ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13"
березня 2007 р.
Справа № 44/479-06

вх. № 15072/4-44

Суддя господарського суду Дюкарєва С.В.

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Єсіков Роман Володимирович дов. № 1042-13 від
20.11.2006 р.  відповідача -  ОСОБА_2
дов. НОМЕР_1 від 21.11.06.

розглянувши справу за позовом Куп'янська Міська Рада
Харківської обл., м. Куп'янськ

до  ФО-П ОСОБА_1, м.
Куп'янськ

про стягнення 23977,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь
23977,50грн. заборгованості по договору оренди земельної ділянки від
07.12.2005р., з яких 20943,98грн. основного боргу, 3033,52грн. пені, а також
покласти на відповідача судові витрати. Позовні вимоги  обґрунтовані тим, що відповідач не виконав
належним чином зобов'язання по договору оренди земельної ділянки  від 07.12.2005р.  щодо внесення орендної плати.

Позивач 20.02.2007р. надав заяву про уточнення позовних вимог, в
якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті орендної плати
з урахуванням пені у розмірі 44237,23грн. Розглянувши зазначене уточнення,
судом встановлено, що воно подано з порушенням вимог чинного законодавства, а
саме п.  4  ст. 63 Господарського процесуального кодексу
України, оскільки не надано доказів сплати державного мита за даною позовною
вимогою. Враховуючи викладене, суд повертає уточнення позовних вимог  без розгляду.

Відповідач надав відзив на позов, в якому проти позову заперечує в
повному обсязі, просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх
заперечень відповідач посилається на те, що спірна земельна ділянка надавалась
відповідачеві в оренду з зв'язку з розташуванням на ній нежитлових будівель, що
належали відповідачу на праві приватної власності. Згідно договору
купівлі-продажу НОМЕР_2 від 30.12.2005р. нежитлові будівлі, розташовані на
спірній земельній ділянці, відчужені відповідачем фізичній особі ОСОБА_3
Відповідачем 31.03.2006р. до позивача подано заяву з вимогою припинити
правовідносини, що випливають з договору оренди землі від 07.12.2005р. Однак
позивачем у припиненні договору оренди землі було відмовлено. Крім того,
рішенням господарського суду Харківської області від 06.02.2007р. по справі
АС-13/543-06 стягнуто з відповідача суму орендної плати у розмірі 27999,52грн.

У судовому засіданні 20.02.2007р. оголошено перерву до
26.02.2007р. для надання сторонами додаткових документів, та у судовому
засіданні 26.02.2007р. оголошено перерву до 13.03.2007р. для виготовлення повного
тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника
позивача, судом встановлено наступне.

Між Куп'янською міською радою (позивач) та Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 (відповідач) 07.12.2005р.
укладено договір оренди землі, у відповідності до умов якого  позивач передав, а відповідач прийняв у
строкове платне користування земельну ділянку для роздрібної торгівлі та
комерційних послуг загальною площею 0,9617га , яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

У відповідності до п. 9 договору
річна орендна плата встановлюється у розмірі 40578,97грн. з розрахунку
3% від грошової оцінки земельної ділянки та сплачується рівними частинами
щомісяця до 30 числа кожного місяця.

Однак, як стверджує позивач, відповідач свої зобов'язання належним
чином не виконав, орендну плату у строк, визначений договором, не сплатив, в
результаті чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість з
орендної плати, яка станом на 01.07.2006р. складає 20943,98грн.

Згідно з положеннями статті 33 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а згідно ст. 43
Господарського процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності до ст. 2 Закону України "Про плату за
землю" використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється
у вигляді земельного податку або орендної плати. Згідно з положеннями ст.ст. 4,
5 Закону України "Про плату за землю" об'єктом плати за землю є
земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або
користуванні, у  тому  числі
на  умовах  оренди. Розмір   плати за землю   не
залежить  від результатів   господарської   діяльності
власників   землі    та
землекористувачів.

Згідно статті 526
Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо
у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача
заборгованості з орендної плати станом на 01.07.2006р. у сумі 20943,98грн.
обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають
задоволенню.

Заперечення відповідача не прийняті судом до уваги з огляду на
наступне.

Як свідчать матеріали справи згідно договору купівлі-продажу
НОМЕР_2 від 30.12.2005р. нежитлові будівлі, розташовані на земельній ділянці
загальною площею 0,9617га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відчужені
відповідачем фізичній особі ОСОБА_3

Обґрунтовуючи свої заперечення,
відповідач посилається на п. 2 ст. 377 Цивільного кодексу України, де
зазначено, що якщо житловий будинок, будівля або споруда, розміщені на
земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача
переходить право користування тією частиною земельної ділянки на якій вони
розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування, та на ст.
141 Земельного кодексу України, яка вказує на те, що підставою припинення права
користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування
земельною ділянкою.

Відповідачем 31.03.2006р. до позивача подано заяву з вимогою
припинити правовідносини, що випливають з договору оренди землі від
07.12.2005р. На зазначену заяву відповідач посилається як на добровільну відмову
від права користування спірною земельною ділянкою.

У відповідності до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або
розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється
або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає
із звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи не вбачається, що договір оренди землі від
07.12.2005р., укладений між позивачем та відповідачем,  було змінено або розірвано у відповідності до
вимог ст. 654 Цивільного кодексу України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ст. 377 Цивільного кодексу
України та  ст. 141 Земельного кодексу
України, на які посилається відповідач, не передбачають автоматичного переходу
або припинення права користування земельною ділянкою.

У відповідності до глави 15 Земельного кодексу України
землекористування можливе на підставі права
постійного користування землею та на підставі права оренди земельної
ділянки.

Таким чином, на даний час згідно договору оренди землі від
07.12.2005р., який є діючим, користувачем
земельної ділянки загальною площею 0,9617га, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, є відповідач.

Щодо рішення господарського суду Харківської області від
06.02.2007р. по справі АС-13/543-06, яким стягнуто з відповідача суму орендної
плати у розмірі 27999,52грн., то суд вважає за необхідне відзначити, що  з зазначеного рішення не вбачається, що з
відповідача стягнуто заборгованість з орендної плати саме по договору оренди
землі НОМЕР_3 від 07.12.2005р. та на даний час зазначене рішення  оскаржено до Харківського апеляційного
господарського суду.

Крім основної заборгованості по договору оренди землі НОМЕР_3 від
07.12.2005р., позивачем пред'явлено до стягнення 3033,52грн. пені.

Як вбачається з позовної заяви, пеня нарахована позивачем на
підставі п. 13 договору, де зазначено, що на будь-яку суму орендної плати, яка
не була сплачена у строки, визначені цим договором, нараховуються річні
проценти за ставкою 10% несплаченої суми за кожен наступний день, доки суму
простроченої орендної плати не буде повністю сплачено.

Розрахунок суми пені позивачем здійснено з урахуванням суми
заборгованості, облікової ставки НБУ та кількості прострочених днів.

Суд вважає за необхідне зазначити, що нарахування процентів річних
як відповідальності за порушення грошового зобов'язання передбачено ст. 625
Цивільного кодексу України і не є за своєю природою пенею.

Нарахування пені за прострочення внесення орендної плати договором
оренди від 07.12.2005р. не передбачено, при укладанні договору сторони не
встановили такий вид відповідальності, а тому позивачем без належних правових
підстав нараховано та пред'явлено до стягнення 3033,52грн. пені.

З огляду на викладене, суд відмовляє позивачеві у стягненні з
відповідача 3033,52грн. пені.

Держмито пропорційно задоволених вимог і витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у відповідності до ст. 49
Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на
відповідача.

Враховуючи
викладене та керуючись статтями  6, 8,
19, 124, 129 Конституції України, статтями 377, 526, 530, 625 Цивільного
кодексу України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 47-49,  82-85
Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Повернути позивачеві заяву про уточнення позовних вимог № 27-юр
від 08.02.2007р.  без розгляду.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з та Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1, АДРЕСА_2, код НОМЕР_4 на користь
Куп'янської міської ради,
Харківська обл., м. Куп'янськ, вул. Леніна, 3 (рахунок 0013 в
УДК у Харківській області, МФО 851011, код 24134515) 20943,98грн.
заборгованості з орендної плати, 209,44грн. державного мита і 118грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя
Дюкарєва С.В.