СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

05 березня 2007 року

місто Севастополь    Справа № 2-16/12890-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Черткової І.В.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Фенько Т.П.,

секретар судового засідання                                        Василевська С.В.

за участю представників сторін:

позивача: Дербеньової Наталії Миколаївни, довіреність б/н від 01.09.2006;

відповідача: Володькина Сергія Анатолійовича, довіреність № 2285/9/10-0 від 04.05.2006;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Омельченко В.А.) від 21.11.2006 у справі № 2-16/12890-2006А

за позовом           Спільного підприємства "Дзельква" (вул. Амет-Хана Султана, 25, Алупка, 98676)

до           Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим (вул. Васильєва, 16, Ялта, 98600)

про визнання нечинним рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.11.2006 у справі № 2-16/12890-2006А (суддя Омельченко В.А.) позов  Спільного підприємства "Дзельква" до Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим про визнання нечинним рішення задоволено.

Визнано нечинним рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 19.10.2005.

Постанова господарського суду мотивована тим, що відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування й послуг” позивач не повинен використовувати реєстратор розрахункових операцій, оскільки він здійснює послуги готельного господарства, при проведенні розрахунків він повинен здійснювати оприбуткування коштів шляхом оформлення прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, а відповідальність за порушення зазначеної норми Закону встановлена інша, ніж застосована відповідачем.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати, в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що факт отримання коштів встановлений належним чином та зафіксований в акті перевірки, при цьому розрахунковий документ виданий не був, тому застосування фінансових санкцій здійснено відповідачем правомірно.

У зв'язку з відпусткою судді Волкова К.В., на підставі розпорядження першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.02.2007, здійснено його заміну на суддю Дугаренко О.В.

У зв'язку з відпусткою судді Дугаренко О.В., на підставі розпорядження першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.03.2007, здійснено її заміну на суддю Волкова К.В.

У судових засіданнях 05.02.2007, 05.03.2007 представник відповідача підтримав свої вимоги.

Представник позивача з доводами апеляційної скарги не погодився, вважає постанову господарського суду Автономної Республіки Крим законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 05.02.2007 по 19.02.2007.

Переглянувши постанову суду відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила таке.

07.09.2005 Державна податкова інспекція у місті Ялта Автономної Республіки Крим провела перевірку господарської одиниці - готелю, розташованого за адресою: вул. Амет-Хана Султана, 25, Алупка, що належить   позивачу, з питань дотримання законодавства про здійснення розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу, про що складено акт № 000749 (а.с. 5-6).

На підставі зазначеного акту Державна податкова інспекція у місті Ялта Автономної Республіки Крим 19.10.2005 прийняла та надіслала на адресу позивача рішення № про застосування фінансових санкцій у сумі 3575, 00 грн.

Підставою для застосування фінансових санкцій у зазначеній сумі стали наступні обставини.

Актом перевірки встановлено, що позивачем надані послуги по розміщенню у двох місцевому номері на п’ятиденний термін за загальною ціною 715 грн. Оскільки розрахунковий документ виданий не був відповідачем зроблений висновок про порушення пункту 1 статті 3 та пункту 1 статті 9  Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування й послуг” та застосована відповідальність у п’ятикратному розмірі наданих послуг (715,00 грн. *5 = 3575,00 грн.) на підставі пункту 1 статті 17 зазначеного Закону.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування й послуг” суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або  в  безготівковій  формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при  продажу  товарів   (наданні   послуг)   у   сфері   торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити  розрахункові  операції  на  повну  суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку  та  переведені  у  фіскальний  режим  роботи  реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних  розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у   випадках,   передбачених   цим   Законом,   із   застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування й послуг” за порушення  вимог  цього  Закону  до  суб'єктів підприємницької  діяльності,  які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги),  за рішенням  відповідних  органів  державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг),  на  які  виявлено  невідповідність  -  у разі проведення розрахункових  операцій  на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори   розрахункових  операцій, у разі  не роздрукування відповідного  розрахункового  документа, що підтверджує виконання розрахункової операції,   або  проведення  її  без  використання розрахункової  книжки.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування й послуг” реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при  здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва та наданні послуг підприємствами,  установами і організаціями усіх форм  власності,  крім  підприємств   торгівлі та  громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і  організацій  з  оформленням  прибуткових  і  видаткових касових  ордерів  та  видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених  печаткою  у встановленому порядку. Отже, зазначена стаття звільняє суб’єктів підприємницької діяльності, які надають послуги, крім  підприємств   торгівлі   та громадського харчування, від обов’язку застосування реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок у разі оформлення  прибуткових  і  видаткових касових  ордерів та видачею відповідних квитанцій. Позивач не є підприємством торгівлі  та громадського харчування, він надає готельні послуги, тому він не зобов’язаний використовувати реєстратор розрахункових операцій та розрахункову книжку.

Представник позивача надав судовій колегії докази проведення розрахунків гостями готелю за проживання шляхом  безготівкових розрахунків –квитанцією через касу банку від фізичних осіб або платіжним дорученням від юридичних осіб (при бронюванні номеру) (а.с. 94-100).

З цих підстав до позивача не може бути застосована відповідальність, передбачена пунктом 1 статті 17 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування й послуг”, оскільки зазначена норма передбачає відповідальність для осіб, які повинні застосовувати реєстратор розрахункових операцій. Отже, фінансові санкції у сумі 3575,00 грн. застосовані до позивача неправомірно, рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим від 19.10.2005 № про застосування фінансових санкцій підлягає визнанню нечинним.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим  залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.11.2006 у справі № 2-16/12890-2006 А залишити без змін.

Ухвала набирає   законної  сили  з  моменту  проголошення          і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя                                        І.В. Черткова

Судді                                                                      К.В. Волков

Т.П. Фенько