ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2007 р.
№ 02-11/4646

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Добролюбової Т.В.

суддів
Гоголь Т.Г., Продаєвич Л.В.

за участю представників сторін котрі
позивача
відповідача
розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу

не з’явились, повідомлені належним чином
Перькова Ю.П.дов. від 23.03.2007 №288/01-13

Закритого акціонерного товариства “Рось”

на постанову
Київського міжобласного апеляційного  господарського суду

від
19.02.2007 року

у справі
господарського суду
№ 02-11/4646
Черкаської області

за позовом
Закритого акціонерного товариства “Рось”

до
Управління капітального будівництва Черкаської обласної державної адміністрації

про
спонукання виконати певні дії

Закрите акціонерне товариство “Рось” звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом, в якому просило  зобов'язати Управління капітального будівництва Черкаської облдержадміністрації підписати акти виконаних загальнобудівельних робіт з реконструкції школи в селі Шевченково Звенигородського району на виконання умов договору від 22.06.2004 року № 3; зобов'язати Управління капітального будівництва Черкаської облдержадміністрації сплатити гроші за виконані позивачем загальнобудівельні  роботи  з  реконструкції  школи  в  селі  Шевченково

Звенигородського району у погодженій за актами виконаних робіт сумі та

Доповідач Гоголь Т.Г.

у порядку, визначеному договором та чинним в Україні законодавством.

Господарський суд  Черкаської області  рішенням від 05.12.2006 року (суддя Пащенко А.Д.) в задоволенні позовних вимог відмовив. Рішення вмотивоване тим, що заявлена Закритим акціонерним товариством  “Рось” вимога про зобов’язання відповідача підписати акти загально- будівельних робіт на виконання умов договору від 22.06.2004 року № 3 не відповідає способам захисту порушеного права. Стосовно вимоги позивача про зобов’язання Управління капітального будівництва Черкаської облдержадміністрації сплатити гроші за виконані позивачем загальнобудівельні роботи з реконструкції школи в селі  Шевченково Звенигородського району у погодженій за актами виконаних робіт сумі і порядку, визначеному договором та чинним в Україні законодавством, суд зазначив, що  оскільки спосіб захисту порушеного права визначає позивач, який в свою чергу наполягає, що його спір не є майновим,  майнова вимога судом не може розглядатися. Вимога позивача про зобов’язання сплатити кошти не відповідає визначеним законом способам захисту.

Київський міжобласний апеляційний господарський суд постановою від 19.02.2007 року ( суддя Мостова Г.І., Мамонова О.М., Фаловська І.М.) рішення господарського суду Черкаської області  від 05.12.2006 року  залишив без змін з тих самих підстав.

Не погоджуючись  з прийнятими у справі рішеннями, Закрите акціонерне товариство “Рось” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати  рішення  господарського суду  Черкаської області  від 05.12.2006 року  та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду  від 19.02.2007 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Скаржник посилається на те, що суди попередніх інстанцій не врахували вимоги  статей 16, 882 Цивільного кодексу України, статей 12, 20, 175, 193, 318 Господарського кодексу України, статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України  .

Управління капітального будівництва Черкаської обласної державної адміністрації не скористалося своїм правом на надання відзиву на касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Рось”.

Заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г. та пояснення представника відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи, повноти їх встановлення в рішенні господарського суду Черкаської області та постанові Київського міжобласного апеляційного господарського суду у даній справі, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду справи господарські суди попередніх інстанцій встановили, що 22 червня 2004 року Закрите акціонерне товариство  "Рось"  (підрядник) та Управління капітального будівництва Черкаської обласної державної адміністрації (замовник) уклали договір № З (Р-02-06.04-72), за умовами якого позивач, як підрядник, зобов'язався виконати на свій ризик власними та залученими коштами та засобами загальнобудівельні роботи у відповідності до технічних завдань та кошторисів, які додаються до договору, а відповідач, як замовник, зобов'язався оплатити виконані роботи у відповідності з умовами цього договору.

В пункті 2.1. договору вказано, що вартість робіт визначається згідно договірної ціни, складеної відповідно з вимогами ДБН, загальна вартість якої складає з ПДВ 6648,611 тис. грн.

Відповідно до пунктів 4.1., 4.2. відповідач зобов'язався до початку робіт перерахувати підрядникові аванс в розмірі 30% від річного обсягу робіт, при наявності коштів на рахунку фінансування, а також щомісяця на підставі актів форми КБ-2в та довідки форми КБ-3 сплачувати підрядникові проміжні платежі за виконані роботи.

В пунктах 4.2., 4.3 визначено порядок оформлення та підписання сторонами актів виконаних робіт, на підставі яких повинна проводитися оплата, а саме : замовник щомісяця на підставі актів виконаних робіт форми КБ-2 та довідки   форми   КБ-3.   наданих   не   пізніше   25   числа   звітного   місяця, сплачує підрядникові проміжні платежі за виконані роботи; замовник перевіряє правильність акта протягом 5-х робочих днів з дня його отримання та підписує, виходячи з реально виконаних робіт, або дає письмово обґрунтовану відповідь про причину відмови. В разі відсутності   письмово   обґрунтованої   відповіді   акт   виконаних   робіт   вважається автоматично підписаним і підлягає оплаті протягом 5-ти днів після підписання акта виконаних   робіт.   Остаточний   розрахунок   з   підрядником   за   виконані   роботи проводиться через 20 днів після підписання акта приймання об'єкту в експлуатацію та акта прийому-передачі будівельного майданчика.

У позовній заяві від 07.11.2006 року позивач просив суд зобов'язати відповідача підписати акти виконаних робіт з реконструкції школи, а також зобов'язати відповідача сплатити гроші за виконані позивачем роботи у погодженій за актами виконаних робіт сумі та у порядку, визначеному договором та чинним в Україні законодавством.

Згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вищий господарський суд України погоджується з висновком  господарського суду Черкаської області, що вимога про зобов'язання підписати акти не може заявлятися як самостійний позов. Як правомірно зазначено в рішенні господарського суду , це питання повинно вирішуватися в процесі розгляду спору про право матеріальне, зокрема про стягнення із відповідача, як замовника за договором, вартості виконаних робіт.

Відповідно до статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Заявлена позивачем вимога про зобов’язання підписати акти приймання-здачі виконаних робіт не призводить до поновлення порушеного права і не може бути самостійним предметом позову. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення, ця вимога повинна опиратися на підставу позову. В підставу позову не можуть входити такі обставини, які виступають доказами у справі, зокрема, підписання актів приймання-здачі виконаних робіт. З ними закон не пов’язує виникнення, зміни чи припинення прав або обов’язків. Вони лише підтверджують наявність чи відсутність юридичних фактів, які входять в підставу позову.

Щодо позовної вимоги про зобов’язання відповідача сплатити гроші за виконані загальнобудівельні у погодженій за актами виконаних робіт сумі та у порядку, визначеному договором та чинними законодавством, Вищий господарський суд України погоджується з висновком господарських судів попередніх інстанцій, про невизначеність позивачем позовної вимоги в цій частині.

За наявності у позивача переконання щодо нездійснення відповідачем обов'язку провести розрахунок у повному обсязі за фактично виконані позивачем роботи з реконструкції школи та сплатити кошти у визначеному договором порядку, позивач не скористався своїм правом вимагати із відповідача оплати вартості фактично виконаних робіт, як то передбачено статтями 875,879 Цивільного кодексу України .

Пунктом 2 статті 83 Господарського процесуального кодексу України  передбачено право господарського суду виходу за межі позовних вимог лише за наявності передбачених цією нормою умов та клопотання заінтересованої сторони. Позивач не звертався до суду з такими клопотаннями та не скористався своїм правом на зміну предмету спору, як то передбачено статтею 22 цього ж кодексу, а навпаки наполягав розглянути спір  по суті за обраним ним способом.

Зважаючи на викладене , попередні судові інстанції  вірно застосували приписи чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а відтак у касаційної інстанції відсутні підстави для зміни чи скасування ухвалених у справі судових рішень, а доводи викладені в касаційній скарзі визнаються непереконливими.

З  огляду  на  зазначене, керуючись статтями  108,    1115 ,  1117 , 1119,  11111 Господарського процесуального кодексу  України, Вищий  господарський суд  України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Черкаської області від 05.12.2006 року та постанову Київського міжобласного  апеляційного господарського суду

від 19.02.2007 року у справі № 02-11/4646  залишити без змін, а  касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Рось” –без задоволення.

Головуючий        суддя                                                   Т. Добролюбова

Судді                                                                                 Т.Гоголь

Л.Продаєвич