ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" березня 2007 р.
Справа  № 28/1-07-44

За позовом   Товариство з обмеженою відповідальністю "Джерело";

до відповідача   Закрите акціонерне товариство "Одеський коньячний завод"

про стягнення 1972263,3грн.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача:           Воронков В.О. –згідно довіреності;

Від відповідача:           Сколярський Д.В. –згідно довіреності.

СУТЬ СПОРУ: позивач, Підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю „Джерело”, звернувся з позовом до відповідача, Закрите акціонерне товариство ”Одеський коньячний завод”,  про стягнення збитків у розмірі 1 972 263,30 грн., зобов’язання відповідача продовжити поставку товару позивачу згідно направляємим заявкам до 01.01.2007р., розірвання договору про надання гарантії №78 від 24.02.2006р., договору іпотеки від 24.02.2006р., зареєстрованого в реєстрі за №2111 та виведення цього договору з реєстру, про що повідомити приватного нотаріуса Іллічову Н.А.

В судовому засіданні 07.03.2007р. позивач уточнив позовні вимоги та просить суд  стягнути з відповідача збитки в сумі 1 972 263,30 грн., судові витрати та послуги ІТЗ судового процесу.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи на те, що з моменту відмови відповідача направляти продукцію по заявкам позивача, відповідний договір є неукладеним через непогодження сторонами усіх його істотних умов, тобто у позивача збитків виникнути не могло.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

25 січня 2006 року Закрите акціонерне товариство ”Одеський коньячний завод” та Підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю „Джерело” уклали договір №8/Д/2-06 (далі –Договір), згідно умов якого відповідач зобов’язався передати позивачу у власність алкогольні напої у відповідності з заявкою та товарно-транспортною накладною, а позивач зобов’язався прийняти та оплатити зазначений товар на умовах, викладених в Договорі. Асортимент та вартість постачаємого по договору товару вказується в додатку №1 до Договору. Поставка товару по Договору здійснюється партіями. На кожну партію Товару позивач направляє відповідачу заявку у встановленій формі. Бланк (форма) заявки є невід’ємною частиною Договору (Додаток№2).

24 лютого 2006 року АБ «Південний»та позивач уклали договір про надання гарантії №78, згідно умов якого банк надав позивачу безвідкличну гарантію в сумі 2 000 000,00 грн. на строк до 01.01.2007 року на користь відповідача.

29 березня 2006 року були укладені додаткові угоди як до договору №8/Д/2-06 від 25.01.2006 р., так і до договору про надання гарантії від 24.02.2006р. Згідно зазначених додаткових угод сума гарантії була збільшена до 3 000 000,00 грн., а порядок платежів між позивачем та відповідачем був узгоджений у наступній редакції (п. 5.2. Договору): платежі за Договором повинні провадитись на протязі 21 (двадцяти одного) банківського дня з моменту поставки Товару. Гранична сума заборгованості позивача за отриманий на умовах відстрочки платежу товар встановлюється у розмірі 4 285 714,00 грн. при наявності безвідкличної банківської гарантії розмір якої складає 3 000 000,00грн., строк дії якої повинен закінчуватись не раніше 01.01.2007р. При перевищенні суми граничної заборгованості відвантаження товару зупиняється без застосування до позивача будь-яких санкцій.

27 жовтня 2006 року позивач у своєму листі № 1834 на адресу відповідача вказує, що останній безпідставно з 23 жовтня 2006 року припинив виконання своїх зобов’язань щодо поставки товару за Договором, не зважаючи на те, що позивачем постійно направляються відповідні заявки, укладені угоди з 1723 клієнтами, діє відповідна банківська гарантія, створена мережа торгових представників та придбані додаткові транспортні засоби, на підставі викладеного позивач запропонував відповідачу негайно продовжити відвантаження товару.

06 листопада 2006 року відповідач своїм листом № 1081 повідомив позивача, про те, що станом на 03.11.2006 р. за позивачем  рахується заборгованість у сумі 1 191 842,92 грн. за відвантажену продукцію, в зв’язку з чим, відповідач запропонував позивачу цю заборгованість погасити до 08.11.2006р.

На виконання умов Договору позивач направив відповідачу заявки № 1879/1 від 11.12.2006р., №1880/1 від 12.12.2006р., №1882/1 від 13.12.2006р., № 1884/1 від 14.12.2006р., №1884/2 від 15.12.2006р., №1886 від 18.12.2006р., №1889 від 19.12.2006р., №1892 від 20.12.2006р. Однак, відповідач не здійснив поставки вантажу за зазначеними заявками. Представник відповідача пояснив це таким чином, що заявки це одноособові документи підписані позивачем, а оскільки з моменту припинення постачання товару відповідачем не існує згоди між сторонами стосовно кількості товару, Договір з цього моменту є неукладеним, тому й зобов’язання щодо поставки товару у відповідача не виникло.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач подав до суду позов, в якому зазначив, що усього за наведеними вище заявками відповідач повинен був поставити товар на суму 7 818 512,22 грн. При цьому, за відпускними цінами за якими позивач реалізовує продукцію відповідача, він повинен був отримати за цей товар 9 790 775,84 грн. Отже, різниця між відпускною ціною та ціною закупівлі у розмірі  1 972 263,30 грн. за непоставлений відповідачем товар, є збитками позивача у вигляді упущеної вигоди, які підлягають стягненню з відповідача на підставі п. п. 9.1., 10.2. Договору, ст. ст. 22, 526, 610, 611, 623 Цивільного кодексу України.

Відповідач з заявленими вимогами позивача не погодився за викладеними вище підставами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх з’ясування і доведеність, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог Підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю „Джерело” за таких обставин.

Відповідно до ч.7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Як було встановлено господарським судом 25 січня 2006р. позивач та відповідач уклали між собою договір, за яким відповідач взяв на себе зобов’язання щодо поставки товару (алкогольних напоїв), а позивач взяв на себе зобов’язання щодо прийняття та оплати товару на умовах встановлених Договором. При цьому сторони підписали додатки №1 та №2 до Договору, якими були узгоджені асортимент, вартість товару, а також бланк (форма) заявки, за якою відбувається постачання товару. Проти цього сторони не заперечують.

Згідно зі ст.ст. 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків і, договір є укладеним, якщо сторони в належний формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, наявний у справі договір містить в собі погодження усіх істотних умов між сторонами.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що договір був укладений та діяв в той час, коли відбувалося оформлення відповідачем товарно-транспортних накладних на підставі заявок позивача, а з моменту, коли таке оформлення припинилося договір перестав бути укладеним. По-перше, асортимент і вартість товару сторони узгодили в додатку №1 до договору, а кількість товару узгоджувалась шляхом подачі позивачем відповідної заявки у формі, яка знов-таки була узгоджена сторонами (п.1.2. Договору, додаток №2 до Договору); по-друге, до 23 жовтня 2006 року відбувалося фактичне виконання Договору сторонами, що останніми не заперечується, тому вважати його неукладеним аж ніяк не можливо.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.  Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, а також ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Таким чином, відповідач не мав права припиняти постачання товару, отримуючи постійну його оплату та відповідні заявки від відповідача. Що стосується посилання відповідача на наявність у позивача станом на 03.11.2006 р. заборгованості у сумі 1 191 842,92 грн. за відвантажену продукцію, цей факт не міг бути підставою для припинення постачання товару, оскільки п. 5.2. Договору (з урахуванням додаткової угоди від 29.03.3006р.) встановлена можливість наявності у позивача граничної заборгованості у розмірі 4 285 714,00 грн.

В зв’язку з тим, що відповідач неправомірно відмовився від постачання товару позивачу визначеному у відповідних заявках, які містяться в матеріалах справи, позивач не зміг реалізувати цю продукцію своїм покупцям та отримати 1 972 263,30 грн. прибутку (відповідний розрахунок міститься в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, якій порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Те саме передбачене п.9.1. Договору. Згідно ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України до складу збитків, крім іншого, належать доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов  задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Закритого акціонерного товариства ”Одеський коньячний завод” /65005 місто Одеса, вул Мельницька,13, р/р 8201 в АБ "Південний", МФО 328209, / на користь Підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю „Джерело” / 65031 місто Одеса вул.М.Грушевського,41, р/р 260053250 в 2-му відділенні ОФ "Укргазбанка", МФО 328588, / збитки в сумі  1 972 263 / один мільйон дев'ятсот сімдесят дві тисячі двісті шістдесят три/  гривни 30 копійок, витрати по сплаті державного мита в сумі 19 723 /дев'ятнадцять тисяч сімсот двадцять три/ гривни та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 /сто вісімнадцять/ гривень.

Рішення набирає чинності в порядку ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписане 15 березня 2007 року

Суддя                                                                                       Гуляк Г.І.