ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

25.04.07                                                                                           Справа  № 4/2239-15/352

Львівський апеляційний господарський суд  у складі колегії:

головуючого-судді                                   Мурської Х.В.

суддів                                                         Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

розглянув апеляційну скаргу Державного підприємства «Золочівське лісове господарство», с. Струтин Золочівського району

на рішення Господарського суду Львівської області від 05.12.2006 року

у справі № 4/2239-15/352, суддя Костів Т.,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кроно-Україна», м. Кам’янка-Бузька

до Державного підприємства «Золочівське лісове господарство», с. Струтин Золочівського району

про примусове виконання обов’язку в натурі та стягнення 108 085 грн. 79 коп. штрафу,

за участю представників:

від Позивача: Тимочко О.Б. - представник;

від Відповідача: не з’явились.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 05.12.2006 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кроно-Україна», м. Кам’янка-Бузька задоволено. Зобов’язано Державне   підприємство «Золочівське лісове господарство» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Кроно-Україна»лісопродукцію: дрова технологічних хвойних порід в кількості 733,97 куб. м.; дрова технологічних т/листяних порід в кількості 5244,37 куб. м.; дрова технологічних м/листяних порід в кількості 293,66 куб. м. Стягнуто з рахунку Державного підприємства «Золочівське лісове господарство»на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кроно-Україна»108 085 грн. 79 коп. штрафу, 6 486 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 24 000 грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване обґрунтованістю та підставністю вимог Позивача, їх відповідністю вимогам законодавства. Так, місцевим господарським судом визнано встановленим факт невиконання Відповідачем взятих на себе зобов’язань щодо поставки Позивачу лісопродукції згідно укладеного Договору купівлі-продажу № 45/1205 від 23.12.2005 року. Тому суд дійшов висновку про те, що на підставі п. 6.3 укладеного Договору з Відповідача, крім виконання обов’язку в натурі, підлягає стягненню 108 085 грн. 79 коп. штрафу, що становить 20% від вартості недопоставленої продукції. Що стосується стягнення коштів в сумі 24 000 грн. за надання правової допомоги, то в цій частині позов задоволено на підставі ст. 59 Конституції України та ст.ст. 44, 48 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого господарського суду, Відповідач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 05.12.2006 року у даній справі та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кроно-Україна» відмовити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу спростовує доводи Скаржника, викладені в апеляційній скарзі, просить оскаржуване судове рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Розгляд справи неодноразово відкладався з метою врегулювання спору в добровільному порядку.

В судовому засіданні 21 березня 2007 року представники сторін підтримали свої доводи та заперечення, викладені, відповідно, в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

24 квітня 2007 року на розгляд суду поступило клопотання Скаржника про відкладення розгляду справи у зв’язку з проведенням 25.04.2007 року атестації керівника підприємства, який бажає взяти участь у розгляді справи. Крім того, на виконання вимог ухвали суду подано акт звірки взаєморозрахунків.

Подане клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги колегією суддів Львівського апеляційного господарського суду відхиляється як не обґрунтоване. В попередніх судових засіданнях повністю заслухано пояснення представників сторін та закінчено дослідження доказів у справі. Подане клопотання не містить ні додаткових доказів, ні відомостей, які б могли слугувати підставою для відкладення розгляду справи. Крім того, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 11.04.2007 року участь представників сторін в судовому засіданні визначено на власний розсуд. За таких обставин, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає за можливе закінчити перегляд апеляційної скарги за відсутності представника Скаржника.

Що стосується поданого акту звірки взаєморозрахунків, підписаного обома сторонами, згідно якого сальдо на користь Відповідача становить 11 879 грн. 70 коп., то колегія суддів вважає, що даний акт звірки взаєморозрахунків не може бути належним доказом у справі. Предметом розгляду у даній справі є примусове виконання обов’язку в натурі щодо недопоставленої лісопродукції згідно укладеного сторонами Договору купівлі-продажу № 45/1205 від 23.12.2005 року, а не стягнення на користь ДП «Золочівське лісове господарство»заборгованості. Крім того, в даному акті звірки не відображені накладні, згідно яких Відповідач поставляв Позивачу лісопродукцію, обумовлену укладеним Договором.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, оскаржуване рішення місцевого господарського суду - залишити без змін, виходячи з наступного.

Місцевим господарським судом встановлено, що 23.12.2005 року між ТОВ «Кроно-Україна» (Покупець) та ДП «Золочівське лісове господарство»(Продавець) укладено Договір-А купівлі-продажу № 45/12/05, згідно з п.п. 1.1. якого Продавець зобов’язався продати Покупцю у першому кварталі 2006 року лісопродукцію, а саме: дрова технологічні хвойних порід - 500 куб.м.; т/листяних порід –2 800 куб.м.; м/листяних порід - 200 куб.м. за обумовленими цінами на загальну суму 300 000 грн.

Згідно з п.п.3.1. Договору, Продавець зобов’язувався здійснити поставку продукції в терміни і по цінах, які є предметом цього договору, до місця вказаного Покупцем. Підпунктом 4.2. укладеного Договору встановлено, що датою передачі продукції Покупцю вважається відмітка останнього у товарно-транспортних накладних при доставці автотранспортом. Пунктом 6 Договору сторони встановили відповідальність за невиконання взятих на себе зобов’язань. Так, п.п. 6.3. Договору передбачено, що у випадку невчасної поставки продукції в терміни, визначені цим договором, Продавець зобов’язаний сплатити покупцю штраф в розмірі 20% від вартості непоставленої продукції.

Додатком до Договору - А купівлі-продажу № 45/12/05 від 23.12.2005 року, який вступає в силу 03.04.2006 року, сторони домовились про додаткову поставку лісопродукції на другий квартал 2006 року, а саме: технологічних дров - хвойних порід - 500 куб.м.; т/листяних порід в кількості 2 800 куб.м.; м/листяних порід - 200 куб. м., усього на загальну суму 300 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що за період березень-червень 2006 року Відповідачем здійснено поставку лісопродукції, а саме: дрова технологічні хвойних порід в кількості 266,03 куб.м.; дрова технологічні т/листяних порід - 355,63 куб.м.; дрова технологічні м/листяних порід - 106,34 куб.м. на загальну суму 59 571 грн. 07 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними № 19815 від 10.03.2006 року, № 26401 від 13.03.2006 року, № 27393 від 24.03.2006 року, № 18837 від 24.03.2006 року, № 27387 від 28.03.2006 року, № 29248 від 29.03.2006 року, № 29240 від 04.04.2006 року, № 28881 від 06.04.2006 року, № 18512 від 02.05.2006 року, № 000878 від 08.05.2006 року, № 18510 від 09.05.2006 року, № 000685 від 12.05.2006 року, № 000707 від 12.05.2006 року, № 000882 від 18.05.2006 року, № 000696 від 20.05.2006 року, № 19241 від 22.05.2006 року, № 000699 від 24.05.2006 року, № 000999 від 24.05.2006 року, № 005102 від 26.05.2006 року, № 18826 від 16.05.2006 року, № 005172 від 29.05.2006 року, № 18502 від 30.05.2006 року, № 000630 від 16.05.2006 року, № 000574 від 31.05.2006 року, № 000886 від 13.06.2006 року, № 006227 від 15.06.2006 року, № 19240 від 09.06.2006 року, № 005174 від 21.06.2006 року та № 021701 від 29.06.2006 року ( а.с. 14-42).

15 травня 2006 року ТОВ «Кроно-Україна»надіслало на адресу Продавця претензію № 284 (а.с. 43)  з вимогою передати у місячний строк недопоставлену протягом першого кварталу 2006 року лісопродукцію. Однак, як вбачається з розрахунку, Відповідачем недопоставлено лісопродукції на суму 285 322 грн. 10 грн.. Крім того, як свідчать матеріали справи, Відповідачем своєчасно не здійснено поставку лісопродукції протягом другого кварталу 2006 року згідно укладеного сторонами Додатку до Договору.

Таким чином, Продавцем недопоставлено Покупцю продукції на загальну суму 540 428 грн. 93 коп. (300 000+1.07=540 428.93).

В апеляційній скарзі Скаржник покликається на те, що невиконав в повному обсязі поставку лісопродукції згідно укладеного Договору та Додатку до нього у зв’язку з об’єктивними обставинами, зокрема, з проведеним скороченням чисельності робітників, які безпосередньо зайняті на лісозаготівлях, вважаючи їх форс-мажорними обставинами. Так, згідно наказів № 72 к від 26.07.2006 року та № 89 к від 04.09.2006 року по ДП «Золочівське лісове господарство»було проведено скорочення чисельності робітників, які безпосередньо зайняті на лісозаготівлях.

Проте, як вбачається з вказаних наказів, скорочення чисельності працівників відбулося протягом третього кварталу 2006року, в той час як зобов’язання повинні були бути виконані зі сторони Продавця протягом першого та другого кварталів 2006 року. Крім того, Скаржник наведені обставини відносить до категорії форс-мажорних. Однак, частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що суб’єкт господарювання за порушення господарського зобов’язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов’язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Форс-мажорні обставини - це непередбачені та непереборні події, що відбуваються незалежно від волі і бажання (війна, блокада, страйк, пожежа, аварія, паводок, інше стихійне лихо) та призводять до порушення умов укладених договорів. Наявність таких форс-мажорних обставин має бути належним чином підтверджена. Скаржником жодних доказів в підтвердження настання обставин непереборної сили суду не подано.

Покликається Скаржник й на ту обставину, що Договір купівлі-продажу та Додаток до нього підписані особою, яка не мала відповідних повноважень (чи перевищила свої повноваження) на їх підписання у момент укладення.

Як вбачається з матеріалів справи, укладений між сторонами Договір та Додаток до нього не визнані у встановленому законом порядку недійсними, а  Скаржником не подано суду доказів того, що він звертався до суду з позовом щодо розірвання даного Договору. Крім того, зобов’язання по виконанню Договору зі сторони Продавця підтверджені фактом поставки лісоматеріалів на суму 59 571 грн. 07 коп., про що свідчать товарно-транспортні накладні, а зі сторони Позивача –доказами оплати за отриману лісопродукцію. Як вбачається з пояснень представників Позивача в судовому засіданні, дані документи були підписані заступником директора п. Людкевичем В.Й., який діяв відповідно до Протоколу № 4 загальних зборів учасників ТОВ «Кроно-Україна»від 03.10.2005 року, згідно якого Людкевичу В.Й. надано право на укладення правочинів від імені товариства, у зв’язку з відсутністю на момент підписання Договору та Додатку до Договору директора ТОВ «Кроно-Україна»(Мединського Р.В.).

Крім того, на переконання Скаржника, у нього не буде можливості виконати рішення суду, оскільки згідно Наказу Державного комітету лісового господарства України від 30 листопада 2006 року за №264, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.12.2006 року за № 1263/13137, реалізація необробленої деревини здійснюється через аукціони з продажу необробленої деревини на біржі. Проте, як вбачається з матеріалів справи, Відповідач взяв на себе зобов’язання поставити Покупцю лісопродукцію протягом першого та другого кварталу 2006 року, тобто до моменту вступу в силу Наказу Державного комітету лісового господарства України (04.12.2006 року).

Покликання Скаржника на ту обставину, що на час прийняття місцевим господарським судом рішення ще не настав термін виконання поставки лісопродукції, оскільки згідно з п. п. 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3 Договору Продавець зобов’язався продати Покупцю лісоматеріали на загальну суму 300 000 грн. протягом року, то, відповідно, ним не порушено термінів поставки, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні з огляду на наступне.

Підпунктом 1.1. Договору встановлено строк виконання зобов’язання, а саме: «протягом першого кварталу 2006 року». Сам факт того, що сторонами обумовлено виконання зобов’язання протягом першого кварталу 2006 року підтверджено і п.7.1. Договору, яким визначено термін виконання зобов’язання до 31 березня 2006 року. Додатком до Договору - А купівлі-продажу № 45/12/05 від 23.12.2005 року, який вступив в силу 03.04.2006 року, сторони обумовили додаткову поставку лісопродукції на другий квартал 2006 року, що підтверджує дію основного Договору (виконання зобов’язання) саме протягом першого кварталу 2006 року.

У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Так, статтею 193 ГК України, яка кореспондує зі статтею  526 ЦК України, передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських  відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах  звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб’єкта, який порушив зобов’язання, не звільняє цього суб’єкта від обов’язку виконати зобов’язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов’язання. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, - зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання  грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три  проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Порушення боржником, взятих на себе зобов’язань призводить до настання певних правових наслідків, які полягають у застосуванні встановлених законом та договором мір відповідальності (ст. 611 ЦК України).

За таких обставин, місцевим господарським судом правомірно встановлено, що Відповідачем не виконано взяті на себе зобов’язання згідно укладеного Договору-А купівлі-продажу № 45/12/05 від 23.12.2005 року в частині недопоставки лісопродукції в обумовлені сторонами строки, а тому правомірно задоволив позов в повному обсязі.

Що стосується покликань Скаржника на неправомірність задоволення місцевим господарським судом позову в частині стягнення з його рахунку коштів в розмірі 24 000 грн. за надання правової допомоги ТОВ «Кроно-Україна»адвокатською компанією «Павленко, Стаценко і Осінчук», то судова колегія вважає дані твердження Скаржника необґрунтованими. 1 грудня 2006 року між ТОВ «Кроно-Україна»та АК «Павленко, Стаценко і Осінчук»укладено Додаткову угоду, якою було внесено зміни до Договору про надання правової допомоги від 19.09.2006 року. Згідно даної Угоди п.1.1.1. Договору викладено у новій редакції: «Представництво інтересів Клієнта у господарському суді Львівської області …».

Конституцією України закріплено право кожного на правову допомогу. Статтею 44 ГПК України до складу судових витрат віднесено і оплату послуг адвоката. В силу майнових відносин між адвокатом і клієнтом, при їх встановленні і виконанні повинні застосовуватись норми цивільного законодавства. Цивільний кодекс надає свободу сторонам у визначенні умов договору. Сума в договорі визначається за згодою сторін.

У відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про адвокатуру» оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між юридичною особою та адвокатом чи адвокатським об’єднанням. Чинним законодавством України не встановлено іншого порядку визначення розміру коштів за послуги адвоката. Таким чином, укладення договору і оплата адвокату проводяться тільки за волею клієнта, а не в силу припису закону чи суду, і суми оплати адвокату повинні стягуватись з винної сторони не залежно від необхідності та обов’язковості участі адвоката при розгляді справи. Згідно Акту прийому-здачі робіт від 05.12.2006 року за договором про правову допомогу, наявного в матеріалах справи, вартість наданих послуг становить 24 000 грн. 00 коп. в т.ч. ПДВ.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області  законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав для скасування такого.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду Львівської області від 05.12.2006 року у справі №                                    4/2239-15/352 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанова набирає чинності з моменту її прийняття та може бути оскаржена в                               касаційному порядку.

3.          Справу повернути місцевому господарському суду.

Головуючий-суддя                                                                            Мурська Х.В.

Суддя                                                                                                   Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                   Кордюк Г.Т.