, металеві гаражі, підлягають технічній інвентаризації з включенням їх у планові та інші матеріали. У разі самочинного будівництва на оригіналах інвентаризаційної справи, технічного паспорта і копіях планових та оцінювальних матеріалів, що їх видають власникам, на вільному від записів місці, з лицьового боку проставляють штампи встановленого взірця про самочинне будівництво. При виявленні самочинного будівництва бюро технічної інвентаризації зобов'язане повідомити про це місцеві органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.” Натомість, відповідно до існуючого договору між Радехівської міською радою та Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації (згідно з поясненнями міського голови) останнім для Радехівської міської ради було підготовлено проект рішення Радехівської міської ради про оформлення права власності на будівлі відгодівельного комплексу в м. Радехові по вул. Спортивній, 2, а саме: двох літніх таборів для свиновідгодівлі, складського приміщення та свинарника (проект рішення від 17.10.2006 р.     № 2061). Жодного зазначення щодо здійснення самочинного будівництва не має. Отже, таке свідчить про відсутність самочинного будівництва.

Безпідставним є твердження відповідача щодо неотриманням позивачем під час будівництва необхідних дозволів та погоджень. Адже, Акт державної приймальної комісії від 25.12.1991 р. підписано головним санітарним лікарем району, начальником Держпожінспекції району та головним архітектором району. Окрім цього, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно не передбачено для оформлення права власності отримання певних погоджень чи проведення експертиз. Слід зазначити, що проведення санітарно-епідеміологічної експертизи передбачено Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»від 24.02.1994 року та ст.ст. 11, 12 цього Закону встановлюють, що державній санітарно-епідеміологічній експертизі підлягають діючі об’єкти, а рішення про їх необхідність приймається відповідними посадовими особами державної санітарно-епідеміологічної служби. Порядок проведення такої експертизи регулюється законодавством України. Так, згідно з наказом МОЗ України від 09.10.2000 року № 247 затверджено Порядок проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 січня 2001 року за № 4/5195) (далі по тексту - Порядок). Підпункти 3.3. та 3.4. пункту 3 згаданого Порядку визначають, що «п.п. 3.3. Визначення відповідності діючих об'єктів експертизи (тобто об'єктів експертизи, які вже використовуються або функціонують)   вимогам санітарних норм здійснюється в ході поточного державного санітарно-епідеміологічного нагляду шляхом періодичної вибіркової перевірки і не потребує  проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи. «п.п. 3.4. Державна санітарно-епідеміологічна експертиза діючих об'єктів експертизи призначається лише в разі наявності в головного державного санітарного лікаря офіційних матеріалів про негативний вплив   об'єктів на здоров'я людей або зміну їх властивостей, що може спричинити такий вплив, а  також у разі внесення змін до санітарного законодавства, якими встановлюються більш жорсткі вимоги до об'єктів експертизи». Станом на день розгляду справи жодної з перелічених підстав для проведення такої державної санітарно-епідеміологічної експертизи у позивача не має та відповідно вона не може провадитись.

Норми ст. 376 ЦК України на які посилається відповідач, вступили в дію лише у 2004 році, а тому не можуть регулювати відносини та події які виникли, настали до 2004 року. Також загальні засади здійснення будівництва об'єктів нерухомого майна визначені в ст. 375 ЦК України від 2004 року та Законом України “Про основи містобудування” від 16.11.1992 року та Законом України “Про планування і забудову територій” від 20.04.2000 року. Окремі правила щодо забезпечення при здійсненні будівництва санітарних та епідемічних норм і правил встановлені Законом України “Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення” та наказом МОЗ України “Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів” від 19.06.1996 року № 173.

Щодо оформлення договору купівлі-продажу свинарника від 28.12.1982 року без дотримання будь-яких вимог положень цивільного законодавства, яке діяло в той час, слід зазначити наступне: Стаття 154 ЦК УРСР 1963 року визначала, що “коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не була потрібною. Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними сторонами, яка їх надсилає.”.

Стаття 224 ЦК УРСР 1963 року визначала, що “за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.” Отже, як видно з наведеного зміст договору купівлі-продажу –це ті умови, стосовно яких сторони досягають згоди. Істотними умовами договору купівлі-продажу, зокрема, є предмет і ціна. Як вбачається у випадку позивача під час укладення акту купівлі-продажу свинарника від 28.12.1982 року сторони досягли згоди по істотних умовах –визначено предмет договору - “свинарник” та “ціну -10200 крб”. Окрім цього, акт купівлі-продажу Радехівською райспоживспілкою від харчосмакової фабрики свинарника вартістю 10200 крб. затверджений Розпорядженням виконавчого комітету Радехівської районної ради народних депутатів Львівської області від 29.12.1982 року № 262-з.

Крім того, слід зазначити, що згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення повністю.

З огляду на викладене, керуючись Законом України „Про основи містобудування”, Законом України „Про планування і забудову територій”, ст.ст. 154, 224 ЦК УРСР, ст.ст. 204, 331, 334,375 ЦК України та ст.ст. 4, 23, 33, 34, 35, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Визнати за Радехівською райспоживспілкою (м. Радехів, вул. Львівська, 29, Львівська область, ) право власності на відгодівельний комплекс № 2, який розташований за адресою: Львівська область, м. Радехів,      вул. Спортивна, 2 та складається з двох літніх таборів для свиновідгодівлі, складського приміщення та свинарника.

3.          Стягнути з Виконавчого комітету Радехівської міської ради, м. Радехів,                 вул. І. Франка, 2, Львівська область (відомості про банківські реквізити відсутні, ) на користь Радехівської райспоживспілки, м. Радехів, вул. Львівська, 29, Львівська область (р/р 260077068 у ВАТ СКБ „Дністер” м. Радехів, МФО 325569, ) 102 грн. 00 коп. державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.  Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Суддя                                                                                                       Деркач Ю.Б.