ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

10.05.07                                                                                           Справа  № 4/279-3225

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії: головуючого-судді Городечної М.І., суддів Юркевича М.В., Кузя В.Л.

розглянувши апеляційну скаргу Cпільного підприємства по агропромисловому будівництву “Зборівський агропромбуд” № 99 від 10.11.2006 року (вх. № 904 від 21.11.2006 року) на рішення господарського суду Тернопільської області від 26.10.2006 року у справі №  4/279-3225

за позовом Cпільного підприємства по агропромисловому будівництву “Зборівський агропромбуд”, м.Зборів.

до  Приватного підприємця Чижа Болеслава Богдановича, м.Зборів.

про розірвання договору оренди від 25.12.2000 року та стягнення 1000  грн. заборгованості по орендній платі.

за участю представників сторін: не з‘явились.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 26.10.2006 року у справі № 4/279-3225 відмовлено в позові Cпільному підприємству по агропромисловому будівництву “Зборівський агропромбуд” до Приватного підприємця Чижа Болеслава Богдановича про розірвання договору оренди від 25.12.2000 року та стягнення 1000  грн. заборгованості по орендній платі.

Приймаючи таке рішення, місцевий суд мотивував його  тим, що рішенням господарського суду Тернопільської області від 26.10.2006 року у справі № 4/286-3241 встановлено, що підприємець Чиж Б.Б. з 22.03.2006 року набув права власності на передане йому Cпільним підприємством по агропромисловому будівництву “Зборівський агропромбуд” по договору оренди від 25.12.2000 року орендоване майно, даний факт не підлягає повторному доведенню в даній справі, і в силу ч. 1 ст. 606 ЦК України припинились зобов‘язання за даним договором, а тому в суду відсутні правові підстави для стягнення заборгованості по орендній платі та його розірвання.

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого господарського суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема, в апеляційній скарзі № 99 від 10.11.2006 року (вх. № 904 від 21.11.2006 року) просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити, оскільки на його думку, судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, судом першої інстанції не дано оцінки посиланням позивача на самовільне внесення відповідачем змін до договору від 25.12.2000 року щодо оцінки орендованого майна. Суд взяв за основу свого рішення факти встановлені рішенням господарського суду Тернопільської області від 26.10.2006 року у справі № 4/286-3241, яке не набрало законної сили. Позивач явку представника в дане  судове засіданні не забезпечив.

Приватний підприємець Чиж Болеслав Богданович (відповідач у справі) вимог апеляційної скарги не заперечив, явку представника в судове засідання не забезпечив.

Відповідачем подано суду клопотання (вх. № 431 від 08.05.2007 року) про відкладення розгляду справи в зв‘язку з тим, що він перебуває на амбулаторному лікуванні.

Однак, враховуючи наявність в матеріалах справи доказів повідомлення сторін про час та місце розгляду даної справи, неодноразове відкладення розгляду справи, в тому числі й для надання можливості відповідачу забезпечити явку представника в судове засідання, однак відповідач гарантованим йому законом та забезпечуваним йому судом даним правом не скористався, а тому апеляційний суд вважає, що ним забезпечено було право сторін на судовий захист по даній справі, і виходячи з положень ст. 101 ГПК України, вважає за необхідне відхилити клопотання відповідача щодо перенесення розгляду справи і за можливе здійснити апеляційний перегляд рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.10.2006 року у справі № 4/279-3225 в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін в судовому засіданні.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази у справі, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід частково задоволити, а рішення місцевого суду від 26.10.2006 року в даній справі скасувати. При цьому суд встановив наступні обставини та виходив з таких мотивів.

Відповідно до укладеного між сторонами договору від 25.12.2000 (надалі - Договір), позивачем було передано відповідачу в орендне користування майно цеху СТО (станції технічного обслуговування автомобілів) строком на п‘ять років (п.п. 1.1, 2.1). Згідно п. 2.2 Договору майно рахується переданим в оренду з моменту заключення даного договору.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 11.03.2006 року у справі № 9/19-316, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.06.2006 року встановлено факт пролонгації договору від 25.12.2000 року на новий строк –тобто до 25.12.2010 року. Даний факт в силу ст. 35 ГПК України є преюдиційним при вирішенні даної справи і тому не підлягає доведенню в даній справі.

Згідно з п.п. 3.1-3.2 Договору, за оренду майна відповідач зобов’язався сплачувати орендодавцю (позивачу) орендну плату в розмірі 1 гривні за кв.м., на загальну суму 200 грн., щомісяця 10-15 числа в касу бухгалтерії позивача, починаючи після двох місяців з дня заключення договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема з договорів та інших правочинів.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 цього ж Кодексу, Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у відповідності до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України не подано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів сплати орендних платежів належним чином відповідно до умов договору оренди, внаслідок чого його заборгованість за період березень–липень 2006 р. становить 1000 грн. Доказів протилежного відповідачем суду не подано.

При цьому, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для нарахування відповідачу орендної плати з 22.03.2006 року та її стягнення, оскільки рішенням господарського суду Тернопільської області від 26.10.2006 року у справі № 4/286-3241 встановлено, що підприємець Чиж Б.Б. з 22.03.2006 року набув права власності на передане йому Cпільним підприємством по агропромисловому будівництву “Зборівський агропромбуд” по договору оренди від 25.12.2000 року орендоване майно, так як даний висновок зроблений судом з порушенням норм процесуального права та за невідповідності такого висновку, обставинам справи.

Як вбачається апеляційним судом, рішенням господарського суду Тернопільської області від 26.10.2006 року у справі № 4/286-3241, факти встановлені яким, суд першої інстанції поклав в основу рішення, що оскаржується, на час прийняття даного рішення в силу ст. 85 ГПК України не набрало законної сили, оскільки було оскаржено в апеляційному порядку. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2007 року в справі № 4/286-3241 рішення господарського суду Тернопільської області від 26.10.2006 року скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові підприємцю Чижу Б.Б. до Cпільного підприємства по агропромисловому будівництву “Зборівський агропромбуд” про визнання права власності на цех станції техобслуговування , розташований за адресою: м.Зборів, вуд. Б.Хмельницького, 60, відмовлено. Даною постановою встановлено, що спірне майно належить Зборівському агропромбуду, який є його орендодавцем по договору від 25.12.2000 року, а згаданий підприємець ним користується на умовах оренди за даним Договором.

В силу ст. 124 Конституції України, ст.ст. 4-5, 115 ГПК України судові рішення є обов‘язковими для виконання на всій території України, а згідно ч. 2 ст. 35 ГПК України факти встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, апеляційний суд вважає таким, що в силу ст. 35 ГПК України не підлягає доведенню факт перебування сторін по даній справі після 22.03.2006 року в орендних відносинах згідно договору від 25.12.2000 року, та наявності в сторін, як наслідок, зобов‘язань за даним договором, в тому числі й щодо сплати орендної плати за користування орендованим майном.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що позов в частині стянення 1000 грн. заборгованості з орендної плати є підставним, а тому підлягає задоволенню.

Щодо позову в частині вимоги про розірвання договору оренди від 25.12.2000 року, то апеляційний суд зазначає слідуюче.

Так, відповідно до ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір оренди є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору зміни умов договору, його розірвання і припинення дії договору можливі тільки за згодою сторін. При несплаті орендної плати на протязі трьох місяців орендодавець має право розірвати договір і передати майно іншому орендарю.

З аналізу вищенаведених умов Договору, судом вбачається, що п. 4.2 Договору, сторони встановили можливість розірвання договору в односторонньому порядку, внаслідок відмови орендодавця (позивача) від нього через несплату орендарем (відпоідачем) орендної плати протягом трьох місяців, що повністю відповідає положенням ч.ч.  3, 4 ст. 6, ч. 1 ст. 782 ЦК України, ч. 1 ст. 188, ч. 3 ст. 291 ГК України.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 16-17) позивачем 27.06.2006 року направлено відповідачу заяву № 67 від 27.06.2006 року, що містить повідомлення про дострокове розірвання договору від 25.12.2000 року в зв”язку з несплатою заборгованості протягом 4-х місяців відповідно до п. 4.2 договору та ст.ст. 193, 291 ГК України, ст. 782 ЦК України.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що позивачем було дотримано вищенаведених вимог договору та чинного законодавства  щодо порядку відмови від договору оренди в разі не внесення орендарем плати за користування орендованим майном протягом 3 місяців підряд, а тому договір від 25.12.2000 року відповідно до ч. 2 ст. 782 ЦК України є розірваним з 30.06.2006 року. Такий наслідок відмови позивача від договору слідує також зі змісту ч. 3 ст. 651 ЦК України.

За наведеного, апеляційний суд вважає, що провадження у справі в частині позову про розірвання договору оренди від 25.12.2000 року слід припинити відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки відсутній предмет спору між сторонами.

Таким чином, рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.10.2006 року у справі № 4/279-3225 слід скасувати та прийняти нове рішення, яким позов Cпільного підприємства по агропромисловому будівництву “Зборівський агропромбуд” до Приватного підприємця Чижа Болеслава Богдановича про стягнення 1000  грн. заборгованості по орендній платі задоволити, а провадження у справі в частині вимоги про розірвання договору оренди від 25.12.2000 року припинити.

Відповідно до ст.ст. 49, 105 ГПК України розподілити між сторонами судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 49, п. 1-1, ч. 1 ст. 80, ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Cпільного підприємства по агропромисловому будівництву “Зборівський агропромбуд” частково задоволити.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.10.2006 року у справі № 4/279-3225 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов Cпільного підприємства по агропромисловому будівництву “Зборівський агропромбуд” до Приватного підприємця Чижа Болеслава Богдановича про стягнення 1000  грн. заборгованості по орендній платі задоволити, а провадження у справі в частині вимоги про розірвання договору оренди від 25.12.2000 року припинити.

3. Стягнути з Приватного підприємця Чижа Болеслава Богдановича на користь Cпільного підприємства по агропромисловому будівництву “Зборівський агропромбуд” 1000 грн. боргу по орендній платі.

5. Стягнути з Приватного підприємця Чижа Болеслава Богдановича на користь Cпільного підприємства по агропромисловому будівництву “Зборівський агропромбуд” 51 грн. в повернення витрат по сплаті державного мита за подання позовної заяви, 25 грн. 50 коп. в повернення витрат по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги та 118 грн. в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

6. Доручити господарському суду Львівської області відповідно до ст. 116 ГПК України видати накази на виконання даної постанови апеляційного суду.

7.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

8.          Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

9.          Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.

Головуючий- суддя                           М.І.Городечна

Судді                                       М.В.Юркевич

В.Л.Кузь