АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
Путятинський, 3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2007 р.
Справа № 15/5900-А

Житомирський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Веденяпіна О.А.

суддів:
Іоннікової І.А.

Черпака Ю.К.

при
секретарі                                                             Гаврилюк
Т.В. ,

за
участю представників сторін:

від
позивача:     Вознічук О.П. (довіреність
№2387/07 від 03.05.2007 року),

від
відповідача: не з'явився;

розглянувши
апеляційну скаргу підприємця ОСОБА_1 (м. Нетішин Хмельницькоїобласті)

на
постанову господарського суду Хмельницької
області

від
"06" грудня 2006 р.  у справі

за
позовом управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області
(м. Нетішин Хмельницької області)

до
підприємця ОСОБА_1 (м. Нетішин Хмельницькоїобласті)

про
стягнення 148,02 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Хмельницької області від 06 грудня
2006 року у справі №15/5900-А позов задоволено.

Стягнуто з підприємця ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного
фонду України в м. Нетішині заборгованість в розмірі 148,02 грн.

Не погоджуючись із прийнятою постановою, підприємець ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та прийняти
нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на
порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що Законом України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо сплати
фіксованого розміру страхових внесків не враховані положення Закону України
"Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності,
у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини податків
до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом
2004 року - I кварталу 2005 року", яким
скасовано мінімальний страховий внесок, що передбачався до сплати за
період з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року та
встановлено, що донарахування та фінансові (штрафні) санкції до
суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови
оподаткування, обліку та звітності щодо сум фактично сплачених внесків протягом
2004 року - I кварталу 2005 року, не застосовуються.

Також підприємець вважає, що він не є страхувальником, а є
застрахованою особою.

Позивач у письмових запереченнях на апеляційну скаргу зазначає про
необґрунтованість доводів скарги.

Відповідач чи його представник в судове засідання не з'явились.

Оскільки відповідачем не виконано обов'язку повідомити суд про
зміну місця проживання (перебування, знаходження), у відповідності до ст. 40
Кодексу адміністративного судочинства України повістка вважається врученою і
колегія суддів вважає, що неприбуття в судове засідання відповідача не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги
заперечує, просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін.

Задовольняючи позов, господарський суд Хмельницької області
виходив з того, що позивачем при обрахунку заборгованості відповідача по сплаті
фіксованого розміру страхового внеску в сумі 148,02 грн. дотримано вимоги
Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та Закону України "Про вирішення питання щодо
заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі
умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним
казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття протягом 2004року - І кварталу 2005
року", зазначена заборгованість підтверджується матеріалами справи і
доказів її погашення відповідачем не подано.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд приходить до висновку
про її необґрунтованість.

При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до п.5 ст.14 та п.1 ст.15 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон)
страхувальниками та платниками страхових внесків, серед інших, є фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени
сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно з п.п.4 п.8 Прикінцевих положень Закону зазначені особи на
період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку визначеному цим Законом у фіксованому
розмірі.

Статтею 45 Закону України "Про Державний бюджет України на
2005 рік" встановлено, що на 2005 рік фіксований розмір страхових внесків
на загальнообов'язкове державне страхування для фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та членів сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, у розмірі
мінімального страхового внеску, визначеного Законом України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", на місяць на кожну особу.

При цьому згідно ст.1 Закону мінімальний страховий внесок - сума
коштів, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної
плати на розмір страхового внеску, встановлених законом на день отримання
заробітної плати (доходу). Отже, фіксований розмір страхових внесків становив у
січні-лютому 2005 року 83,84 грн. (262,00 грн. - мінімальна заробітна плата
станом на 01.01.2005 року Х 32%) та 81,14 грн. за 30 днів березня 2005 року.

Законом України "Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших
законодавчих актів України" від 25.03.2005 року №2505-ІV, який набрав
чинності 31.03.2005 року, положення про фіксований розмір страхових внесків,
встановлений ст.45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005
рік", виключено.

Отже, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які
обрали особливий спосіб оподаткування, зобов'язані сплатити фіксований розмір
страхових внесків лише за період з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця,  ОСОБА_1 зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності (ідентифікаційний код НОМЕР_1) (а.с.12) і
відповідно до ст. 15 Закону є платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За період з січня по березень 2005 року підприємцем сплачувався
єдиний податок в розмірі 80,00 грн. на місяць (звіт суб'єкта малого
підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку за І квартал 2005 року,
а.с.9). Відповідно до Указу Президента України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" 42 %
від суми єдиного податку перераховується до Пенсійного фонду України, тобто
фактично від підприємця надійшло страхових внесків 33,60 грн. за місяць.

З урахуванням наведеного, управлінням Пенсійного фонду України в
м.Нетішині відповідно до п.4 ч.8 Прикінцевих положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", абз.8 п.8 ст.45 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2005 рік", п.2 ст.48, п.4
Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших
законодавчих актів України" та Закону України "Про вирішення питання
щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують
особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом
Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду
соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - І кварталу
2005 року" на підставі даних Державної податкової інспекції у м. Нетішині
проведено розрахунок належних до сплати сум фіксованого розміру страхового
внеску з урахуванням частини єдиного податку, про що складено відповідний акт
від 12.09.2006 року (а.с.10). Управлінням Пенсійного фонду України в м.
Нетішині проведено зарахування частини єдиного податку сплаченого ОСОБА_1 в
розмірі 100,80 грн.

Таким чином, належна до сплати сума фіксованого страхового внеску
складає 148,02 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону страхові внески не включаються до
складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему
оподаткування, на ці внески не поширюється податкове законодавство. Натомість,
згідно п.6 ст.17 Закону платник страхових внесків зобов'язаний нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові
внески. Відповідно до п. 6 ст. 20 Закону страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше
ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Статтею 106 Закону передбачено, що суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону,
вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі -
недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій
(пункт 2).

Пунктом 3 зазначеної статті встановлено, що територіальні органи
Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату
недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових
санкцій.

У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального
органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів
після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з
застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив
вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в
судовому порядку, відповідний орган Пенсійного фонду має право звернутися до суду
чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

Відповідно до вимог Закону позивачем виставлена відповідачу вимога
від 12.09.2006 року НОМЕР_2, яка одержана відповідачем 15.09.2006 року, що
підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення НОМЕР_3
(а.с.6).

З огляду на те, що відповідач не сплатив зазначену у вимозі суму в
добровільному порядку, не узгодив вимоги з управлінням Пенсійного фонду
України, не оскаржив її до суду, колегія суддів апеляційного господарського
суду вважає правильним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість
позовних вимог.

Посилання відповідача на Закон України "Про вирішення питання
щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують
особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом
Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду
соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - І кварталу
2005 року", яким на його думку, скасовано положення про мінімальний
страховий внесок, не є переконливим, оскільки даним Законом врегульовано
питання, які виникли у зв'язку з неперерахуванням Державним казначейством
України протягом 2004 року - І кварталу 2005 року частини від єдиного податку
до Пенсійного фонду України, а положення про фіксований розмір страхових
внесків, встановлений ст.45 Закону України "Про Державний бюджет України
на 2005 рік" виключено Законом України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших
законодавчих актів України".

Інші заперечення відповідача спростовуються вищезазначеним.

Слід зазначити, що матеріали справи свідчать про сплату
відповідачем спірної суми після прийняття судом першої інстанції постанови.

За таких обставин, постанова господарського суду Хмельницької
області від   06 грудня 2006 року у
справі №15/5900-А прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального
права, підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254,
п.п.6,7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
постанову господарського суду Хмельницької області від 06 грудня 2006 року -
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Головуючий
суддя
Веденяпін О.А.

судді:

Іоннікова І. А.

Черпак Ю.К.