СУД
ПОСТАНОВА

"17" квітня 2007 р.

Справа №  4/109

Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Хилька Ю. І., розглянувши за участю секретаря судового
засідання Волоткевича А.В. матеріали справи № 4/109

за позовом: Прокурора Вільшанського
району в інтересах держави в особі Добровеличківської міжрайонної державної
податкової інспекції, смт. Добровеличківка

до відповідача:  Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, смт.
Вільшанка, Кіровоградської області

про припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця

Представники сторін:

від прокуратури - участі не брав;

від позивача - участі не брав;

від відповідача - участі не брав;

Час прийняття постанови 15:40 год.

Подано позовну заяву про припинення
підприємницької діяльності  фізичної
особи - підприємця  ОСОБА_1, смт.
Вільшанка, Кіровоградської області  у
зв'язку з неподанням протягом  року до
органів державної податкової служби податкових декларацій, документів
бухгалтерської звітності згідно із законодавством.

16.04.2007 року на адресу
господарського суду Кіровоградської області від позивача по справі надійшла
заява про розгляд справи без участі представника Добровеличківської МДПІ.

Відповідач відзив на позов не
надав, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду спору, про що
свідчить поштове повідомлення № НОМЕР_1 від 05.04.2007 року.

Розглянувши наявні матеріали
справи, господарський суд встановив наступні обставини.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та
Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку
діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі
господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України
1991 року (1798-12), вирішуються відповідним господарським судом за правилами
Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому підсудність таких
справ визначається Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до Закону України  від 06.10.2005 року «Про внесення змін до
Кодексу адміністративного судочинства України» абз. 1, 2 п. 6 Прикінцевих та
Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України викладено в
наступній редакції. До початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних
судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до
Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та
апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за
правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Вказані зміни набрали
законної сили з дня опублікування (Урядовий кур'єр» № 207 від 01.11.2005 року).

Пунктом четвертим частини першої
статті 17 вказаного Кодексу передбачено, що компетенція адміністративних судів
поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках,
встановлених законом.

Вказане положення містить два
критерії, за якими спір можна віднести до категорії адміністративних. По-перше,
позов до суду повинен бути пред'явлений суб'єктом владних повноважень, а
по-друге - лише у випадках, встановлених законом.

Визначення суб'єкта владних
повноважень дається в пункті сьомому статті 3 Кодексу, згідно з яким - це орган
державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова
особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 1 Закону України
"Про державну податкову службу в Україні" державні податкові інспекції
в районах, містах, районах у містах входять до системи органів державної
податкової служби.

Стаття 11 Закону України “Про
державну податкову службу в Україні" передбачає право органів державної
податкової служби на звернення до суду з заявою про скасування державної
реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності і не містить повноважень щодо
звернення до суду із позовною заявою про припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця та припинення юридичної особи.

Статтею 124 Конституції України
визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають
у державі. Згідно статті 2 Закону України “Про судоустрій”, суд здійснює
правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих
Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб.
Пунктом 3 статті 3 зазначеного закону встановлено, що судова система забезпечує
доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією
України та законами. Відповідно до пункту 1 статті 6 Закону України “Про
судоустрій”, усім суб'єктам правовідносин гарантується захист їх прав і
законних інтересів незалежним і неупередженим судом. Відповідно до пункту 3
статті 6 зазначеного закону, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд
його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Рішенням Конституційного Суду
України від 9 липня 2002 року по справі №1-2/2002 визначено, що частина 2
статті 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом
своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість
кожному захищати права будь-якими не забороненими засобами. Кожна особа має
право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі
судовий захист. Право на судовий захист своїх прав не може бути обмежене.
Суб'єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору
можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на
звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції
України. Держава має забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності,
в тому числі у судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за
вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими
актами.

Отже, державну податкову
службу  слід вважати уповноваженим
органом держави, який має право на звернення до суду з позовними вимогами про
припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця та припинення
юридичної особи.

Згідно пункту четвертого частини
першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України спори за
зверненням державних податкових інспекцій про
припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця та
припинення юридичної особи підвідомчі адміністративним судам і повинні
розглядатися відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Фізичну особу - підприємця  ОСОБА_1, смт. Вільшанка, Кіровоградської
області  як суб'єкт підприємницької
діяльності зареєстровано 04.07.2005 року Вільшанською районною державною
адміністрацією (свідоцтво № НОМЕР_2).

06.07.2005 року взято на облік
Вільшанським відділенням Добровеличківської МДПІ.

Відповідно до пункту 2 ст. 9 Закону
України “Про систему оподаткування” платники податків і зборів (обов'язкових
платежів) зобов'язані подати до державних податкових органів відповідно до
законодавства декларації, бухгалтерську звітність та інші документи та
відомості, пов'язані з обчисленням та сплатою податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Однак, відповідач більше одного
року не подає до органу державної податкової інспекції декларацію про прибуток
підприємства, звіт про обчислення суми комунального податку.

Згідно статті 46 Закону України
“Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців” від
15.05.2003 р. №755-IV  державна  реєстрація припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі: постановлення
судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи -
підприємця. Підставами   для   постановлення   судового
рішення  про припинення  підприємницької діяльності фізичної особи -
підприємця є: неподання протягом
року  органам державної податкової
служби податкових декларацій,  документів
фінансової звітності відповідно до закону.

Суд,    який
постановив   рішення   про
припинення підприємницької
діяльності  фізичної  особи
- підприємця, у тому числі
рішення   про   визнання
фізичної   особи  -
підприємця недієздатною  або  про обмеження її цивільної дієздатності, в
день набрання   таким  рішенням
законної  сили  направляє
його  копію державному  реєстратору
за  місцем  реєстрації
фізичної  особи - підприємця  для
внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо
припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Відповідач  доказів своєчасного  подання
до державної  податкової інспекції
податкових декларацій i документів бухгалтерської звітності господарському суду
не подав.

За таких обставин позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись  ст. ст. 71, 160, 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства України , господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Припинити  підприємницьку діяльність фізичної особи -
підприємця     ОСОБА_1, АДРЕСА_1
ідентифікаційний код НОМЕР_3- відомості про рахунки відсутні,  зареєстрованого 04.07.2005 року Вільшанською
районною державною адміністрацією, (свідоцтво № НОМЕР_2).

3. Після набрання постановою законної
сили, копію постанови направити
державному реєстратору для внесення державним реєстратором запису до
Єдиного державного реєстру про припинення
підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

4. Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної
скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

5. Постанова виготовлена в повному
обсязі 17.04.2007 року.

Суддя