Харківський апеляційний господарський суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2007 р.                                                           Справа № АС-38/81-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - Шатової Ю.В.

відповідача -  Єфімова Ю.В.

третьої особи - Лозового С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного комерційного банку "Європейський", м. Харків (вх. № 1174 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 02.03.07 р. по справі № АС-38/81-07

за позовом Акціонерного комерційного банку "Європейський", м. Харків

до Державної виконавчої служби у Червонозаводському районі м. Харкова

третя особа - Підприємство Міністерства оборони України "Київський ремонтний завод" ВЧ А-2161, м. Київ

про визнання нечинною постанови, -

встановила:

У лютому 2007 року Акціонерний комерційний банк "Європейський"  звернувся  до господарського суду Харківської області з позовом до Державної виконавчої служби у Червонозаводському районі м. Харкова про визнання нечинною постанови головного  державного виконавця Амельченко В.П. про арешт коштів боржника № 324/5 від 11  лютого 2007 року, мотивуючи тим, що в зв'язку зі зміною способу виконання рішення  суду державний виконавець був зобов'язаний надати новий строк для добровільного виконання боржником даного рішення, однак державний виконавець безпідставно  прийняв постанову про арешт коштів боржника, чим порушив його права та норми чинного законодавства.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.03.07р. по  справі                 № АС-38/81-07 (суддя Жельне С.Ч.) провадження у справі закрито.

Позивач з даною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу винесеною внаслідок неправильного застосування судом норм процесуального права, що потягло за собою суттєві порушення прав учасників процесу, а тому просить її скасувати та прийняти нову ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Відповідач пояснень або заперечень по апеляційній скарзі не надав.

Третя особа у своїх запереченнях на апеляційну скаргу вважає ухвалу  господарського суду Харківської області винесеною у відповідності до норм чинного законодавства, а апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, в зв'язку з чим просить залишити ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому, підсудність таких справ визначається Господарським процесуальним кодексом України.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав зазначених у законодавстві.

Як свідчать матеріали справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби у Червонозаводському районі м. Харкова про визнання нечинною постанови головного  державного виконавця Амельченко В.П. про арешт коштів боржника № 324/5 від 11 лютого 2007 року, яка винесена на виконання наказу господарського суду Харківської області № 16/478-03, виданого  23.03.05р.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,  прав  та  інтересів  юридичних осіб  у  сфері  публічно-правових  відносин  від  порушень  з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування,  їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій  на  основі  законодавства,  в  тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 2 цієї ж статті передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення,  дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків,   коли   щодо   таких   рішень,   дій  чи  бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок судового вирішення.

За загальним правилом, виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу.

А відповідно до ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України  учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Разом з цим, порядок оскарження дій державного виконавця при виконанні виконавчого документа визначено ст. 85 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з частиною 2 якої встановлено, що скарга у виконавчому провадженні по виконанню судових рішень на дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Виходячи з цього та приписів ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів підлягають розгляду господарськими судами в порядку, встановленому ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий госпо дарський  суд,  яким  відповідну  справу  розглянуто  у  першій інстанції.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій гос подарський суд або визнає доводи скаржника правомірними і за лежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган Держав ної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухи ляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Отже, спір у цій справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами  Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, колегія суддів вважає цілком правомірним прийняття  господарським судом Харківської області ухвали від 02.03.07р. про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексом адміністративного судочинства України,  оскільки в даному випадку даним Кодексом не передбачено можливості розгляду даного спору в порядку окремого судового провадження, визначеного для позовних заяв, через що ухвала господарського суду Харківської області від 02.03.07р. по справі № АС-38/81-07 повинна бути залишена в силі. При цьому, слід зазначити, що порядок оскарження дій державного виконавця стосовно виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів встановлений статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до  якої  зазначені  дії  не  можуть оскаржуватися в порядку позовного провадження.

Згідно ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, а відповідно до ч. 1 ст. 86 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні.

Проте, позивачем не доведені ті обставини, на які він посилається в своїй апеляційній скарзі як на підставу своїх вимог.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала господарського суду Харківської області від 02.03.07р. по справі № АС-38/81-07 прийнята без порушень норм процесуального права, у зв’язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, оскільки позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. ст. 195, 196, п. 1 ст. 199, п. 1 ст. 206, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Акціонерного комерційного банку "Європейський", м. Харків залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 02.03.07р. по справі                             № АС-38/81-07 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді