Харківський апеляційний господарський суд
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Адміністративна                     Головуючий по 1-й інстанції

справа № АС-42/612-06                    суддя – Яризько В.О.

Доповідач по 2-й інстанції

суддя –Гончар Т.В.

“14” лютого  2007 р.                     м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді Лащенко Л.Д., суддів Гончар Т.В.,Істоміної О.А.

при секретарі –Андросовій О.В.

за участю представників:

позивача – Братовченко М.А.(дов. у справі)

відповідача – Васильєвої Ю.О.  (дов. № 10908/13/10-021 від 12.12.06 р.)

розглянувши заяву про апеляційне оскарження та апеляційну скаргу відповідача (вх. № 368 Х/2-6 ) на постанову господарського суду Харківської області від 14.12.2006 р. у справі № АС-42/612-06

за позовом  Закритого акціонерного товариства «Артес-М», м. Харків

до Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі м. Харкова

про  часткове скасування рішення

встановив:

Позивач звернувся з позовом до ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова (далі –Інспекція) та просив суд першої інстанції частково скасувати рішення ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова в частині застосування штрафних санкцій за порушення норм Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»(далі –Закон)  у сумі 5110,00 грн., як незаконне та необгрунтоване.

Постановою господарського суду Харківської області від 14.12.06 р. позовні вимоги  задоволено. Скасовано частково рішення ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова № /0 від 13.10.06 р. в частині застосування штрафних санкцій у сумі 5110,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. Постанова  мотивована відсутністтю порушень позивачем ст. 3 Закону.

Відповідач  з постановою господарського суду Харківської області від 14.12.06 р.  не погодився, подав  апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування оскаржуваної постанови в повному обсязі та прийняття нового рішення, яким в позові ЗАТ «Артес-М»відмовити, посилаючись на правомірність та обгрунтованість застосування фінансових санкцій.

Позивач з доводами апеляційної скарги не погоджується, у запереченнях на апеляційну скаргу просить залишити оскаржувану постанову без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення, зазначаючи при цьому, що наведені в скарзу аргументи не відповідають матеріалам справи та діючому законодавству.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів  дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, судом першої інстанції встановлено, що працівниками Інспекції проведена перевірка позивача щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, про що складений акт перевірки на бланку № 002003, в ході якої встановлені порушення п.1,2,13 ст. 3 Закону, а саме : непроведення розрахункових операцій через РРО на суму покупки в розмірі 1022,00 грн. та невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахункових операцій сумі коштів, зазначеній у денному звіті, на 0,45 грн.

Інспекцією на підставі висновків акту перевірки прийнято рішення про застосування штрафних санкцій на підставі п.1 ст.17, ст.22 Закону в сумі 5112,25 грн., яке є предметом  оскарження у даній справі.

При цьому позивач не оспорює застосування штрафних санкцій в сумі 2,25 грн. на підставі ст. 22 Закону за невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахункових операцій сумі коштів, зазначеній у денному звіті, на 0,45 грн.

Матеріали справи також свідчать,  що  перевіряючими Якубовським С.О. та Бойко О.М. при проведенні контрольної закупки був встановлений факт реалізації товару, а саме 2 пили основні за ціною 511,00 грн. за шт. на загальну суму 1022,00 грн., операція була оформлена  від імені  фізичної особи –підприємця Продан О.М.

З метою з*ясування фактичних обставин, господарським судом Харківської області були викликані в якості свідків та допитані перевіряючі - Бойко О.М., Якубовський С.О., працівники позивача -Жук Л.П., Продан О.М.

Перевіряючі свідчили, що перевірка позивача - ЗАТ "Артес-М" проводилася в приміщенні магазину-складу, де на цінниках товару  вказано назву магазина - ЗАТ "Артес-М". Чоловік, який проконсультував щодо наявного товару, продав товар –пили,  гроші отримав та поклав їх у кишеню, а їм видав видаткову накладену та корінець прибуткового ордеру. Розрахунок через РРО не проводився, чек не видавався. Якубовський С.О. підтвердив, що товар придбавав саме він, на вимогу продавця назвав своє прізвище для заповнення документів.

Після чого були пред'явлені посвідчення на перевірку та складений акт перевірки. Продавець пояснення давати відмовився, документів, підтверджуючих  продаж товару приватним підприємцем  не надавав.

У судовому засіданні також давали свідчення  працівники позивача Жук Л.П., і Продан О.М.

Жук Л.П. підтвердила, що  працює касиром ЗАТ "Артес-М", розрахункової операції з перевіряючим не здійснювала, невідповідність сум на місці проведення розрахунків даним РРО склала 0,45 грн. та підписала акт перевірки.

Продан О.М. пояснив, що є приватним підприємцем, знаходиться на спрощеній системі оподаткування. У приміщенні магазину  має орендоване місце, з позивачем укладений договір складського обслуговування,  здійснює торгівлю аналогічним товаром. Товар продавав свій, тому видав видаткову накладну і отримав гроші. Лояснень письмових не надавав, оскільки перевіряючі не витребували. Цінник ЗАТ "Артес-М" на товарі ним помилково не був замінений.

Суд першої інстанції, оцінюючи показання свідків,  встановив, що товар - 2 пили основні на суму 1022,00 грн. перевіряючим Якубовським С.О. був придбаний у ФО-П Продан О.М., хоча, згідно направлень, перевірка проводилась позивача .

Підприємницьку діяльність Продан О.М. здійснює на підставі свідоцтва про  його державну реєстрацію від 20.08.01р., свідоцтва про сплату ним єдиного податку на 2006р.,  договору № 9А оренди робочого місця від 03.01.06р.,  договору субаренди № 4А від 03.01.06р.,  договору від 01.09.06р. на складьке обслуговування товару,  договору поставки № 21П від 01.09.06р.,  які укладені між позивачем та ФО-П Продан О.М.,  що підтверджується наданими до матеріалів справи документами.  Придбання товарів у ЗАТ "Артес-М" підприємець здійснив згідно  видаткової накладної позивача № Ар-0010458 від 26.09.06 р.

Факт  продажу підприємцем перевіряючому 2 пил підтверджують прибутковий касовий ордер №1753 від 27.09.06р на суму 1022,00 грн., та  видаткова накладна  від 27.09.06 р., в якій Якубовський С.О. поставив свій підпис.

Таким чином, приймаючи постанову суд першої інстанції виходив з того,  що реалізація була  оформлена від імені ФО-П Продан О.М.,  а не позивача, до якого застосована санкція, натомість докази отримання коштів позивачем відсутні.

Тобто, з боку позивача відсутня розрахункова операція в розумінні ст. 2 Закону, оскільки відсутнє як отримання коштів так і відсутня реалізація товару.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку,  що з боку позивача відсутнє порушення ст. З Закону, а саме не проведення через РРО розрахункової операції і відповідно нема складу порушення за яке застосовуються санкції згідно п. 1. ст. 17 Закону, тобто і санкції на підставі цієї норми  Закону в сумі 5110,00 грн. до позивача застосовані неправомірно.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначивши  наступне.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та  заперечення відповідно до статті 71 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб*єкта владних повноважень обов*язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб*єкта владних повноважень.

Однак відповідач ні під час вирішення спору  у господарському суді  Харківської області, ні під час розгляду його апеляційної скарги не надав жодного матеріального  доказу обгрунтованості та правомірності як своїх заперечень проти позову, так і висловлених у  апеляційній скарзі тверджень стосовно  правомірності нарахування штрафних санкцій позивачу.

При цьому колегія суддів зазначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до приписів п.п. 1-10) ч. 3 ст. 2 КАСУ зокрема:

на     підставі,     у   межах   повноважень   та   у   спосіб,    що передбачені Конституцією та законами України;

обґрунтовано,   тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, та інших...

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність порушеннь ст. З Закону, а саме не проведення позивачем через РРО розрахункової операції.

Оцінюючи встановлені судом фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що 2 пили основні належали СПД ФО Продан О.М, який продав їх Якубовському С.О. і за які останній розрахувався з продавцем, що підтверджується видатковою накладною № Пр-0000116 від 27.09.06 р. . Між тим цінник не може бути належним доказом справжнього власника товару і не може вважатися порушенням норм Закону, оскільки на час проведення перевірки на балансі позивача цей товар був відсутній, що підтверджується копією звіту про переміщення номенклатури на складах. Належність товару підприємцю, а не позивачу,  не спростовано відповідачем.

Тому і посилання апелянта на письмові пояснення  касира  ЗАТ „Артес-М” про належність позивачу  під час перевірки товара, що знаходився у складі –магазині є необгрунтованим,  оскільки на їх підтвердження не було надано відповідних доказів.

Крім того касир Жук Л.П. до посадових осіб позивача не відноситься  і ця посада не передбачає виконання організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій. А відповідно п.4.3 наказу ДПА № 327 від 10.08.05 р. „Про затвердження  Порядку оформлення результатів невиїздних документальних, виїздних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства” акт виїздної перевірки підписується посадовими особами суб*єкта господарювання, що порушив відповідач,  надавши касиру для підпису  акт перевірки.

До того ж Інспекція в скарзі посилається на сплату позивачем під час розгляду справи узгодженої суми (чомусь) податкового зобов*язання у розмірі 5 110,00 грн.,  що підтверджується обліковою карткою платника станом на 17.11.06р. і тим самим  визнання ним порушення законодавства, які були виявлені при перевірці,

Разом з тим колегія суддів зазначає, що ЗАТ „Артес-М”  не відмовилось від позову і, як зазначило в судовому засіданні, не погоджується з  апеляційною скаргою з підстав, викладених в запереченнях на скаргу, А тому відсутні  підстави для закриття провадження у справі відповідно до ст. ст. 157, 203 КАСУ.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що заперечення Інспекції, наведені в апеляційній скарзі позбавлені фактичного та правового обгрунтування, на їх підтвердження не було надано відповідних доказів, тому  суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування постанови господарського суду Харківської області від 14.12.06 р.  відсутні. Відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись  ст. ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 206, 209, 211, 212, 254, КАС України, колегія суддів апеляційного суду, одностайно, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі м. Харкова  залишити без задоволення.

Постанову господарського суду господарського суду Харківської області від 14.12.2006 р. у справі № АС-42/612-06 залишити без змін.

Дана ухвала  набирає чинності з моменту її проголошення.

Роз'яснити сторонам, що вони мають право на дану ухвалу  подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Справу направити до господарського суду Харківської області.

Головуючий суддя                                                            Л.Д.Лащенко

Суддя                                                           Т.В. Гончар

Суддя                                                             О.А.Істоміна