ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 р.
№ 21/232-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді                                                           Кривди Д.С.,

суддів                                                       Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача:     Переверзєва К.Н.

від відповідача: не з’явився

розглянувши  касаційну  скаргу  Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України"

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.01.2007р.

у справі № 21/232-06 Господарського суду Харківської області

за позовом  Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України"

до Зачепилівського виробничого управління ЖКХ

про стягнення 17477,96 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Зачепилівського виробничого управління ЖКХ про стягнення 17477,96 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.10.2006р. (суддя Н.М.Пилипенко), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.01.2007р. (судді: Ю.О.Могилевкін, В.І.Пушай, О.В.Плужник), в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 30.10.2006р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.01.2007р. та задовольнити позовні вимоги, мотивуючи свою вимогу тим, що  господарським судом першої та апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" не  підлягає задоволенню.

Господарським судом встановлено, що між Зачепилівським райавтодором, правонаступником якого є ДП "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "ДАК "Автомобільні  дороги  України" (підрядник) та Зачепилівським ПУЖК (замовник) укладено контракт № 11 від 14.09.2000р. на виконання    капітального ремонту  покриття по вул. Дзержинського 0,78 км. Вартість робіт за контрактом складала 65500,00 грн., термін виконання робіт з 15.09.2000р. по 10.10.2000р.

Згідно ст. 332 ЦК Української РСР, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, за договором підряду підрядчик зобов'язується виконати на свій риск певну роботу за завданням замовника з його або своїх матеріалів, а замовник зобов'язується прийняти й оплатити виконану роботу.

Як випливає з обставин, встановлених господарським судом, між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду.

Згідно ст. 345 ЦК Української РСР замовник зобов'язаний оплатити виконану підрядчиком роботу після здачі всієї роботи, якщо інше не встановлене законом або договором.

Господарським судом встановлено, що роботи за контрактом виконані у жовтні 2000р. на суму 65505,00грн. та прийняті відповідачем у жовтні 2000 року за актом приймання виконаних підрядних робіт № 1. Роботи прийняті без будь-яких заперечень щодо якості та кількості (обсягу) робіт. При цьому, відповідач частково оплатив виконані роботи протягом 2000р. Проте, залишок боргу у сумі 17477,00 грн. відповідачем сплачено не було.

Згідно ст. 71 ЦК Української РСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки.

Відповідно до ст. 76 ЦК Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Як вже було зазначено, відповідач за актом у жовтні 2000 року прийняв та частково у 2000р. сплатив вартість виконаних робіт, несплаченою залишилась суму боргу у розмірі 17477,00 грн. Отже, позивач знав (повинен був знати) про порушення свого права з часу несплати залишку боргу у 2000р.

Отже, враховуючи наведене та приписи ст. 71 ЦК Української РСР, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено в даному випадку був з 2000р. по 2003р. Проте, позивач звернувся з позовом до Господарського суду Харківської області 26.05.2006р., із чого випливає, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Згідно ст. 80 ЦК Української РСР, чинної на момент виникнення спірних правовідносин закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Як встановлено господарським судом, пропустивши строк позовної давності позивач клопотання про поновлення цього не заявляв. За таких обставин господарський суд дійшов правомірного висновку щодо відмови позивачу у задоволенні позову.

Посилання позивача на ст. 165 ЦК Української РСР, якою встановлено: “Якщо строк виконання зобов'язання не встановлений або визначений моментом витребування, кредитор вправі вимагати виконання, а боржник вправі провести виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати таке зобов'язання в семиденний строк з дня пред'явлення вимоги кредитором, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із закону, договору або із змісту зобов'язання.” не може бути прийнято господарським судом до уваги. Як випливає з обставин встановлених господарським судом, позивачем була заявлена до відповідача вимога щодо сплати боргу, оскільки більшу частину боргу відповідач сплатив.

Враховуючи наведене, постанова Харківського апеляційного господарського суду від 15.01.2007р. у справі №21/232-06  відповідає вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв’язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 1 ст. 111-9, 111-10, 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" залишити без задоволення, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.01.2007р. у справі № 21/232-06 - без змін.

Головуючий - суддя                                                       Кривда Д.С.

судді                                                                                Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.