СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

09.02.07
Справа№ 4/2648-3/256

Суддя    Н.Березяк   при секретарі І. Сеник розглянула
матеріали справи

За позовом:
Приватного підприємця ОСОБА_1, м.Львів

До
відповідача: ЛМКП „Львівводоканал”, м.Львів

Про  відшкодування моральної шкоди в розмірі 10
000,00 грн.

За участю представників:

Від
позивача: ОСОБА_1.-підприємець, ОСОБА_2.
-адвокат

Від
відповідача:
Українець Л.П., Досяк Ю.І. -пред-ки

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: Суб'єктом
підприємницької діяльності -фізичною особою подано позов до  ЛМКП „Львівводоканал”, м.Львів про  відшкодування моральної шкоди в розмірі 10
000 грн.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, просив задоволити
позовні  вимоги з  мотивів наведених  в позовній
заяві, матеріалах справи  та
поясненнях наданих в судовому засіданні.

Відповідач проти позову заперечив з
мотивів викладених у відзиві.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва до 09.02.2007 року.

Повний текст рішення виготовлений ,
підписаний  та оголошений 09.02.2007
року.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши матеріали
справи, та оцінивши  докази в їх
сукупності , встановив наступне:

В основу
позовних вимог позивачем покладено ту обставину, що в зв'язку із затопленням
каналізаційними водами напівпідвального приміщення комп'ютерного клубу
„ІНФОРМАЦІЯ_1” по АДРЕСА_1 у м.Львові йому було завдано моральну шкоду в
розмірі 10 000 грн. Факт затоплення вже встановлений рішенням господарського
суду Львівської області від 22.02.2006 року яким позивачу відшкодовано
матеріальну шкоду в розмірі 27 972,20 грн. та вартість судових експертиз і
судові витрати. Зазначене рішення набрало законної сили.

Позивач вважає, що крім
матеріальної шкоди йому було завдано моральну шкоду, яка полягала  у тяжких душевних переживаннях, пов'язаних з
можливістю припинення підприємницької діяльності та небезпекою зараження
інфекцією. Крім цього позивач посилається на те, що в зв'язку з затопленням
клубу потерпіла його ділова репутація, оскільки після ліквідації аварії колишні
відвідувачі не бажали проводити у комп'ютерному клубі свій час і зменшилась
кількість відвідувачів у порівнянні з часом до аварії.

З наведених вище обставин моральну
шкоду позивач оцінює в розмірі 10 000 грн.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд прийшов до
висновку, що позов не обґрунтований і не підлягає до задоволення.

При
прийнятті  рішення,  суд
виходив  з наступного :

Як зазначено в п. 2 постанови  Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", спори про відшкодування заподіяної фізичній
чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема:
коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції
або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 4401
ЦК та іншим законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння
моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, що підпадають під дію Закону від 12
травня 1991 р. N 1023-XII "Про захист прав споживачів" чи інших
законів, якими врегульовано такі зобов'язання і передбачено відшкодування
моральної (немайнової) шкоди.

Позивачем заявлено позов про
стягнення з відповідача моральної шкоди на підставі ст.ст.280 та 1167 ЦК
України.

Статтею 280 ЦК України передбачено
право фізичної особи на відшкодування моральної шкоди.

Слід звернути  увагу на ту обставину, що позивачем у
господарській справі виступає суб'єкт підприємницької діяльності без створення
юридичної особи, а не громадянин. Відповідно до ст.1 ГПК України підприємства,
установи, організації, інші юридичні особи ( у тому числі іноземні), громадяни,
які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі
-підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ  за захистом своїх порушених або оспорюваних
прав і охоронюваних законом інтересів. Право на звернення громадян з позовом
про відшкодування моральної шкоди нормами ГПК не передбачено.

Статтею 1167 ЦК України
передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї
статті.

Отже, фактами, з якими матеріальний
закон пов'язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння
моральної шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, а
також вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ст. 23 Цивільного
кодексу України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової та не
пов'язана із розміром цього відшкодування і полягає вона (моральна шкода) у
приниженні честі, гідності та ділової репутації юридичної особи.

Згідно положень постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.95 р. №4 з наступними змінами і доповненнями
„Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”
під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Під
немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового
характеру, що настали у зв'язку з приниженням ділової репутації, посягання на
фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошення комерційної
таємниці, а також дії, спрямовані на зниження престижу чи підрив довіри до її
діяльності.

Позивач посилається на приниження
його ділової репутації, яке полягає в зменшенні кількості відвідувачів після
затоплення комп'ютерного клубу в порівнянні з періодом до затоплення; загрозі
руйнування ділових зв'язків та втратою престижу торгової марки „Комп'ютерний
клуб „ІНФОРМАЦІЯ_1”.

Із аналізу поданих позивачем ,
матеріалів не вбачається падіння виручки в зв'язку із затопленням клубу у
вересні 2005 року, травні та вересні 2006 року. Подані позивачем графіки та
діаграми свідчать про зростання виручки у 2005 році в порівнянні з 2004 роком і
у 2006 році в порівнянні з 2005 роком. Як вбачається із поданих позивачем
матеріалів , виручка за другий квартал 2005 року ( до затоплення клубу)
складала 15000 грн., а в четвертому кварталі 2005 року ( після затоплення)
збільшилась майже вдвічі і складала 25600 грн., що аж ніяк не свідчить про
зменшення кількості відвідувачів та зниження престижу  і ділової репутації.

Зменшення виручки в місяці затоплення
є не падінням престижу  і ділової
репутації, а збитками, упущеною вигодою, які позивачу вже відшкодовані рішенням
господарського суду Львівської області від 22.02.2006 року.

Заявляючи позовні вимоги про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди у розмірі 10 000,00 грн., позивач не
зазначив, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір відшкодування. В
матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують зазначені вимоги
позивача.

Доказами, які суд може вважати
належними і допустимими, у відповідності до вимог ст. ст. 33 - 34 ГПК України,
що підтверджували б право позивача на відшкодування моральної шкоди можуть бути
докази в підтвердження факту приниження честі, гідності та ділової репутації, а
не докази, що підтверджують факт завданих йому збитків, оскільки позивачем не
доказано факту приниження його честі, гідності та ділової репутації, тому його
вимоги про стягнення з відповідача 10 000 грн. моральної шкоди суд визнає
такими, що необґрунтовано та безпідставно заявлені.

З урахуванням положень чинного
законодавства України, практики його застосування найвищою судовою інстанцією
України та обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог у даній справі.

З огляду на викладене та
керуючись  ст.ст. 6, 7, 12, 33, 34,82-85
ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И
В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду .

Суддя
Березяк Н.Є.