ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2007                                                                                     Справа № А27/317

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузнецової І.Л.,

суддів: Швець В.В. (доповідач), Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Гайдук Ю.А.

за участю представників:

позивач: Єрохіна Н.О., довіреність №б/н  від 11.05.05,  представник;

відповідач: Цвілий В.І., довіреність №22.11.06, завідувач юридичного сектору.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Царичанської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області, смт. Царичанка;

на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2006 року;

у справі №А27/317;

за позовом комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради “Дніпродзержинськводоканал”, місто Дніпродзержинськ;

до Царичанської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області, смт. Царичанка;

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, комунальне виробниче підприємство Дніпродзержинської міської ради “Дніпродзержинськводоканал”, звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить з урахуванням уточнень визнати нечинними податкові повідомлення-рішення:

№623/15-03341322 щодо зобов’язання  сплатити  штраф у сумі 201,69 гривень за затримку граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з земельного податку в розмірі 2016,9 гривень;

№624/15-03341322, яким зобов’язано сплатити штраф у сумі 268,92 гривень за затримку граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з земельного податку в розмірі 1344,60 гривень;

№625/15-03341322 з визначенням суми штрафу в розмірі 1344,5 гривень за затримку сплати податкового боргу з земельного податку в сумі 2689 гривень, прийнятих відповідачем Царичанською міжрайонною державною податковою інспекцією.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату земельного податку з перевищенням строку, встановленого підпунктом 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Постановою господарського суду у справі №А27/317 від 30 листопада 2006 року (суддя Татарчук В.О.) позовні вимоги задоволені повністю.

Приймаючи спірну постанову господарський суд виходив з того, що фактична сплата податкового зобов’язання з податку на землю за 2002 рік була здійснена позивачем за період з 4 квітня 2002 року по 16 грудня 2002 року, що не заперечується сторонами.

Тому, господарський суд вважає, що прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень 9 вересня 2006 року є порушенням наведеного граничного строку визначення суми податкового зобов’язання.

Крім того, господарський суд вважає, що акт від 17 квітня 2006 року не відповідає вимогам Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказам ДПА України №327 від 10 серпня 2005 року.

Відповідач не погодившись з постановою господарського суду подав апеляційну скаргу.

Вважає, що вона винесена з порушенням закону.

Господарський суд при винесенні постанови не повно з’ясував усі обставини справи, тому неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Відповідач просить спірну постанову скасувати та у позовних вимогах відмовити посилаючись на те, що відповідно до підпункту 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами” встановлені строки давності для визначення податкового зобов’язання, а предметом спору справи №А27/317 є застосування штрафної санкції за порушення граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання.

Застосована штрафна санкція за своєю правовою природою відрізняється від податкового зобов’язання і на неї не розповсюджуються строки позовної давності.

Спірні податкові повідомлення-рішення сформовані Царичанською МДПІ не по результатах проведеної перевірки, а в автоматичному режимі згідно з Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків, затвердженого Наказом ДПА України від 21 червня 2001 року №253, зареєстрованого Міністерством юстиції України 6 липня 2001 року під №567/5758.

На апеляційну скаргу Відповідач надав заперечення, в якому посилається на те, що висновки, викладені в апеляційній скарзі безпідставні і необгрунтовані, тому просить постанову залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, вважає необхідним в задоволені апеляційної скарги відмовити.

Постанову місцевого господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Відмовляючи в задоволені апеляційної скарги судова колегія виходила з наступного:

Господарським судом у судовому засіданні було встановлено, що від 17 квітня 2006 року відповідачем був складений акт, без номеру, перевірки підприємства позивача, в якому наведений розрахунок штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових

зобов’язань по земельному податку.

На підставі цього акту було винесено податкове повідомлення-рішення.

Не погоджуючись з рішенням відповідача позивач звернувся до Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області із скаргою.

Разом з винесеними новими вказаними податковими повідомленнями-рішеннями відповідачем було надано уточнюючий додаток №1 до акту перевірки своєчасності сплати податкових зобов’язань по земельному податку від 17 квітня 2006 року.

Так згідно цього уточнюючого розрахунку до позивача були застосовані наступні штрафні санкції:

згідно податкового повідомлення-рішення №623/15-03341322 від 9 березня 2006 року на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами” за затримку від 13 до 30 днів застосована штрафна санкція в розмірі 10% від несвоєчасно погашеного податкового зобов’язання в сумі 2016,9 гривень на суму 201,69 гривень;

згідно податкового повідомлення-рішення №624/15-03341322 від 9 березня 2006 року на підставі вищевказаної норми Закону за затримку від 47 до 77 днів застосована штрафна санкція  в розмірі 20% від несвоєчасно погашеного податкового зобов’язання в сумі 1344,6 гривень на суму 268,92 гривень;

згідно податкового повідомлення-рішення №625/15-03341322 від 9 березня 2006 року на підставі вищевказаної норми Закону за затримку 90 днів застосована штрафна санкція  в розмірі 50%  від несвоєчасно  погашеного  податкового зобов’язання в сумі 2689 гривень на суму 1344,5 гривень.

Позивач у 2002 році подав до Царичанської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області податкові декларації з визначеним податковим зобов’язанням по податку на землю.

Зазначені податкові зобов’язання були погашені позивачем з затримкою у період з 4 квітня 2002 року по 16 грудня 2002 року.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду про те, що Закон України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами” не містить окремого порядку щодо нарахування, оскарження, сплати і стягнення штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання.

Такий порядок є єдиним для податкових зобов’язань та штрафів без огляду на їх види.

Підзаконними нормативними актами, що мають спеціальний характер та вузької норми дії такими як Інструкція про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України №110 від 17 березня 2001 року, та Порядок направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України №253 від 21 червня 2001 року, передбачене чітке поняття “податкового зобов’язання”, а саме:

податкове зобов’язання - зобов’язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів (податків, зборів, обов’язкових платежів, неподаткових доходів, штрафних (фінансових) санкцій, у тому числі пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності) у порядку та в строки, визначені Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами” або іншими законами України.

Таким чином, судова колегія вважає, що вказаними документами визначене чітке поняття податкового зобов’язання, яке включає в себе штрафні (фінансові) санкції, та вказане поняття зовсім не суперечить поняттю “податкового зобов’язання” визначеному у вищевказаному Законі, а тільки доповнює його.

Тому судова колегія вважає, що штрафна санкція, передбачена підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами” це також є податковим зобов’язанням, яке накладається контролюючим органом.

Відповідно до підпункту 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 вказаного Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами” податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов’язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов’язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Граничний строк визначення та нарахування штрафних санкцій на несвоєчасне погашення податкових зобов'язань по податку на землю на 2002 рік сплив в 2005 році.

Тому, податковий орган не мав права після спливу 1095 календарних днів визначити, нарахувати та вимагати стягнення штрафної санкції в розумінні підпункту 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами”.

Підприємство позивача вважається вільним від податкового зобов’язання по сплаті штрафної санкції за несвоєчасне погашення зобов’язання по податку на землю.

Крім того, судова колегія вважає, що господарський правильно визначився стосовно того, що акт від 17 квітня 2006 року не відповідає вимогам Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України №327 від 10 серпня 2005 року.

З врахуванням вищевикладеного судова колегія вважає апеляційну  скаргу залишити без задоволення, постанову залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 167, 200, 205, 206 КАС України суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Царичанської міжрайонної державної податкової інспекції, Дніпропетровської області, залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2006 року у справі №А27/317, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                                       І.Л. Кузнецова

Судді:                                                                                               В.В. Швець

Л.О. Чимбар