донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.05.2007 р.                                                                            справа №35/430

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Шевкової  Т.А.

суддів
Діброви  Г.І. , Стойка  О.В.

за участю представників сторін:

від позивача:
Васюткін О.І. дов. № Н-01/635 від 23.02.2007р.,

від відповідача:
Лисенко О.В. дов. №юр-01 від 02.01.2007р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Донецька залізниця"                м. Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від
05.03.2007 року

по справі
№ 35/430 (суддя Мальцев М.Ю.)

за позовом
Державного підприємства "Донецька залізниця" м. Донецьк

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Узлівська" м. Горлівка Донецької області

про
стягнення 3474грн. 72коп.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство “Донецька залізниця” звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Центральна збагачувальна фабрика “Узлівська” 3474грн. 72коп. збору за зберігання вантажу.

Господарський суд Донецької області рішенням від 05.03.2007р. по справі № 35/430 у задоволенні позовних вимог відмовив.

Господарський суд визначив, що вимоги позивача про стягнення збору за зберігання вантажу в сумі 3474грн. 72коп. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, встановив, що вини відповідача в затримці вагонів немає, оскільки Державним підприємством „Донецька залізниця” не був прийнятий до уваги факт звернення відповідача з заявками про проведення та оплату маневрових робіт, через що і сталася затримка вагонів. Факти відмови позивача від прийняття заявок на виконання маневрових робіт встановлені актами загальної форми № 1820 від 03.06.2006р. та № 1838 від 04.06.2007р.

Державне підприємство „Донецька залізниця”, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 05.03.2007р. у справі № 35/430, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги залізниці та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Центральна збагачувальна фабрика „Узлівська” на користь позивача збір за зберігання вантажу в сумі 3474грн. 72коп., судові витрати віднести на відповідача.

Заявник скарги вважає, що при прийнятті рішення господарським судом неправильно застосовані норми матеріального права, а саме: ст. 46 Статуту залізниць України, п.п. 4, 5, 8 Правил зберігання вантажів,  п.п. 4, 7, 8 Правил користування вагонами та контейнерами, п. 10 Правил видачі вантажів, а також п.п. 5, 6 договору № 1/19 від 23.09.2002р. про подавання та забирання вагонів на залізничну під’їзну колію, яка належить залізниці при ст. Трудова Донецької залізниці.

Державне підприємство „Донецька залізниця” вважає, що господарським судом рішення винесене при неповному дослідженні обставин справи, а висновки господарського суду про безпідставність нарахування збору за зберігання вантажів не відповідають фактичним обставинам справи.

Позивач вважає недоведеним факт звернення відповідача в установленому порядку до залізниці з заявками про проведення маневрових робіт з затриманими вагонами, а також зазначає, що договорами № 1/19 від 23.09.2002р. та № 26005 від 29.11.2005р. не передбачений обов’язок залізниці по здісненню своїм локомотивом  маневрових робіт для розділення потягу на окремі групи вагонів з метою їх подачі на різні фронти вивантаження для відстою.

Представник Державного підприємства „Донецька залізниця” у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю „Центральна збагачувальна фабрика „Узлівська” просив рішення господарського суду Донецької області від 05.03.2007р. у справі № 35/430 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України  у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Державне підприємство „Донецька залізниця” за зберігання вантажу у 11 вагонах на коліях станції Трудова, за накопичувальною карткою № 0706283 нарахувало збір у сумі 2895грн.60коп. (з урахуванням ПДВ 3474грн.72коп.), відповідно до ст. 46 Статуту залізниць України, п.8 Правил зберігання вантажів (затверджені наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000р.), п.п.2.1, 2.3, 2.5, 2.6, 2.8 Розділу 2 Тарифного Керівництва № 1, затвердженого Наказом  Міністерства транспорту України від 15.11.1991р. № 551.

Відповідно до ст.46 Статуту залізниць України одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Відповідно до п.4 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.200р. № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 866/5087, термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача.

Пунктом 8 Правил користування вагонами і контейнерами, затв. наказом Мінтрансу України від 25.02.1999р. № 113, передбачено, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки.

Про затримку спірних 11 вагонів залізницею були складені акти загальної форми від 03.06.2006. № 1820 та № 1838 від 04.06.2006р.,  в яких вказані причини затримки вагонів.

В акті загальної форми № 1820 від 03.06.2006р. зазначено про затримку вагонів №№  66878133, 60698842, 67856443, 66933862, 66685405, 65364200, 67149187, 65246001, 65299513, 64854631 з 1год. 20хв. третього червня до 8год. 45хв. четвертого червня у зв’язку з зайнятістю фронту вивантаження.

В акті загальної форми № 1838 від 04.06.2006р. зазначено про затримку вагону № 62151576 з 21год. 20хв. третього червня до 18год. 00хв. четвертого червня через митне оформлення, а з 18год. 00хв. четвертого червня до 2год. 10хв. п’ятого червня у зв’язку з зайнятістю фронту вивантаження.

Акти були підписані представниками позивача та відповідача із застереженнями.

Згідно пункту 7 Правил користування вагонами і контейнерами час користування вагонами на залізничних під’їзних коліях, що обслуговуються локомотивами власника колій, обчислюється з моменту передавання на передавальних коліях.

Оскільки у ТОВ “ЦЗФ “Узлівська” відсутні власні під’їзні колії, то і відсутні передавальні колії.

Облік часу користування вагонами здійснено відповідно до пам’ятки про користування вагонами форми ГУ-45 № 2187. Пам’ятка  підписана сторонами без застережень.

Залізницею за відомістю плати за користування вагонами № 0606283 плата за користування вагонами нарахована з урахуванням часу затримки 11 спірних вагонів відповідно даних пам’ятки про користування вагонами №2191 та актів загальної форми № 1820 від 03.06.2006р. та № 1838 від 04.06.2006р.; за накопичувальною карткою № 0706283 нарахований збір за зберігання в сумі 2895грн.60коп. (без ПДВ).

06.06.2006р. залізницею був складений акт загальної форми № 1859 з причини того, що відповідач накопичувальну картку № 0606283 підписав з оговоркою, оскільки нарахований в сумі 2895грн.60коп. збір за зберігання не визнав, тому як залізниця необґрунтовано відмовилась здійснювати маневрові роботи з перестановки вагонів на вільні під’їзні колії.

Підпунктом “б” пункту 6 договору №1/19 від 23.09.2002р. встановлена максимальна кількість вагонів, які можуть одночасно однією партією подаватись під вивантаження вугілля та зараховуватись в користування відповідачу: на колію №21–14 вагонів (де встановлений вантажоопрокидувач), на колію № 6 –4 вагони, на колію №7 –4 вагони, на колію №20 –3 вагони, на колію №13 –1 вагон, у решті випадків –у кількості одночасно поданих вагонів.

Факти відмови позивача від здійснення маневрової роботи з метою перестановки вагонів на інші колії відповідача до закінчення строку безплатного зберігання засвідчені актами загальної форми №№ 1820 від 03.06.2006р. та № 1838 від 04.06.2006р., які складені відповідачем.

Пунктом 2.3 розділу 2 Тарифного керівництва та пунктом 8 Правил зберігання вантажів передбачена можливість стягнення збору за зберігання вантажу лише за наявністю вини одержувача.

Приймаючі до уваги ті обставини, що залізницею 05.06.2006р. була здійснена перестановка вагонів на вільну колію № 21 шляхом проведення маневрових робіт, тобто така послуга мала бути надана 04.06.2006р. (вільна була колія № 7), й тоді не було б підстав для нарахування збору за зберігання вантажів, колегія суддів, приймаючі до уваги ті обставини, що умовами договору № 26005 від 29.11.2005р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги та договору №1/19 від 23.09.2002р. про подавання та забирання вагонів на залізничну під’їзну колію, яка належить залізниці при станції Трудова Донецької залізниці, не врегульовано порядок приймання заяв про здійснення маневрових робіт та порядок і строки їх проведення, вважає, що при цих обставинах залізниця не довела наявність вини відповідача в затримці спірних вагонів.

Крім того, як вбачається з акту загальної форми № 1838 вагон                        № 62151576 був затриманий у зв’язку із очікуванням митного оформлення з 03.06.2006р. о 21год.20хв. до 04.06.2006р. о 18год.00хв., а подача відповідачу даного вагону під вивантаження відбулася з 04.06.2006р. о 18год.00хв. до 05.06.2006р. о 02год.10хв.

Державним підприємством „Донецька залізниця” за зберігання вантажу в даному вагоні по накопичувальній картці № 0606283 був нарахований збір в сумі 262грн.20коп.

Відповідно п.7 Правил видачі вантажів видача імпортних вантажів провадиться після митного оформлення.

Враховуючі наведене, слід визнати, що збір за зберігання вантажу у вагоні № 62151576 у сумі 262грн.20коп. (без ПДВ) нарахований безпідставно.

На підставі викладеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду не вбачає підстав для задоволення позовних вимог Державного підприємства “Донецька залізниця” про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Центральна збагачувальна фабрика “Узлівська” м.Горлівка Донецької області 3474грн.72коп. збору за зберігання вантажу.

Враховуючі вищенаведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 05.03.2007р. про відмову у задоволенні позову про стягнення збору за зберігання вантажу у сумі 3474грн.72коп. є таким, що винесено з врахуванням фактичних обставин, матеріалів справи, з дотриманням норм діючого законодавства, тому підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Донецька залізниця” м.Донецьк залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 05.03.2007р. у справі № 35/430 залишити без змін.

Головуючий          Т.А.  Шевкова

Судді:          Г.І.  Діброва

О.В.  Стойка

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС