ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

10.04.07                                                                                           Справа№ 5/408-13/65А

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Станька Л.Л., при секретарі Щигельській О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: ДПІ у Франківському районі м. Львова, м.Львів

до відповідача -1: Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Інтергал”, м.Львів

до відповідача -2: Товариства з обмеженою відповідальністю „Еліт” м. Харків

про визнання недійсним господарського зобов”язання в порядку ст..ст.207,208 ГК України та застосування наслідків

За участю представників сторін:

Від позивача: Кармелюк Т.Б. –гол.держ.податк.інсп.юр.відділу

Від відповідача-1: Хомин Ю.В.-представник

Від відповідача-2: не з”явився

Відкрито провадження у справі за позовом ДПІ у Франківському районі м. Львова, м.Львів до відповідача -1: Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Інтергал”, м.Львів до відповідача -2: Товариства з обмеженою відповідальністю „Еліт” м.Харків про визнання недійсним господарського зобов”язання в порядку ст..ст.207,208 ГК України та застосування наслідків.

З”ясовано:

державною податковою інспекцією у Франківському районі м.Львова проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Інтергал", про що складено акт від 17.10.016р. №1289/23-0/31215780. Під час перевірки виявлено факт проведення господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю "Еліт".

Зокрема, встановлено, що між ТОВ "Фірма"Інтергал" та ТОВ "Еліт" укладено договір №29/03-001 від 29.03.2005 року, умовами якого передбачено, що ТОВ "Еліт" передає у власність, а ТОВ "Фірма"Інтергал" приймає та оплачує партію метил-третбутилового ефіру на умовах франко-резервуар Шебелинського відділення з переробки газу і газового конденсату УПГГКА на суму 3464275,54 грн., що підтверджується податковою накладною №24 від 29.03.05р.

Під час проведення перевірки ТОВ "Фірма "Інтергал", ДПІ було направлено запит в ДПІ у Київському районі м.Харкова щодо проведення зустрічної перевірки. ДПІ у Київському районі м.Харкова повідомлено, що станом на 20.09.2006р. (дату отримання листа) зустрічну перевірку провести неможливо у зв'язку з тим, що ТОВ "Еліт" знято з обліку 18.11.2005 року у зв'язку з ліквідацією як банкрута.

Згідно статуту ТОВ "Еліт", учасниками товариства є Українсько-Польське спільне підприємство ТзОВ "Тайстра" та Кінаш В.В. На підставі того, що ТОВ „Еліт" має в статутному фонді 80 % внесків Українсько-польського СП ТОВ "Тайстра" підприємство користувалось пільгами, які передбачені Законом України "Про іноземні інвестиції" та не сплачувало до бюджету податок на прибуток та податок на додану вартість.

Проте, згідно статуту та довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій ТОВ „Еліт" не являється підприємством з іноземними інвестиціями, філією або дочірнім підприємством УПСП ТОВ "Тайстра". Таким чином, до ТОВ "Еліт" при оподаткуванні застосовуються норми Законів України "Про оподаткування прибутку підприємств" та "Про податок на додану вартість".

При цьому, як вбачається із акту перевірки від 17.10.016р. № 1289/23-0/31215780, ТОВ "Еліт" за період проведення фінансово-господарських операцій з ТОВ "Фірма"Інтергал" у декларації з ПДВ сума податкових зобов'язань по ПДВ не відображалась.

З врахуванням наведеного, на думку позивача, господарське зобов'язання, яке виникло між відповідачем -1 та відповідачем- 2 є таким, що суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки очевидним є наявність умислу в діях відповідача- 2 щодо несплати належних сум податків, а отже, і завдання шкоди інтересам держави.

Відповідачем-1 позов заперечено з підстав, викладених у відзиві на позов від 03.04.07р. №03-07/07.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд відзначає наступне:

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість", податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, тобто сума податкового кредиту зменшує розмір сплаченого платником  до бюджету податку на додану вартість.

За змістом Закону України „Про податок на додану вартість", право на податковий кредит, в тому числі на відшкодування податку, виникає лише при фактичній надмірній сплаті податку на додану вартість, а не з самого факту існування зобов'язання по сплаті податку на додану вартість . Так, норма п.п.7.4.1, п.7.4 ст.7 цього закону, крім визначених судом обов'язкових підстав виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість, передбачає обов'язкову наявність ще й такої підстави, як сплата платником податку у звітному періоді відповідних сум податку. Тобто, законодавцем чітко передбачено, що однією з обов'язкових підстав включення сум до податкового кредиту з податку на додану вартість є сплата цих сум до Державного бюджету України.

Висновок про те, що відшкодуванню підлягають лише суми, які були сплачені до бюджету випливає з самої суті поняття податку, його основної функції - формування доходів Державного бюджету України, а також з поняття платника податку, як особи, яка згідно Закону України „Про податок на додану вартість", зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем (п.1.3 ст.1 Закону України „Про податок на додану вартість"). Тобто, як вбачається із системного аналізу вищевказаних норм, Законом України „Про податок на додану вартість" встановлений прямий взаємозв'язок між сплатою, надходженням до бюджету податку на додану вартість та відшкодуванням такого податку. При цьому зазначені етапи нерозривно пов'язані між собою: сплата податку, а потім включення відповідних сум до податкового кредиту з податку на додану вартість та відшкодування податку на додану вартість за рахунок коштів, що були сплачені у вигляді податку.

Відповідно, включення ТзОВ "Фірма "Інтергал" до податкового кредиту податку на додану вартість, який не був сплачений ТОВ „Еліт" до бюджету є неправомірним.

Як поінформовано п.11 роз”яснення президії ВАС України від 12.03.99р. №02-5/111 (із змінами) “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов”язаних з визнанням угод недійсними” до угод, що підпадають під ознаки ст.49 ЦК України, що рівнозначна ст.ст.207,208 ГК України, належать, зокрема, угоди, спрямовані на приховування підприємствами, установа ми, організаціями чи громадянами, які набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, від оподаткування доходів або використання майна, що знаходиться у їх власності (користуванні), —шкоду інтересам суспільства, правам, свободі і гідності громадян.

Ст.173 ГК України визначає поняття "господарського зобов'язння": господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання, передбачених ст.174 ГК України є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і в розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст.207 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року, передбачено право та підстави визнання господарського зобов'язання недійсним, а саме - якщо господарське зобов'язання вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то таке зобов'язання на вимогу відповідного органу державної влади може бути визнано судом недійсним повністю або в частині. В даному випадку, завідомо суперечна інтересам держави та суспільства мета полягає в ухиленні від оподаткування у встановленому законом порядку .

Згідно з п. 11 ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", органи державної податкової служби уповноважені подавати до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними. Підставою виникнення господарського зобов'язання, у відповідності до ст. 174 ГК України, є господарський договір та інша угода.

Як зазначено в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про заходи щодо забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про податки" від 25.07.2002 року № 1056, до угод, які укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування прибутків та доходів.

Оскільки, на відповідачів покладено обов'язок згідно законодавства нараховувати та сплачувати податки, то при невчиненні таких дій, посадові особи відповідачів усвідомлюють протиправну поведінку, а отже діють умисно.

Враховуючи викладене, господарське зобов'язання між відповідачами на загальну суму 3464275,54 грн. є таким, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та одночасно є таким, що суперечить моральним засадам суспільства, та підлягає визнанню недійсним із підстав визначених статтею 207 Господарського кодексу України та є нікчемним у відповідності до ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України.

ТзОВ „Фірмою „Інтергал” подано клопотання вих.№06-04/07 від 06.04.07р. в якому висловлено прохання про закриття провадження у справі щодо ТОВ „Еліт” (відповідач-2), оскільки 07.09.05р. його вилучено з ЄДРПОУ. Дане клопотання судом задовільняється і провадження у справі щодо ТОВ „Еліт” підлягає закриттю.

Оскільки, позивачем, на вимогу ухвали суду від 15.02.07р., не подано доказів в обгрунтування наслідків визнання угоди недійсною, а також враховуючи, що ТОВ „Еліт” ліквідовано, позов в частині застосування наслідків визнання недійсним господарського зобов”язання, передбачених ст.208 ГК України, підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.122-124,127,130,135,143,151-154,155, п.5 ст.157,160,161,163,167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1.Позов задоволити частково.

2.Визнати недійсним господарське зобов”язання, яке виникло на підставі угоди від 29.03.05р. №29/03-001 між ТОВ „Фірма „Інтергал” та ТОВ „Еліт” на загальну суму 3464275,54грн.

3.В частині позовних вимог про застосування наслідків визнання господарського зобов”язання недійсним –позов залишити без розгляду.

4.В частині позовних вимог щодо ТзОВ „Еліт” –провадження у справі закрити.

5.Стягнути з ТзОВ „Фірма „Інтергал” (м.Львів, вул.Перфецького,21/42, ) в доход державного бюджету 03,40грн. судового збору.

6.Виконавчий лист видати після вступу постанови в законну силу.

7.Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження здійснюються згідно вимог ст.ст.186 та 254 КАСУ.

Суддя