ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 7-38-36, факс 7-44-62
П О С Т А Н О В А

"22" березня 2007 р.                                        Справа
№ 16/67

„15”год. „10” хв.

Господарський суд Чернігівської області у складі:

головуючого -  судді Фесюри М.В.,

при секретарі  - Казацькому А.В.,

за
участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2;
від
відповідача -Варава О.В., Федоріна А.В.

розглянувши в м. Чернігові у
відкритому судовому засіданні справу

за ПОЗОВОМ:                          Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи

ОСОБА_3

(АДРЕСА_1)

До ВІДПОВІДАЧА:
Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі

м.
Чернігова

(м. Чернігів вул. Щорса,19)

Про визнання нечинними рішень та зобов'язання вчинити
дії.

Заявлено позов про визнання нечинними
вимог відповідача від 28.09.2006р. НОМЕР_1 про сплату недоїмки в розмірі
10947,88 грн., від 05.12.2006р. НОМЕР_2 про сплату боргу в розмірі 45812,38
грн., в тому числі недоїмки -11600,29 грн., фінансових санкцій -34212,09, та
зобов'язання відповідача здійснити перерахунок суми недоїмки за 2004 рік та
суми штрафних санкцій, нарахованих позивачу.

Позовні вимоги були обґрунтовані
невідповідністю порядку донарахування сум платежів вимогам чинного
законодавства.

Відповідач проти позову заперечив,
посилаючись на те, що донарахування страхових внесків та застосування штрафів
було здійснене відповідно до вимог Закону України “Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” № 1058-ІV від 09.07.2003р. (далі -Закон № 1058)
та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду України, затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві
юстиції України 16.01.2004р. за № 64/8663 (далі -Інструкція),  на підставі відомостей, наданих податковим
органом.

Ухвалою від 05.02.2007р. вжито
заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних вимог до
закінчення розгляду справи та набрання судовим рішенням законної сили.

21.03.2007р. від позивача надійшло
уточнення позовних вимог, згідно з яким сторона бажає визнати нечинним рішення
відповідача НОМЕР_3 від 08.11.2006р. про застосування штрафних санкцій, які
включені до спірних вимог, та стягнути на користь позивача понесені витрати на
правову допомогу у розмірі 1500 грн.

Уточнені позовні вимоги обґрунтовані
невідповідністю рішення вимогам п.п.9.3.3 Інструкції в частині відсутності у
відповідача такої підстави для прийняття рішення як акт звірки з податковим
органом, а також наявністю іншого рішення НОМЕР_4 від 08.11.2006р., яким вже
застосовані до платника страхових внесків штрафні санкції у розмірі 5%
своєчасно не обчислених та несплачених страхових внесків за кожний повний та
неповний місяць, за який донараховано ці суми. Позивач вважає неправильною
кваліфікацію порушення позивача за нормою п.п.9.3.3 Інструкції як приховування
(заниження) страхувальником суми заробітної плати (виплат, доходу), вважає що
мала місце бухгалтерська помилка при переході від спрощеної до загальної
системи оподаткування.

22.03.2007р. в судовому засіданні
позивач остаточно визначився з позовними вимогами надавши письмове уточнення,
відповідно до якого він бажає визнати нечинним рішення відповідача НОМЕР_3 від
08.11.2006р. про застосування штрафних санкцій та стягнути на користь позивача
понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн., від решти позовних
вимог в частині визнання нечинними вимог відповідача та зобов'язання останнього
здійснити перерахунок донарахованих сум внесків та штрафів -відмовився. Відмова
пояснена представником позивача тим, що вимоги Пенсійного фонду є похідними від
оспорюваного рішення.

Представники відповідача проти
зміненого позову заперечили, зважаючи на визнання позивачем донарахованої суми
страхових внесків, наявність фактичної звірки з податковим органом шляхом
обміну листами, а також наявність в діях позивача складу порушення, за який
застосований штраф відповідно до п.п.9.3.3 Інструкції. Відповідач вважає, що
оскільки у платника внесків був час з моменту закінчення податкової перевірки
до початку пенсійної перевірки самостійно подати звітність до Пенсійного фонду
з урахуванням доходів , визначених податковим органом, чого ним зроблено не
було, отже в його діях має місце приховування або заниження доходів.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ

З 26 по 28.09.2006р. Управлінням
Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова проведена
перевірка правильності, повноти нарахування страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування по суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_3 за період з 01.07.2002р. по 30.06.2006р., за результатами
якої був складений акт НОМЕР_5 від 28.09.2006р.

Перевіркою було встановлено, що
ОСОБА_3 зареєстрована в Пенсійному фонді з 10.12.1998р. за НОМЕР_6 , за період
з 01.07.2002р. по 31.12.2003р. здійснювала діяльність, застосовуючи спрощену
систему оподаткування -єдиний податок, з 01.01.2004р. по 30.06.2005р.
перебувала на загальній системі оподаткування.

За перевіряємий період ОСОБА_3 подала
одну податкову декларацію, в якому вказала загальну суму чистого доходу у
розмірі 161,76 грн.

За даними перевірки, на підставі
листа ДПІ у м. Чернігові чистий (оподатковуваний) дохід ОСОБА_3 становить
69550,17 грн., розбіжності на суму 69388,41 грн. виникли у зв”язку із
заниженням чистого доходу в 2004р. та січні - червні 2005р.

Орган Пенсійного фонду врахував, що з
01.01.2004р. по 31.12.2004р. згідно постанови Кабінету Міністрів України від
26.04.2003р. № 605 максимальна величина фактичних витрат на оплату праці
найманих працівників, оподатковуваний дохід (прибуток), сукупний
оподатковуваний дохід (гранична сума заробітної плати (дохід), з яких
справляються страхові внески (збори) до соціальних внесків становить 2660 грн.,
з 01.01.2005р. по 31.12.2005р. згідно ст.96 Закону України „ Про Державний
бюджет України на 2005 рік” -4100 грн., внаслідок чого визначив суму доходу, на
яку нараховуються внески з урахуванням максимальної величини, за 2004р., 1
півріччя 2005р. у розмірі 34373,85 грн.

Враховуючи те, що платником був
поданий один звіт -розрахунок суми страхових внесків за 2005 рік ( копія в
матеріалах справи) з відображенням в ньому доходу в сумі 161,76 грн., сума
доходу, на яку нараховуються внески, за період 2004р. та 1 півріччя 2005р.
визначена остаточно у розмірі 34212,09 грн., донараховано страхові внески  за ставкою 32% в сумі 10947,88 грн.

Досліджуючи лист ДПІ у м. Чернігові
НОМЕР_7  від 06.04.2006р. , яким був
повідомлений відповідач про розмір доходів, отриманих позивачем у перевіреному
періоді, суд встановив, що відомості листа відповідають відомостям акту ДПІ у
м. Чернігові НОМЕР_8 від 24.02.2006р. „Про результати комплексної
документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного
законодавства СНД -фізичної особи ОСОБА_3 за період з 01.07.2002р. по
30.06.2005р.”

На підставі акту пенсійної перевірки
08.11.2006р. відповідач прийняв два рішення:

-          НОМЕР_3 (оспорюване) -застосовано
штраф у розмірі 34212,09 грн. на підставі п.3 ч.9 ст.106 Закону -1058 за
приховування (заниження) доходу у такому ж розмірі;

-          НОМЕР_4 - застосовано штраф у розмірі
670,77 грн. на підставі п.4 ч.9 ст.106 Закону -1058 за своєчасно не обчислені
та не сплачені страхові внески в сумі 10999,64 грн.

В подальшому відповідач направив
платнику страхових внесків вимоги, від оскарження яких в суді позивач
відмовився: від 28.09.2006р. НОМЕР_1 про сплату недоїмки в розмірі 10947,88
грн., від 05.12.2006р. НОМЕР_2 про сплату боргу в розмірі 45812,38 грн., в тому
числі недоїмки -11600,29 грн., фінансових санкцій -34212,09

Позовні вимоги позивача про визнання
нечинним рішення від 08.11.2006р. НОМЕР_3 задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Частиною 3 ст.20 Закону -1058
встановлено, що обчислення
страхових  внесків  територіальними  органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених цим Законом, здійснюється
на  підставі  складених актів перевірки правильності
нарахування та сплати страхових внесків,
звітності,  що подається
страхувальником,    бухгалтерських   та
інших   документів,   що підтверджують суму заробітної плати
(доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Позивач, після зміни позовних вимог,
визнав суму донарахованого оподатковуваного доходу та страхових внесків.

Відповідно до ч.3 ст.72 КАС України
обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо
проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо
достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Як передбачено, п.3 ч.9 ст.106 Закону
-1058, виконавчі  органи   Пенсійного
фонду   застосовують   до страхувальників такі фінансові санкції
-  за приховування (заниження)
страхувальником суми заробітної плати (виплат,
доходу),  на які нараховуються страхові
внески,  накладається  штраф
у  розмірі  всієї
суми   прихованої (заниженої)
заробітної плати (виплат, доходу), а в разі повторного протягом  року такого порушення - штраф у триразовому
розмірі суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу).

Відповідачем у відповідності до
наведеної норми застосований штраф у розмірі, який відповідає розміру
прихованого (заниженого) доходу позивача і такий розмір визнаний останнім.

Доводи позивача судом не приймаються
з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади, одним з яких є відповідач, їх посадові особи
зобов'язані діяти  лише  на
підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією  та  законами України.

Підпункт 9.3.3 Інструкції в редакції,
яка була чинною на час прийняття спірного рішення, передбачав ,що за   приховування   (заниження)
страхувальником  суми заробітної
плати (виплат,  доходу),  на які нараховуються страхові внески,   накладається
штраф  у  розмірі
всієї  суми  прихованої (заниженої) заробітної плати
(виплат, доходу), а в разі повторного протягом
року такого порушення - штраф у триразовому розмірі суми прихованої
(заниженої)  заробітної  плати
(виплат,  доходу).  При цьому
складається  рішення  за
формою  згідно з додатком 15 цієї
Інструкції.

Підставою для  прийняття  такого рішення є акт документальної перевірки
та акт звірки з органами податкової служби.

Однак, дана Інструкція є підзаконним
нормативним актом, а сам Закон -1058 та його п.3 ч.9 ст.106, на підставі якого
застосовані штрафні санкції, не передбачає такої обов'язкової підстави для
прийняття рішення як акт звірки з податковим органом.

Крім того, як слідує  з самого листа податкового органу, він був
надісланий у відповідь на лист відповідача НОМЕР_9 від 09.03.2006р., отже має
місце акт звірки як дія органу Пенсійного фонду та податкового органу щодо
встановлення розміру доходів платника страхових внесків. Крім того, відомості
викладені у листі, підтверджуються актом документальної податкової перевірки.

Доводи позивача щодо повторного
застосування штрафних санкцій за одне й те ж саме порушення, також не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки штраф у розмірі 670,77 грн. застосований на
підставі п.4 ч.9 ст.106 Закону -1058 , відповідно до якого за  донарахування
територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум
своєчасно не обчислених  та  не
сплачених страхових   внесків  накладається
штраф  у  розмірі
5  відсотків зазначених сум за
кожний  повний  або
неповний  місяць,  за
який донараховано ці суми.

Отже мають місце два різних
правопорушення з боку позивача, об'єктивна сторона складу одного з яких полягає
у приховуванні (заниженні) доходу, іншого -у своєчасному необчисленні та
несплаті страхових внесків. Страхові внески є похідними від доходу, але не є
тотожніми останньому.

Твердження позивача про відсутність в
діях платника внесків приховування (заниження) доходів, оскільки мала місце
бухгалтерська помилка, є помилковими.

Норма Закону -1058, яка встановлює
підстави застосування штрафних санкцій у розмірі невідображеного платником
доходу, передбачає дві дії платника, при наявності хоча б однієї з яких настає
відповідальність. При цьому, якщо термін „приховування” вказує на наявність
навмисних дій платника щодо невідображення доходів у звітності, то термін
„заниження” наявності вини не потребує.

На підставі викладеного позовні
вимоги в частині визнання нечинним рішення НОМЕР_3 від 08.11.2006р. з підстав,
викладених позивачем, задоволенню не підлягають.

В решті позовних вимог судом прийнята
відмова позивача від позову, тому провадження в решті позову підлягає закриттю.

Понесені позивачем витрати на правову
допомогу відшкодуванню не підлягають.

Відповідно до ч.4 ст.118 КАС України
вжиті заходи забезпечення позову зберігаються до набрання постановою суду
законної сили.

Керуючись п.2 ч.1 ст.157,ст.ст.
158-163 Кодексу адміністративного судочинства України , суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          У позові в
частині визнання нечинним рішення управління Пенсійного фонду України в
Новозаводському районі м. Чернігова
НОМЕР_3 від 08.11.2006р. про застосування фінансових санкцій за
приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу),
на які нараховуються страхові внески, - відмовити.

2.          В решті позову провадження закрити.

3.          Постанова
набирає законної сили і може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені
ст.ст.254, 185,186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова складена у повному обсязі
23 березня 2007 року.

Суддя
М.В.Фесюра