СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27.02.07                                                                                 Справа № 4/78.

Суддя господарського суду Луганської області Батюк Г.М., при секретарі судового засідання Лукашишиній Т.М,, розглянувши матеріали справи за позовом

Відділення виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних  захворювань України в м.Антрациті та Антрацитівському районі  Луганської області, м. Антрацит  Луганської області

до  Комунального підприємства «Комунальне автотранспортне підприємство № 032802 УЖКГ», м.Антрацит  Луганської області

про стягнення 1171 грн. 31 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача -  Земледенко С.С., дов.№ 04/795 від 22.02.07;

від відповідача –не прибув ( явка обов’язкова).

в с т а н о в и в:

Суть спору: заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по страхових внесках  у сумі 1171 грн. 31 коп., в тому числі: недоїмка у сумі 807 грн. 05 коп., пеня у сумі 363 грн. 36 коп.

Відповідач у  відзиві на позовну заяву № 173 від 26.02.07 розмір позовних вимог визнав у повному обсязі та просить розглянути справу без участі його представника. Клопотання відповідача судом задовольняється.

Позивачем подана до суду заява, здана до суду 27.02.07, про закінчення попереднього засідання та призначення справи до судового розгляду в даному судовому засіданні. Заява сторін про розгляд справи на попередньому засіданні судом задовольняється.

Провадження у справі порушено ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.02.07 згідно Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав законної сили  з 01.09.05, до початку  діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи суб'єктний склад сторін у справі, де в якості позивача виступає суб'єкт владних повноважень, та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження у даній справі порушене за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Сторони  не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи,  вислухавши представників сторін, суд прийшов до наступного.

У відповідності зі ст. 45 Закону України від 23.09.1999 № 1105-ХІУ “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” роботодавці як страхувальники зобов’язані  своєчасно та в повному обсязі сплачувати страхові внески до Фонду.

Згідно з п.4.1 Інструкції “Про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України”, затвердженої постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.04.01 № 12 (далі – Інструкція) сума страхового внеску розраховується відповідно до страхового тарифу, встановленого Законом України, виходячи з класу професійного ризику галузі (підгалузі) національної економіки, до якого віднесено страхувальника.

При встановленні страхувальнику знижки або надбавки до страхового тарифу сума страхового внеску, яка підлягає сплаті, визначається з урахуванням вказаної знижки (надбавки).

Розміри страхових внесків  страхувальників обчислюються для роботодавців у відсотках до сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що  включають витрати на виплату основної та  додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України “Про оплату праці”, які підлягають обкладанню прибутковим податком з громадян.

Страхові внески нараховуються в межах граничної суми заробітної плати (доходу), що встановлюється Кабінетом Міністрів України та є розрахунковою величиною при обчисленні страхових виплат (п.4.10 Інструкції) та сплачуються юридичними особами щомісячно, в день одержання коштів на оплату праці  в установах банків, а при проведенні оплати праці з готівкової виручки чи натуроплатою –платники зобов’язані не пізніше наступного дня після здійснення виплат подати до установи банку платіжне доручення на перерахування страхових внесків до Фонду (п.4.12 Інструкції).

Згідно п. 3.13 Інструкції страхові внески сплачуються страховикам шляхом перерахування відповідних сум на відповідний рахунок.

Частиною 2 статті 52 Закону України від 23.09.1999 № 1105-ХІУ “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” встановлено, що за прострочення сплати страхових внесків до Фонду стягується пеня.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований  як платник страхових внесків до Фонду соціального страхування  від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Згідно розрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду Соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України  за 2006 рік відповідач має заборгованість по страхових внесках станом на 01.01.07 у сумі 3656 грн. 15 коп., нарахована пеня у сумі 563 грн. 97 коп.

Згідно рішення господарського суду Луганської області  від 22.12.05 по справі № 3/672 з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість  по страхових внесках станом на 01.10.05 у сумі 2848 грн. 20 коп., пеня у сумі 200 грн. 61 коп.

На підставі викладеного, заборгованість відповідача перед позивачем по страхових внесках за період з 01.10.05 по 01.01.07 складає  1171 грн. 31 коп., в тому числі: недоїмка у сумі 807 грн. 05 коп., пеня у сумі 363 грн. 36 коп.

Сума заборгованості по сплаті страхових внесків за період з 01.10.05 по 01.01.07 в розмірі 1171 грн. 31 коп., в тому числі: недоїмка у сумі 807 грн. 05 коп., пеня у сумі 363 грн. 36 коп., підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідачем  на день слухання справи доказів перерахування недоїмки не надано.

За таких обставин, позовні вимоги слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю.

Згідно зі ст. ст. 112, 136 КАС України у разі визнання відповідачем адміністративного позову суд приймає рішення  про задоволення адміністративного позову за умови, що дії відповідача не суперечать закону або не порушують чиї - небудь права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що дії відповідача у справі не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки прокурор звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Згідно ст. 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що повний текст постанови буде виготовлений та підписаний 01.03.07.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 110, 111, 112,136, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Комунальне автотранспортне підприємство № 032802 УЖКГ», м.Антрацит  Луганської області, вул. Залізнична, 56, р/р 044 в АБ «Укркомунбанк», МФО 304988, на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Антрациті та Антрацитівському районі, вул. Ростовська,38, р/р 1252 УДК м.Антрацит, МФО 804013,  заборгованість  по страхових внесках у сумі 807 грн. 95 коп., пеню у сумі 363 грн. 36 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 01.03.07

Суддя                                                                               Г.М. Батюк