СУД
СУД
УХВАЛА

17.04.07                                                                                 Справа № 9/129н-ад

Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Ахтамар», м. Луганськ

до  Луганської міської ради

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське регіональне управління автобусних станцій»

про скасування податкового повідомлення-рішення

в присутності представників:

від позивача - Овсепян В.А., директор, пасп. ЕК № 697680 від 22.12.97,  представник за дов. Бут Д.В., дов. б/н від 15.03.07;

від відповідача-Кобзарь А.М. - гол. спец.-юрисконсульт, довіреність № 01-03-30/6115а від 17.10.06

від  3-ї особи - Клименко Р.Л., предст за дов., довіреність № 8/10 від 02.01.07,  Храброва Т.О., юрисконсульт, дов. № 1/10 від 05.01.07;

, директор, пасп. ЕК № 697680 від 22.12.97,  ,  представник за дов. Бут Д.В., дов. б/н від 15.03.07;

Суть спору: позивачем, товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Ахтамар»заявлено вимогу про скасування п. 2.1 рішення Луганської міської ради від 28.07.06р. № 7/19 про надання згоди на розроблення проектів відведення земельних ділянок ТОВ «Луганське регіональне управління автобусних станцій».

Крім того, позов містить вимоги, які є за своєю юридичною природою клопотанням про забезпечення адміністративного позову, а саме:

·          зупинити дію п. 2.1 спірного рішення відповідача до вирішення цієї справи по суті,

·          заборонити управлінню архітектури та містобудування  та управлінню Луганської міської ради з питань регулювання земельних відносин здійснювати дії, пов’язані з підготовкою і внесенням на розгляд виконавчого комітету Луганської міської ради та Луганської міської ради питання щодо земельної ділянки, вказаної у п. 2.1 спірного рішення відповідача до вирішення справи по суті,

·          заборонити відповідачу розглядати та вирішувати питання, пов’язані з будь-якими діями (затвердження проекту відведення, передача в оренду та інші) щодо земельної ділянки, вказаної у п. 2.1 спірного рішення відповідача.

Відповідач, Луганська міська рада, відзив на позов не надав, участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Третя особа, ТОВ «ЛРУАС», проти позову заперечує з наступних підстав.

ТОВ «ЛРУАС»було створено відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» членами трудового колективу ДП «Луганське обласне автотранспортне управління Міністерства транспорту і зв’язку України».

21.09.04р. між РВ ФДМУ по Луганській області та ТОВ «ЛРУАС»був укладений договір оренди державного майна № 001984/09, згідно з яким третя особа отримала в оренду цілосний майновий комплекс структурного підрозділу –об’єднання автобусних станцій Луганського обласного автотранспортного управління.

До складу майнового комплексу ТОВ «ЛРУАС», що орендується, входить і Луганський автовокзал, що розташований на земельній ділянці за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, 28.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про оренду державного і комунального майна»та ст. 283 ГК України до складу цілісного майнового комплексу входять і земельні ділянки, на яких він розміщений.

Відповідно до ст. 796 ЦК України фактом укладення договору оренди ТОВ «ЛРУАС»надано право користування земельними ділянками, якими володіло Луганське ОАТУ.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України (далі –ЗК України) право користування земельною ділянкою при переході прав на будівлі та споруди виникає на підставі договору оренди.

Посилаючись на зазначені норми, третя особа стверджує, що до неї перейшло право користування земельними ділянками, якими раніше володіло Луганське ОАТУ, у т.ч. й земельної ділянки, на якій розташовані будівлі та споруди Луганського автовокзалу, тим більше, що ТОВ «ЛРУАС»з моменту укладення договору оренди здійснювало оплату за користування цієї земельної ділянки шляхом відшкодування Луганському ОАТУ, а по мірі документального оформлення прав на земельні ділянки плата за землю здійснюється до відповідних бюджетів.

Третя особа не заперечує проти оформлення позивачем права на земельну ділянку, але лише в тій частині, яка необхідна позивачу для розміщення його частки будівлі, яку він придбав.

Проте, земельна ділянка, зазначена у п. 2.1 спірного рішення відповідача, не включає земельну ділянку, на якій знаходиться належна позивачу частина будівлі № 28г. Крім того, позивач самовільно побудував капітальну огорожу на ділянці, частина якої належить ТОВ «ЛРУАС».

На останнє третя особа зазначає, що спірним пунктом рішення відповідача ТОВ «ЛРУАС»не надано право користування земельною ділянкою, а лише надано згоду на розробку проекту відводу земельної ділянки, до якої не належить спірна земельна ділянка, що знаходиться у спільному користуванні позивача та гр. Хачаєва Х.Д., тому порушення прав позивача відсутнє.

Третя особа у судовому засіданні звернулася до суду з клопотанням від 15.03.07р. № 1/1-6 про зобов’язання позивача надати докази щодо законності отримання ним доданих до позову копій документів.

Суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки це ніяким чином не впливає на правильність вирішення спору.

В обгрунтування позовних вимог позивач виклав таке.

08.02.06р. позивач звернувся до відповідача з клопотанням щодо:

* надання дозволу не реконструкцію 20/100 частини нежитлового приміщення № 2, розташованого за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, 28, шляхом його розширення,

* передачі в оренду терміном на 49 років земельної ділянки площею 0,1857 га за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, 28г, з якої 0,0990 га –під будівництво та розміщення прибудови до нежитлового будинку, а ).0867 га –під благоустрій прилеглої території.

В супереч ч. 5 ст. 123 ЗК України відповідачем клопотання не розглянуте.

Поряд з цим, третя особа, ТОВ «ЛРУАС», звернулася до відповідача з клопотанням від 13.10.05р. щодо передачі їй в оренду терміном до 21.09.09р. земельних ділянок.

28.07.06р. відповідачем прийняте рішення № 7/19, яким третій особі надана згода на розроблення проектів відведення земельних ділянок, серед яких ділянки:

* площею 3,8540 га –під розміщення будівлі та споруди автостанції –1 за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, 28, в межах, визначених планом земельної ділянки та викопійовкою з генплану міста, які додаються до цього рішення,

* площею 0,0990 га, яка є складовою земельної ділянки площею 0,1857 га за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, 28г, стосовно якої позивачем було подане вищезазначене клопотання, яка увійшла в межі земельної ділянки площею 3,8540 га.

Позивач вказує, що не зважаючи на наявність двох клопотань на оренду однієї і тієї ж ділянки, відповідач не провів аукціон або конкурс щодо набуття права оренди цієї земельної ділянки відповідно до п. 6 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», чим порушила чинне законодавство.

Позивач додав, що відповідно до договору купівлі-продажу від 21.09.05р. в результаті викупу державного майна він набув право власності 20/100 часток будівлі колишнього автовокзалу загальною площею 168,9 кв. м., розташованої за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, 28г.

Позивачем виконані роботи з благоустрою території за вказаною адресою на площі 0,0990 га відповідно до проекту благоустрою, затв. управлінням архітектури та містобудування Луганської міськради, а саме:

·          побудований літній майданчик,

·          територія по периметру вказаної площі 0,0990 га обгороджена огорожею з цегли,

·          зроблено замощення тротуарною плиткою.

Таким чином, вказує позивач, на спірній ділянці площею 0,0990 га, яку відповідач не виключив із складу земельної ділянки площею 3,8540 га, згода на розроблення проекту відведення якої надана спірним рішенням, знаходиться майно позивача, тому п. 2.1 цього рішення порушує права позивача та його інтереси.

Оцінивши доводи позивача, відповідача та третьої особи і надані докази, суд вважає наступне.

Відповідно до п. п. 5, 6 Розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, господарські суди до створення окружних адміністративних судів розглядають адміністративні справи, які були підвідомчі господарським судам і за предметною підсудністю підлягали б розгляду саме окружними адміністративними судами.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, їх посадова чи службова особа, крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Відповідач у справі є, відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органом місцевого самоврядування.

Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає положень, за яких дана справа щодо оскарження рішення органу місцевого самоврядування підлягає розглядові окружним адміністративним судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України  від 15 грудня 2006 року N483-V господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім, зокрема: спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів. Тому, також ще й з даних підстав справа не підвідомча господарському суду та відповідно не підлягає розглядові ним як окружним адміністративним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов’язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов’язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Так, адміністративним судам, у т.ч. місцевим загальним судам як адміністративним судам підвідомчі справи сторонами у яких є юридичні особи, у т.ч. органи місцевого самоврядування.

За викладених підстав, господарським судом Луганської області помилково відкрито провадження за адміністративним позовом до органу місцевого самоврядування відповідача у справі, оскільки дана справа за предметною підсудністю підлягає розглядові місцевим загальним судом як адміністративним судом.

Таким чином, дана адміністративна  справа підлягає передачі на  розгляд  відповідного місцевого загального суду, як адміністративного суду, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на те, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача, який у даному випадку знаходиться в Ленінському  районі м. Луганська, дана справа підлягає передачі за підсудністю до Ленінського районного суду м. Луганська, як адміністративного суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, розглядається адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Згідно ч. 6 ст. 22 вказаного Кодексу спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

На підставі викладеного,  керуючись ст. ст. 18, 22, 160, 165,  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Надіслати матеріали справи № 9/129н-ад за позовом ТОВ «Фірма «Ахтамар»до Луганської міської ради  про скасування рішення за підсудністю до Ленінського районного суду м. Луганська, вул. Новосьолова, 2, як адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в порядку встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Про апеляційне оскарження ухвали спочатку  подається  заява про апеляційне оскарження  протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Апеляційна  скарга подається через суд  першої  інстанції протягом 10 днів після подання заяви  про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                      А.Г. Ворожцов