ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"17" травня 2007 р.

справа № 20-2/146-11/032

За позовом військового прокурора
Севастопольського гарнізону

(99011,
м. Севастополь, вул. Суворова, 27) в інтересах держави

в особі Міністерства оборони
України (03168, м. Київ, Повітрянофлотський проспект, 6)

Головного
квартирно-експлуатаційного управління МО України (м.
Київ, вул. Курська, 13)

Севастопольської
квартирно-експлуатаційної частини морська

(м. Севастополь, вул.
Хрустальова, 60)

до відповідача суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

про стягнення 10563,51 грн. та розірвання договору
оренди.

Суддя   Дмитрієв
В.Є.

Представники:

Прокурор                    Пархоменко
Д.П.,  посвідчення № 229 від
24.11.2004

від позивача                     Кравець О.М., довіреність № 220/416/Д від
25.12.2006 (Севастопольська квартирно-експлуатаційна частини морська)

від позивача       не з`явився
(Головне квартирно-експлуатаційне управління МО України)

від позивача              не
з`явився  (Міністерство оборони України)

від відповідача        ОСОБА_2., довіреність НОМЕР_1

СУТЬ СПОРУ:

Військовий прокурор
Севастопольського гарнізону звернувся до господарського суду з позовною заявою
в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Головного
квартирно-експлуатаційного управління МО України, Севастопольської
квартирно-експлуатаційної частини морської до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 про розірвання договору оренди НОМЕР_2 та стягнення
заборгованості по орендній платі у сумі 10563 грн. 51 коп.

Рішенням суду від 10.07.06  в частині позовних вимог про стягнення
заборгованості по орендній платі за договором НОМЕР_2 оренди нерухомого
військового майна -технічного майданчику загальною площею 180 м.2,
розташованого ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою:АДРЕСА_2 у розмірі 10 563,51 грн.
провадження у справи припинено, в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного
господарського суду від 23.08.06 рішення господарського суду від 10.07.06 було
залишено без змін.

Постановою Вищого господарського
суду від 21.11.06 рішення господарського суду м. Севастополя від 10.07.2006р.
та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від
23.08.2006р. у справі №20-2/146 скасовано в частині відмови у позові щодо
розірвання договору оренди,  в цій
частині справу направлено на новий розгляд до господарського суду м. Севастополя,
решта рішення та постанови залишено без змін.

Матеріали справи надійшли до
господарського суду м. Севастополя.

Ухвалою суду від 15.01.2007 справу
прийнято до провадження.

Представник  Головного квартирно-експлуатаційного
управління МО України та Міністерства оборони України в судове засідання не
з`явились, про час, дату та місце проведення судового засідання були
повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Прокурор та представник позивача на
задоволенні позовних вимог наполягає, в процесі судового розгляду уточнив
позовні, просить розірвати договір оренди від НОМЕР_2, позовні вимоги
обґрунтовує порушення відповідачем п. 10.8 Договору, ст. 525, 526, 651
Цивільного кодексу України,  а також  ч. 3 ст. 26 Закону України “Про оренду
державного та комунального майна” .

Відповідач проти задоволення
позовних вимог заперечує, заперечення обґрунтовує тим, що відповідач погашена
заборгованість в повному обсязі з урахуванням штрафних санкції, тому спірне
майно на час розгляду справи не є власністю позивача.

Відповідно до ст. 20, 22 Господарського
процесуального кодексу України в судовому засіданні прокурору, представнику
позивача та відповідача  були роз'яснені
їх права і обов'язки.

Розглянувши
матеріали  справи, дослідивши надані
докази, заслухавши пояснення сторін,
суд,  встановив:

ІНФОРМАЦІЯ_2 Міністерство оборони
України та суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 уклали договір оренди
НОМЕР_2 (далі -Договір), предметом якого є нерухоме військове майно -технічний
майданчик загальною площею 180 м.2, розташований ІНФОРМАЦІЯ_1 за
адресою: АДРЕСА_2, що знаходиться на обліку в 9 ВМІС ВМСУ (арк.с. 6-11). Строк
дії Договору з ІНФОРМАЦІЯ_3 (арк.с.8).

Відповідно до пунктів 3.1 -3.5
цього Договору розмір орендної плати становить 20 000 грн. за рік.

Орендна плата за перший місяць
оренди -грудень 2003 року становить 1666,60 грн. і перераховується відповідачем
позивачу не пізніше 12 числа  місяця,
наступного за звітним.

Орендна плата, перерахована
несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до
держбюджету відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми
заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 11.3 Договору
плата за надані комунальні послуги перерахована несвоєчасно або не в повному
обсязі, стягується відповідно до чинного законодавства України з урахуванням
пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми
заборгованості за кожен день прострочення. За прострочення платежів по орендній
платі, платі за надані комунальні послуги та за невиконання вимог п.5.3 понад
три місяці, відповідач сплачує щомісячно штраф у розмірі 3 % вартості
орендованого майна.

Відповідно до розрахунку заборгованості
по орендній платі, компенсації частини податку на землю, пені та штрафу за
Договором станом на 20.05.2006 за відповідачем утворилась заборгованість у сумі
10 563,51 грн. (арк.с. 16), але в процесі розгляду справи відповідачем
зазначена заборгованість оплачена у повному обсязі, що підтверджується
платіжними дорученнями (арк.с. 36-48).

Пунктом 10.8 Договору сторони
передбачили, що Договір може бути достроково розірваний на вимогу позивача,
якщо відповідач не вніс плати протягом 3-х місяців з дня закінчення строку
платежу.

Представник позивача, вважає, що
відповідачем припущено істотне порушення вимог вищезазначеного пункту
Договору,  тому просить розірвати Договір
оренди.

Суд розглянувши  матеріали справи, вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 7 Закону України
«Про господарську діяльність в Озброєних силах України»№ 1076 від 21 листопаду
1999 року військові частини можуть передавати закріплене за ними рухоме і
нерухоме майно в оренду юридичним і фізичним особам.

Згідно частини 1 статті 317
Цивільного кодексу  України власнику
належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Статтею 316 Цивільного кодексу  України регламентується здійснення права
особи на річ (майно) відповідно до закону по своїй волі, не залежно від волі
інших осіб.

Як убачається з матеріалів справи в
переліку нерухомого майна військового містечка Б-1 Севастопольського гарнізону,
наданого КП БТІ та ДРОНМ (арк. с. 146-147), є єдиний бетонний майданчик,
розташований за адресою: АДРЕСА_3

Прокурором та позивачами не надано
доказів наявності прав на спірне майно.

Виходячи з даних відомостей,
враховуючи, що позивачами не надані докази іншого розташування об'єкту оренди,
а також не спростований факт зміни адреси розташування об'єкту оренди, суд
приходить до висновку, що даний технічний майданчик є предметом договору оренди
НОМЕР_2/Голов КЄУ від ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно відповіді КП БТІ та ДРОНМ
право власності на вищезгаданий технічний майданчик, спочатку було
зареєстровано за Міністерством Оборони України на підставі свідоцтва про право
власності від ІНФОРМАЦІЯ_4, далі перейшло до ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_5.

У процесі розгляду справи  представниками позивача не було надано суду
правовстановлюючі документи на об'єкт оренди, у зв'язку з чим суд дійшов
висновку про їх відсутність у позивача і фактичний перехід права власності  на технічний майданчик від позивача до
іншої  особи.

Відповідно до статті 346 Цивільного
кодексу  України право власності
припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Згідно з частиною 2 статті 386
Цивільного кодексу  України право на
звернення до суду з вимогою про захист права власності має власник майна.

Враховуючи, що позивачем не
підтверджено право власності на технічний майданчик, який є предметом договору
оренди, а підставами для розірвання даного договору указує порушення прав, вимагати
відновлення яких може тільки власник майна, суд приходить до висновку про
відсутність підстав для розірвання Договору оренди  (НОМЕР_2/Голов КЄУ) нерухомого військового
майна, розташованого у військовому містечці Б-1 Севастопольського гарнізону від
ІНФОРМАЦІЯ_2, укладеного між Міністерством Оборони України в особі ТВО
начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони
України з одного боку, та Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України суд покладає на позивача  витрати по сплаті державного мита та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись статтями 49,  82-85, 116, 117 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИ Р І Ш И В:

1.          В задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Копії  рішення направити сторонам.

Суддя
В.Є. Дмитрієв

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84
Господарського

процесуального кодексу України і підписано   22.05.2007

РОЗСИЛКА :

1) військовий прокурор
Севастопольського гарнізону - 99011, м. Севастополь, вул.
Суворова, 27

2)
Міністерство оборони України - 03168, м.
Київ, Повітрянофлотський проспект, 6

3) Головне
квартирно-експлуатаційного управління МО України -
м. Київ, вул. Курська, 13

4) Севастопольська
квартирно-експлуатаційної частини морська
- м. Севастополь, вул. Хрустальова, 60

5) суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1 - АДРЕСА_1