ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007 р.
№ 11/9-01

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді          Плюшка І.А.

суддів          Ковтонюк Л.В., Козир Т.П.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу          Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в особі філії “Управління магістральних газопроводів “Київтрансгаз”

на ухвалу          господарського суду Київської області від 23.10.2006 року

та постанову           Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 28.11.2006 року

у справі           №11/9-01

за позовом           Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в особі філії “Управління магістральних газопроводів “Київтрансгаз”

до           Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгсервіс ЛТД”

про          стягнення 5 102 648,97 грн..

за участю представників сторін

-          позивача –Козченко В.М.

-          ПП "Торг" – Степанець М.О.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін у справі,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 23 жовтня 2006 року у справі №11/9-01 (суддя Наріжний С.Ю.) було задоволено клопотання ПП “Торг” щодо заміни кредитора УМГ “Київтрансгаз” ДК “Укратрансгаз” НАК “Нафтогаз України” ТОВ “Торгсервіс ЛТД” його правонаступником в результаті реорганізації –Приватним підприємством “Торг” та визнано кредитором УМГ “Київтрансгаз” ДК “Укратрансгаз” НАК “Нафтогаз України” Приватне підприємство “Торг”.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 28 листопада 2006 року у справі №11/9-01 апеляційну скаргу УМГ “Київтрансгаз” ДК “Укратрансгаз” НАК “Нафтогаз України” на ухвалу господарського суду Київської області від 23 жовтня 2006 року у справі №11/9-01 залишено без задоволення, зазначену ухвалу господарського суду Київської області без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Дочірня компанія “Укратрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в особі “Управління магістральних газопроводів “Київтрансгаз” (Скаржник) звернулася з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України з вимогою про скасування ухвали господарського суду Київської області від 23 жовтня 2006 року та постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 28 листопада 2006 року у справі №11/9-01, з мотивів прийняття останніх з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши оскаржувані судові рішення на предмет дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права при прийнятті останніх, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних

доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти

докази.

Встановлення фактичних обставин справи, перевірка та оцінка доказів, надання переваги одним доказам над іншими є виключною прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

При вирішенні справи по суті та прийнятті оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що до господарського суду Київської області надійшла заява ПП “Торг” про заміну сторони її правонаступником, в якій заявник просить здійснити заміну кредитора Дочірньої компанії “Укратрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в особі “Управління магістральних газопроводів “Київтрансгаз” –Товариство з обмеженою відповідальністю “Торгсервіс ЛТД” його правонаступником в результаті реорганізації у Приватне підприємство “Торг”. Задовольняючи подане клопотання, господарський суд Київської області виходив з того, що 27 серпня 2004 року збори засновників ТОВ “Торгсервіс ЛТД” прийняли рішення про створення приватного підприємства “Торг” шляхом виділу –переходу за розподільчим балансом частини майна, прав та обов’язків ТОВ “Торгсервіс ЛТД” до ПП “Торг”. Судом першої інстанції при вирішенні справи по суті встановлено, що 06 вересня 2004 року була проведена державна реєстрація ПП “Торг” та зареєстрований Статут ПП “Торг”. Відповідно до п. 1.2. Статуту ПП “Торг” останнє є правонаступником всіх прав та обов’язків ТОВ “Торгсервіс ЛТД” за винятком прав за договором уступки вимоги №5-і/тг від 17.12.1997 року; права власності на товари ТОВ “Торгсервіс ЛТД” залишковою вартістю 23045,79 грн. та основних засобів залишковою вартістю 12 938,78 грн.; права власності на грошові кошти в сумі 73,00 грн.; обов’язків ТОВ “Торгсервіс ЛТД” по оплаті переказного векселя №8366 та обов’язків ТОВ “Торгсервіс ЛТД” перед бюджетом зі сплати податку на додану вартість в сумі 1 112,00 грн.

При розгляді справи по суті, господарським судом першої інстанції було встановлено, що 03 лютого 2006 року протоколом комісії з виділу майна ТОВ “Торгсервіс ЛТД” на користь ПП “Торг” було підписано розподільчий баланс, який, в свою чергу, був затверджений зборами засновниками ТОВ “Торгсервіс ЛТД” згідно рішення №26 від 03.02.2006 року.

Відповідно до ст. 109 ЦК України, виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. До виділу застосовуються за аналогією положення частин першої, другої та четвертої статті 105 та положення статей 106 і 107 цього Кодексу. Згідно ст. 107 ЦК України, після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами. Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій і приходить до висновку, щодо відсутності порушень порядку правонаступництва ПП “Торг” прав та обов’язків ТОВ “Торгсервіс ЛТД”.

Судами першої та апеляційної інстанцій також встановлено, що ТОВ “Торгсервіс ЛТД” виконало вимоги закону щодо повідомлення боржників та кредиторів про правонаступництво, що підтверджено направленням на адресу Скаржника відповідних листів №3/3 від 03.02.2006 року та №3 від 24.02.2006 року.

Розглянувши викладені в касаційній скарзі посилання скаржника щодо порушення процесуального порядку правонаступництва обумовленого затвердженням мирової угоди та припинення провадження, колегія суддів касаційної інстанції приходить до наступного висновку.

Відповідно до викладених в поставної суду апеляційної інстанції мотивів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що затвердження мирової угоди між сторонами було здійснено в порядку ст. 121 ГПК України, яка на думку суду не передбачає такого наслідку як припинення провадження у справі.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне. Положеннями ст.121 ГПК України визначено порядок відстрочки, або розстрочки виконання рішення, зміна способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови. Частиною 4 ст. 121 ГПК України, визначено в якості одного із способів зміни виконання рішення суду –укладення сторонами мирової угоди та подання її на затвердження суду, який прийняв рішення. Отже, на думку колегії суддів касаційної інстанції правові наслідки затвердження мирової угоди до постановлення рішення у справі, які визначені ст. 80 ГПК України, та правові наслідки затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення суду є різними, у зв’язку з тим, що припинення провадження у справі після прийняття судового рішення збігається з його повним виконанням.

Відповідно до положень ст.25 ГПК України, правонаступництво можливе на будь-якій стадії судового процесу. Враховуючи, що виконання рішення суду є однією із стадій судового процесу, тому правонаступництво на стадії виконання рішення суду не є порушенням норм процесуального права.

З огляду на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій фактичні обставини, та викладені положення чинного законодавства, колегія суддів касаційної інстанції приходить до висновку щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Згідно роз’яснень пленуму Верховного Суду України викладених в п.1 постанови від 29.12.1976 року №11 “Про судове рішення”, обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні. Законним рішення є тоді, коли суд, дотримавшись всіх вимог процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Суди першої та апеляційної інстанцій, при винесенні оскаржуваних судових актів повно і всебічно з’ясували фактичні обставини справи, дослідили та надали оцінку як доводам позивача так і запереченням відповідача.

В решті касаційна скарга стосується спростування обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, а також заперечень щодо оцінки судом наявних у справі доказів, тому судом касаційної інстанції до уваги не приймаються з огляду на вимоги ч.2 ст. 1115 та ч.1,2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, Вищий господарський суд України вважає юридичну оцінку, дану Київським міжобласним апеляційним господарським судом обставинам справи такою, що ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для задоволення касаційної скарги не вбачає.

Відповідно до вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в особі філії “Управління магістральних газопроводів “Київтрансгаз” залишити без задоволення.

2.  Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського

суду від 28.11.2006 року зі справи №11/9-01 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                            І. Плюшко

Судді                                                                                Л. Ковтонюк

Т. Козир