ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05"
квітня 2007 р.
Справа № 40/411-06 (н.р. 29/441-05)

вх. № 13579/4-40 (н.р. 12200/5-29)

Суддя господарського суду Хотенець П.В.

при секретарі судового засідання Дуброва Н.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з*явився
відповідача - Настусенко Д.Д. 3-ї особи 1. не з*явився, 2. не з*явився,
3. не з*явився

розглянувши справу за позовом Суб*єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Харків

до  Харківської міської
ради, м. Харків 3-я особа 1. Державне підприємство "Завод
"Радіореле", м. Харків 2. Державне підприємство Харківський релейний
завод "Радіореле", м. Харків 3. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Крайзель-Будівельні Матеріали", м. Київ

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога про визнання права власності на наступні
об*єкти самочинного будівництва - нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1:
Літера "И", пост охорони загальною площею 31,1 кв.м., Літера
"К", склад загальною площею 360,0 кв.м., Літера "Л", склад
загальною площею 360,0 в період з ІНФОРМАЦІЯ_5 по ІНФОРМАЦІЯ_6 за Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1.

Представник позивача у судове засідання не з*явився, про день і
час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених
позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи Державного підприємства "Завод
Радіореле" у судове засідання не з*явився, у відзиві на позовну заяву
проти заявлених позовних вимог заперечує, просить у задоволенні позову
відмовити, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Державного підприємства Харківського
релейного заводу "Радіореле" у судове засідання не з*явився, про день
і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю
"Крайзель-Будівельні Матеріали" у судове засідання не з*явився.

Справу розглянуто за наявними в ній матеріалами в порядку статті
75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника
відповідача, судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач за договором купівлі продажу придбав у
третьої особи - Державного підприємства Харківського релейного заводу
"Радіореле" нежитлові будівлі складського комплексу, розташованого за
адресою АДРЕСА_1 (колишня адреса ІНФОРМАЦІЯ_2.). На земельній ділянці площею
2,4 га., де розташовані зазначені будівлі, існували самочинно побудовані об'єкти,
позначені в технічних паспортах виданих Комунальним підприємством “Харківське
бюро технічної інвентаризації як: літер И (пост охорони), літер К
(склад-ангар), літер Л (склад-ангар), а також не інвентаризовані як нерухоме
майно тимчасові споруди - навіс та КПП.

Листом від НОМЕР_1 третя особа - Державне підприємство Харківський
релейний завод "Радіореле", яке було попереднім користувачем цієї
земельної ділянки, відмовилася від землекористування.

Рішенням XXXV сесії Харківської міської ради IV скликання від
НОМЕР_2 "Про надання фізичним та юридичним особам дозволу на збереження
об'єктів самочинного будівництва та надання згоди на розроблення проектів
відведення земельних ділянок для експлуатації вказаних об'єктів" дозволено
ОСОБА_1. зберегти самочинно збудовані об'єкти.

Рішенням XXXVII сесії Харківської міської ради IV скликання від
НОМЕР_3"Про надання фізичним та юридичним особам земельних ділянок для
експлуатації об'єктів самочинного будівництва" позивачу надано в оренду
земельну ділянку по ІНФОРМАЦІЯ_2 площею 2,5725 га для збереження самовільно
побудованих на території складського комплексу КПП, складів-ангарів, навісу та
посту.

Суд вважає, що заперечення третьої особи - Державного підприємства
"Завод "Радіореле" не відповідають фактичним обставинам справи і
чинному законодавству, а позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до частини 1 статті 181 Цивільного кодексу України до
нерухомих речей (нерухоме майно,
нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх
призначення.

Відповідно до технічної документації, що міститься в матеріалах
справи (технічні паспорти, технічні висновки, експертний висновок оцінки
протипожежного стану території та будівель, експертна оцінка вартості ангарів)
зазначені об'єкти є будівлями, пов'язаними з землею фундаментом та за
призначенням є складами. Їхня вартість визначена оцінювачем як вартість
нерухомих об'єктів в сумі 83000 грн. кожний, що ніяким чином не відповідає
вартості складових частин, зазначеній в інвентаризаційному описі НОМЕР_4
товарів, матеріалів і тари на ІНФОРМАЦІЯ_3.

Крім того, третя особа - Державне підприємство "Завод
"Радіореле" саме зазначає, що складовими частинами ангарів є
фундаментні блоки.

Отже, ці ангари є об'єктами, які не можна перемістити без
знецінення та зміни їхнього призначення - тобто, нерухомим майном, а протилежне
твердження третьої особи - Державного підприємства "Завод
"Радіореле" не відповідає обставинам справи.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Однак третя особа - Державного підприємства "Завод
"Радіореле" не тільки не заявила позов до позивача, що унеможливлює
вважати її третью особою із самостійними вимогами в порядку частини 1 статті 23
Господарського процесуального кодексу України, а і не довела жодних обставин,
викладених у своїх запереченнях.

Так, третьою особою - Державним підприємством "Завод
"Радіореле" на підтвердження її аргументів не представлено достатніх
доказів права власності на будівельні матеріали, оцінки цих матеріалів. В
інвентаризаційному описі НОМЕР_4 товарів, матеріалів і тари на ІНФОРМАЦІЯ_4
зазначені блоки фундаментні 50 шт. загальною вартістю 50 копійок, ворота
ангарні 2 шт. загальною вартістю 2 копійки, секції ангарні з алюмінію 58 шт.
загальною вартістю 58 копійок, що на думку суду не є підтвердженням заявлених
доводів.

Наявність майна на балансі підприємства не є підтвердженням права
власності неа таке майно.

Крім того третьою особою - Державним підприємством "Завод
"Радіореле" не доведено будь-який зв'язок між наявністю на балансі
вищевказаних матеріалів та спірними ангарами, не заявлено, яка саме юридична чи
фізична особа, коли за яким дозволом побудувала (спорудила) ці ангари, не
представлено ніякої кошторисної, санітарно-технічної, протипожежної чи іншої
документації щодо відповідності ангарів державним нормам на момент спорудження.
На вимогу суду не надано розподільчий баланс між третьою особою - Державним
підприємством "Завод "Радіореле" та третьою особою - Державним
підприємством Харківським релейним заводом "Радіореле", на який третя
особа - Державне підприємство "Завод "Радіореле" також
посилається як на доказ права власності на матеріали, та інші документи на
підтвердження правовідносин цих осіб.

Згідно частини 5 статті 376 Цивільного кодексу України на вимогу
власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб.

Позивач на момент звернення до суду був належним користувачем
земельної ділянки відповідно до договору оренди, укладеному з відповідачем.
Представник відповідача, у судовому засіданні заявив про відсутність будь-яких
підстав заперечувати проти позову.

З урахуванням рішень сесій міськради та позиції відповідача по
справі, суд вважає, що права інших осіб, зокрема учасників процесу, не
порушуються визнанням права власності за позивачем, і позовні вимоги підлягають
задоволенню.

З урахуванням того, що під час вирішення господарського спору
власник нерухомих об'єктів змінився суд визнає право власності позивача з
урахуванням його уточнення - з в період з ІНФОРМАЦІЯ_5, по дату відчуження
ангарів на користь третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю
"Крайзель - Будівельні Матеріали".

Оскільки позивач належним чином не довів, що спір доведено до суду
з вини відповідача, суд вважає, що судові витрати слід покласти на позивача.

Враховуючи
викладене та керуючись статтями  6, 8,
19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 47-49, 75,  82-85
Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код
ДРФО НОМЕР_5) право власності на наступні об'єкти самочинного будівництва -
нежитлові будівлі за адресою АДРЕСА_1:

- Літер „И”, пост охорони загальною площею 31,1 м.кв. ;

- Літер „К”, склад загальною площею 360,0 м.кв.;

- Літер „Л”, склад загальною площею 360,0 м.кв.

в період з ІНФОРМАЦІЯ_5 по ІНФОРМАЦІЯ_6.

Суддя
Хотенець П.В.