ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.01.07 р.                                                                               Справа № 44/117пн

Господарський суд Донецької області у складі судді О.М. Сковородіної при секретарі судового засідання: Бахмет А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Радомська О.В. – довіреність від 07.09.06р.

від відповідача: Переясловська Ю.А. – довіреність від 06.07.06р.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Ресторан”Золота рибка”                 м. Донецьк

до відповідача: Виконавчого комітету Донецької міської ради м. Донецьк

про визнання права власності

в судовому засіданні оголошена

перерва з 16.11.-04.12.06р.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Ресторан”Золота рибка”                 м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Виконавчого комітету Донецької міської ради м. Донецьк про визнання права власності.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на договір оренди землі № 494б № Ю-10789/2003 від 03.08.04р. та додаткову угоду до нього, лист голови міської ради від 01.11.2004р. №  01/13-6259 щодо надання дозволу на підготовку матеріалів узгодження місця розташування спірного майна в м. Донецьку, лист Донецької регіональної екологічної інспекції від 13.102004р. № 37/1418, висновок Донецької міської СЕС №537/07 від 19.10.2004р., висновок Донецького міського управління земельних ресурсів від 28.10.04 № 01/35-3320, висновок головного управління містобудування і архітектури виконавчого комітету Донецької міської ради від 12.11.2004р. № 01/14-3527, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.06.2006р.

Відповідач проти позову заперечував, вказуючи на те, що навіть після укладання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки не можна вважати, що самочинно збудований спірний об’єкт нерухомості, знаходиться на земельній ділянці, яка виділена позивачу, з огляду на те, що такі межі земельної ділянки не виділені в натурі на місцевості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив.

Між позивачем та відповідачем  був укладений договір оренди землі № 494б  № Ю-10789/2003 від 03.08.2004року, згідно з яким орендодавець (відповідач) надає, а орендар (позивач) приймає у строкове платне користування без виділення в натурі (на місцевості) земельну ділянку площею 323,36 кв.м,  що знаходиться на території Ворошиловського району м. Донецька по вул. Університетській, 27 із прибудинкової території будівлі. Площа земельної ділянки визначена пропорційно тій частині площі визначеній будівлі, що знаходиться у користуванні або власності орендаря (п.п.1.1., 1.2 договору). На момент укладання зазначеного договору, у власності позивача знаходилось 366,7кв.м нежитлового приміщення в будинку № 27 по  вул. Університетській, та відповідно до розрахунку орендної плати за землю, що є невід'ємною частиною договору оренди, питома вага земельної ділянку, яка приходилась на позивача складала – 8,97%.

Після укладання вказаного договору позивач здійснив самочинне будівництво приміщення до придбаного згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 26.01.01 року № Н-49/01 нежитлового приміщення, з метою розташування в приміщенні закусочної „Бістро”. Ідентифікація цього об’єкту нерухомості, а також факт самочинного будівництва позивачем приміщення визначені низкою наданих позивачем документів –довідкою № 14 від 21.03.06 року, витягом з технічного паспорту від 27.02.04 року № 5ДН-20/827, витягом з технічного паспорту від 20.01.05 року № 5ДН-20/827, журналом підрахунку площі житлового будинку літера А1-1, наказом управління торгівлі та побутового обслуговування населення Донецької обласної державної адміністрації від 25.07.00 року № 751, постановою начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Головного управління містобудування та архітектури Донецької міської ради від 10.03.04 року № 35, звітами обстеження та оцінки технічного стану конструкції Прибудови від 01.03.04 року і від 25.01.05 року та інш.

Відповідність приміщення затвердженому проекту та відсутність істотних порушень будівельних норм і правил, а також можливість й доцільність його розташування на існуючому місці (прибудинковій території будинку № 27 по вулиці Університетській в місті Донецьку) випливає з висновку архітектора Ворошиловського району міста Донецька від 22.03.04 року, листа відділу організації торгівлі, громадського харчування та побутового обслуговування Ворошиловської районної у місті Донецьку ради від 25.03.04 року, свідоцтва управління торгівлі та побутового обслуговування населення Донецької обласної державної адміністрації від 25.04.00 року № 751, акту вибору земельної ділянки для розміщення об’єкту від 30.09.04 року, листа Донецького міського голови від 01.11.04 року № 01/13-6259, листа КП „Донецькміськволоканал” від 14.10.04 року № 08/4213, дозволу Центрально-Донецької регіональної екологічної інспекції № 37/1418 від 13.10.04 року, листа Донецького обласного краєзнавчого музею від 15.10.04 року № 3568, висновку Донецької міської санітарно-епідеміологічної станції від 19.10.04 року № 537/07, висновку Донецького міського управління земельних ресурсів від 28.10.04 року № 01/35-3320, висновку Головного управління містобудування та архітектури від 12.11.04 року № 01/14-3527 та інших документів, доданих до матеріалів справи.

Крім того, згідно з висновками ПП „Домінанта” (ліцензія серії АА № 486342) звіту обстеження і оцінки технічного стану конструкцій спірного об’єкту, стан їх будівельних конструкцій добрий (арк. справи 47). Також, не міститься зауважень щодо порушення будівельних норм і правил спірного об’єкта, як прибудови до будинку, за звітом про результати обстеження і оцінки технічного стану конструкцій магазину по вул. Університетській, 27 (арк. справи 58-60).

Постановою начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Головного управління містобудування та архітектури Донецької міської ради  від 10.03.04 року № 35, на позивача та на його директора накладено штраф за самочинне будівництво приміщення, при чому, за матеріалами справи, самочинним означене будівництво приміщення вважається через проведення забудови на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується представником позивача в судовому засіданні, той факт, що об’єкт нерухомості був збудований без належного затвердженого проекту та без надання земельної ділянки. Тобто, є об’єктом самочинного будівництва.

Однак, слід зазначити, що в період розгляду цієї справи, між позивачем та відповідачем 21.11.2006р. була укладена додаткова угода до договору оренди землі № 494б № Ю-10789/2003 від 03.08.2004року, згідно з якою площа орендної ділянки, що виділена позивачу із прибудинкової території буд.27 по вул. Універсітетський, в орендне користування змінена до 188,35кв.м. Проте, одночасно в цієї ж додаткової угоді вказано про зміни у розрахунку орендної плати, а саме: площа частини будівлі, що знаходиться в користуванні або власності орендаря визначена в розмірі 423,3кв. м, та відповідно питома вага в загальній площі будівлі, що приходиться на орендаря складає 9,76% (що в порівнянні з попередніми умовами договору, свідчить про збільшення питомої ваги площі земельної ділянки, яка приходиться на позивача).

Враховуючи зміст цієї додаткової угоди, суд дійшов висновку про те, що відповідач при її укладанні, не тільки погодився з тим, що позивач має певні речові права щодо об’єкту самочинного будівництва, але і визнає, що позивач має право оренди земельної ділянки прибудинкової території,  з урахуванням об’єкту самочинного будівництва.  Судом не приймаються посилання відповідача на те, що додаткова угода до договору не зареєстрована у встановленому законом порядку, оскільки, як вбачається з копії цієї угоди наданої до матеріалів справи вона зареєстрована як в Донецькій міський раді за № 42051 21.11.2006р., так і в книзі записів реєстрації договорів оренди землі за № В2-2103 від 21.12.2006р.

Слід також зазначити, що відповідач не довів суду, що для спірного об’єкта, який є частиною об’єкта нерухомості  (житлового будинку з частиною нежитлових приміщень), та фактично розташований на прибудинкової території, чинним законодавством передбачено виділення в натурі земельної ділянки саме стосовно цього об’єкта (так само не передбачено чинним законодавством, виділення в натурі земельної ділянки на прибудинкової території, щодо кожної квартири, розташованої в цьому житловому будинку).

Частиною 3 ст. 376 ЦК України  визначено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

З урахуванням приписів ч. 3 ст. 376, ст. 392 ЦК України, обставин справи та наданих  доказів, вимоги позивача  обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України. Позивачем було надане клопотання, в якому він просить всі судові витрати покласти на нього. Зазначене клопотання задоволено судом.

На підставі ст. ст. 376, 392 ЦК України,  керуючись  ст. ст. 22, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Ресторан”Золота рибка” м. Донецьк до Виконавчого комітету Донецької міської ради м. Донецьк про визнання права власності.

Визнати право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю „Ресторан”Золота рибка” м. Донецьк (83050, м. Донецьк, вул. Артема, 94/8, ) на об’єкти нерухомості, а саме: на прибудову до ресторану „Золота рибка” (літ.А1-1) площею 36,9 м2, приміщення І – тамбур площею 0,7 м2, Іа –коридор площею 2,2 м2, ІІ – кладову площею 8,1 м2, ІІІ –кладову площею 3,4 м2, IV –щитову площею 3,1 м2, V –підсобну площею 5,9 м2, VI – підсобну площею 7,5 м2, VII –тамбур площею 2,7 м2.

Повний текст рішення підписаний 05.02.07р.

Рішення набирає законної сили 16.02.2007р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд  згідно розділу XII ГПК України.

Суддя                                                                         Сковородіна О.М.