ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.03.07 р.                                                                               Справа № 10/424

Господарський суд Донецької області у складі:        головуючого судді -  Приходько І.В.;

при секретарі судового засідання – Черняк Л. А.;

за участю представники сторін:

від позивача  - не  з’явився;;

від відповідача –   – Ангелін А.А. -  довіреність;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом    Товариства   з  обмеженою відповідальність «Ріал»  м.Київ,

до відповідача   Товариства  з  обмеженою  відповідальністю «Вітел» м.Горлівка,

про стягнення    збитків  у  розмірі 3 259,64  грн.  та  неустойки  в розмірі 571, 82  грн., -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду звернувся позивач, Товариство  з  обмеженою відповідальність «Ріал»  м.Київ,    з  позовом   до  відповідача, Товариства  з  обмеженою  відповідальністю «Вітел» м.Горлівка,  про  стягнення  збитків   у   сумі  3 259,64 грн.  та  неустойки  у  розмірі 571,82  грн.  за  договором  поставки № 51 від 29.03.2003 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на   договір поставки № 51/1  від 29.03.2003 р.,  копію  видаткової  накладної № 00000812  від  24.11.2004 р.,  довіреність  ЯИШ № 796008  від 26.11.2004 р.,  виписку  банку  про  сплату 11 000  грн., поворотну  накладну № 1 від 20.01.2005 р.  на  суму  18 052, 8209  грн.,  поворотну накладну  № 1  від 20.01.2005 р.  на  суму 812,59  грн.,  претензію № 82  від 20.04.2005 р.

Представник  відповідача  у  відзиві  до  суду  та  в  судовому  засіданні  проти  позовних  вимог  заперечував  у  повному  обсязі.

Пояснив,  що  між  сторонами  укладався  договір  поставки № 51/1я,  але  жодних  поставок  в  межах  договору  позивачем  здійснено  не  було.

Поставка  товару  відбулась за  накладною  № 000812  від 24.22.2004 р.,  після чого  ним  була проведена  часткова  оплата  та  частково  повернуто  товару,  що  підтверджується  поворотними  накладними № 1 від 20.01.2005 р.  на  суму 18 052,82  грн.  та  № 1  від  20.01.2005 р.   на  суму  812,59  грн.

Представник  позивача  в  судове  засідання,  яке  було  назначене  судом  на  14.03.2007 р.  не  з’явився,  надіслав  до суду  заяву,  в  який  підтримав  позовні  вимоги  про  стягнення  збитків  у  сумі 3 529,64  грн.  та  сповістив  суд,  що розмір  пені  нарахований  за  останній  рік  відповідно  до  договору № 192  від  31.01.2005 р. (п.4.1).

Вказана  заява  прийнята  судом  у  порядку  передбаченому  ст.22  Господарського  процесуального  кодексу  України.

Відповідно  до  положень  ст.69  Господарського  процесуального  кодексу  України спір  має  бути  вирішений  в  строк  до  не  більше  двох  місяців. У  виняткових  випадках  голова  господарського  суду    чи  заступник  голови  господарського  суду  має  право  продовжити  строк  вирішення  спору,  але  не більш як  на  один  місяць.

Ухвалою  суду заступника  голови  господарського  суду термін  розгляду  справи  було продовжено  на 1 місяць.

Таким  чином,  враховуючи  вимоги  ст.69  Господарського  процесуального  кодексу  України,  дату  одержання  позовної  заяви 18.12.2006 р.,  строк  вирішення  спору  має  бути  закінчений  до 18.03.2007 р.

В  судове  засідання  19.03.2004 р. представник  позивача  не  з’явився,  поважної  причини  неявки  до  суду  не  сповістив,  хоча  про час  і  місце  слухання  справи  належним  чином  повідомлявся  про  що свідчить  штамп  про  направлення  кореспонденції  рекомендованою  поштою.

Крім  того,  ухвалою  суду  від 15.02.2007 р.  та  14.03.2007 р.  суд  зобов’язував   позивача уточнити  суму  основного  боргу (підстави утворення,  період)  та  попередив, що  у  разі  ненадання  витребуваних  документів,    рішення  суду  буде  прийняте    за  наявними у  справі  документами. Будь-яких  документів  на  час  розгляду  справи  позивачем  надано  не  було.

За  вказаних  обставин,  відповідно  до  положень  ст.75  Господарського  процесуального  кодексу  України,  рішення  суду  прийнято  у  відсутності  представника  позивача  за  наявними  в  справі  матеріалами.

З  наданих  до  суду  документів  суд  встановив,  що  обгрунтовуючи  позовні  вимоги,  позивач  посилається  на  договір  поставки № 51/1  від 29.03.2003 р.,  за  яким  відбулась  поставка  товару  по  накладній  № 00000812  від  24.11.2004 р.,  що  підтверджується  копіює  довіреності  серія ЯИШ № 796008  від 26.11.2004 р.

Крім  того,  позивач  посилається  на  наявність  заборгованості у  відповідача за  попередніми  поставками  у  розмірі 26 562,81  грн.

Як  вважає позивач, у  результаті  часткової  сплати  відповідачем  суми  боргу  у  розмірі 11 000  грн.  та  з  урахуванням поворотної  накладної  № 1 від 20.01.2005 р.  на  суму  18 052, 8209  грн.,  поворотної накладної   № 1  від 20.01.2005 р.  на  суму 812,59  грн.,  відповідач  зобов’язаний  сплатити  йому  збитки  у  розмірі  3 259,64  грн.  та  пеню  у  розмірі 571,82  грн. по  договору  №  192  від 31.01.2005 р. ( з  урахуванням  уточнень  наданих  позивачем  до  суду  від  19.02.2007 р.).

Відмовляючи  в  задоволені  позовних  вимог,  суд  враховує  положення  ст.4  Цивільного  кодексу  України (у  редакції 1963 р.), відповідно до  якої  підставами  виникнення  цивільних  прав  та обов’язків  є  угоди,  які передбачені  законом,  а  також  інші  договори,  які  не  передбачені  законом, але  не  суперечать  йому.

Відповідно  до  положень  статті  161  Цивільного  кодексу  України (У  редакції 1963 р.)  зобов’язання   повинні  виконуватись  належним  чином  в  установлений  термін  відповідно до  вимог  договору.

Статтею 11 Цивільного  кодексу  України  визначено,  що цивільні права  та  обов’язки  виникають із  дій осіб,  що  передбачені  актами  цивільного  законодавства, а також із  дій  осіб, що  не  передбачені цими актами, але за  аналогією породжують цивільні  права  та обов’язки,  зокрема це є  договори  та інші правочини.

Статтею  173 Господарського  кодексу  України  визначено,  що господарським  визначається  зобов’язання,  що  виникає  між  суб’єктом  господарювання  та  іншим  учасником   відносин  у  сфері  господарювання з  підстав,  передбачених  господарським  кодексом,  в  силу  якого  один  суб’єкт (зобов’язана   сторона, у тому  числі  боржник)  зобов’язаний  вчинити  певну  дію  господарського  чи  управлінсько - господарського  характеру  на  користь   іншого  суб’єкта    (виконати  роботи, передати  майно, сплатити  гроші,  надати  інформацію тощо),  або  утриматись  від  певних  дій, а інший  суб’єкт  (управнена  сторона, у тому  числі  кредитор)  має  право  вимагати  від  зобов’язаної  сторони  виконання  її  обов’язку.

Підставою  виникнення  зобов’язань  у  відповідача,  позивач  вважає  отримання  відповідачем  товару  чаю «Рішель»  на  суму  6 562,23  грн.  по  договору  № 51/1  від 29.03.2003 р.  по  накладній  № 00000812  від  24.11.2004 р.

При  досліджені  вказаних  документів,  суд  встановив,  що  у  накладній № 00000812  міститься  посилання  на  поставку  товару  по  договору  № 3,  який  взагалі  не  був  наданий  до  суду.

Крім  того, термін  дії   договору  № 51/1,  в  рамках  якого, як  вважає  позивач,  відбулась  поставка  товару,  сторонами  був  встановлений  з 29.03.2003 р.  по  31.12.2003 р.

Зміни  і  доповнення  до  договору  здійснюються  за  взаємною згодою  сторін  у  письмовій  формі. .(п.5.1) .

Будь  яких  документів  щодо  продовження  дії  договору  № 51/1  на  інший  строк,  сторони  до  суду  не  надали.

Як  убачається  з  накладною № 00000812, поставка  товару  відбулась 24.11.2004 р..  тобто  поза  межами  дії  договору  № 51/1.

Враховуючи  викладене,  суд  приходить  до  висновку,  що  посилання позивача  на  виникнення зобов’язань  по  оплаті  товару  за  договором № 51/1  є  безпідставним.

Також  суд  звертає  увагу  та  той  факт,  що  заявляючи  позовні  вимоги  на  суму  основного  боргу,  позивач  посилається  у  своєму  розрахунку  на  виникнення    заборгованості  у  розмірі 26 562,81  грн.  за  попередніми  поставками.

Суд  неодноразово  витребував  у  позивача  надати  підстави  виникнення  суми  основного  боргу.

Будь-яких  документів,  позивач  до  суду  не  надав. Як  убачається  зі  змісту  позовної  заяви, позивач  ніяким  чином  не  обгрунтував виникнення  цієї заборгованості. В  заяві  до  суду,  яка  надійшла  19.02.2007 р.,  позивач   також  не  визначився  з  цим  обгрунтуванням  позовних  вимог.

Крім  того,  як  убачається зі  змісту  позовної  заяви  та  додаткової  заяви  від 19.02.2007 р,  позивач  просить   стягнути  збитки.

Статтею 623  Цивільного  кодексу  України.  яку  посилається  позивач,  встановлено,  що  боржник ,  який  порушив  зобов’язання,  має  відшкодувати кредиторові  завдані  цим збитки.

Позивач  не  надав  до  суду  будь-яких  доказів  підстав  виникнення   заборгованості  у  сумі 26 562,81  грн.,  строків  її  оплати  та  порушення  цих  строків  оплати.

Також  суду  не  можливо  встановити  дійсність  інших  розрахунків ,  на  які  посилається  позивач.

Так  позивачем  визнана  часткова  оплата поставки  товару  по  накладній № 00000812  у  сумі  11 000  грн. Як  убачається  з  виписки  банку,  яку  надав  позивач ,  оплата  продуктів  харчування  була  здійснена  відповідачем  по  накладній № 524  від 01.09.2004 р.,  таким  чином  суду  не  зрозуміло яким  чином  вказані  документи  стосуються  предмету спору.

Крім  того,  позивач визнає,  що  відповідачем   20.01.2005 р. було  повернуто  частку  товару  за  двома  накладними № 1.

Як  убачається  з  наданих  накладних,  сума  повернутого  товару чаю «Рішель»  склала 18  052,82  грн.,  інша  812,59  грн.,  в  той  час як   вартість   поставки  товару  чаю «Рішель» за  накладною   №  00000812  склала   5 562,23  грн.

Відповідно  до  ст.33  Господарського  процесуального кодексу  України,  кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  які вона  посилається  як  на  підставу  своїх  вимог  і  заперечень.

Враховуючи  викладене, положення  ст.33 Господарського  процесуального  кодексу  України, суд  приходить  до  висновку,  що  позивач  не  довів  наявність  збитків  у  сумі   3 259, 64  грн.,  таким  чином.  позовні  вимоги  не  обгрунтовані  та  не  підлягають  задоволенню.

При  розгляді  позовних  вимог  щодо  стягнення  неустойки у  розмірі 571,82  грн.,  суд  враховує  наступне.

Положеннями статті 230 Господарського кодексу України визначено,  що штрафними  санкціями  визначаються господарські санкції у вигляді  грошової  суми (неустойка, штраф, пеня) яку учасник господарських відносин зобов’язаний  сплатити у разі порушення  ним  правил здійснення господарської  діяльності, невиконання  або  неналежного виконання господарського  зобов’язання.

У  первісних  позовних  вимогах  позивач  посилався  на поставку по договору № 51/1,  прострочку   оплати  вартості  товару  та  відповідальність за  вказане   зобов’язання   по п.4.1.  вказаної  угоди.

У  заяві  до  суду  від  19.02.2007 р., позивач  посилається  на п.4.1.  договору   № 192  від  31.01.2005 р. та  стягнення пені  за  останній  рік  до  пред’явлення   позову,  тобто  за  2006 р.

Враховуючи  ті  обставини,  що  суд  прийшов  до  висновку,  про недоведеність  позивачем   порушення  відповідача  за   договором № 51/1,  відсутність  в  матеріалах  справи  будь-яких  документів  стосовно  поставки  по  договору № 192  від 21.01.2005 р.  та  взагалі  цієї  угоди,  позовні  вимоги  щодо  стягнення  неустойки  у  розмірі  571,82  грн.  не  обгрунтовані  на  не  підлягають  задоволенню.

Судові  витрати  підлягають  віднесенню  у  порядку  передбаченому  ст.49  Господарського  процесуального  кодексу  України.

На підставі статей 4, 161  Цивільного  кодексу  України  (у  редакції 1963 р.),  статей 11,  623  Цивільного  кодексу  України,   статей  173, 230  Господарського  кодексу  України,  керуючись статтями 22, 33, 43, 49, 69, 75, 82, 84, 85 Господарського  процесуального  кодексу  України,  господарський  суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити  в  задоволені  позовних  вимог  Товариства  з  обмеженою відповідальність «Ріал»  м.Київ, до  Товариства  з  обмеженою  відповідальністю «Вітел» м.Горлівка,  про  стягнення  збитків   у   сумі  3259,64 грн.  та  неустойки  у  розмірі 571,82  грн.

Суддя                                                                         Приходько І.В.

Пом. с.: Давидовська Т.В.

тел.: 305-75-46

Надруковано 3 прим.:

1 прим. – позивачу;

1 прим. – відповідачу;

1 прим. – у справу.