КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2007                                                                                           № 40/376-41/360-31/11

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Андрієнка  В.В.

суддів:                                          Малетича  М.М.

Студенця  В.І.

при секретарі:                              Солонець К.В.

За участю представників:

від позивача Письменний М.І., довіреність б/н від 15.03.2007р.,

від відповідача - Линник Л.С., довіреність б/н від 19.06.2006р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ФерЕйт"

на рішення Господарського суду м.Києва від 10.01.2007

у справі № 40/376-41/360-31/11 (Качан Н.І.)

за позовом                               Споживче товариство "Артеміда"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ФерЕйт"

про                                                  стягнення 29504,66 грн.

Суть рішення і скарги:

Споживче товариство “Артеміда” (надалі – СТ “Артеміда”, Позивач) звернулося в господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “ФерЕйт” (надалі – ТОВ “НВП “ФерЕйт”, Відповідач) про стягнення 29 504,66  грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.09.2005р. позов СТ “Артеміда” було задоволено повністю, проте постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2006р. вказане рішення було скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.04.2006р. попередні судові рішення були скасовані, а справу передано на новий розгляд до місцевого господарського суду м. Києва.

При новому розгляді справи, рішенням господарського суду м. Києва від 26.06.2006р., залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2006р., позов СТ “Артеміда” було задоволено повністю, проте Постановою Вищого господарського суду України від 08.11.2006р. судові рішення попередніх інстанцій знову були скасовані рішення, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.01.2007р. у справі № 40/376-41/360-31/11 вимоги Позивача знову були задоволені, а саме: стягнуто з ТОВ “НВП “ФерЕйт” на користь СТ “Артеміда” 25 079,82 грн. заборгованості, 250,79 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині провадження у справі було припинено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 10.01.2007р. у справі № 40/376-41/360-31/11 та припинити провадження у справі у зв”язку з відсутністю предмету спору.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неповно з”ясовано всі обставини справи, а самі висновки, викладені в рішенні суду, не відповідають обставинам справи, що є підставами для скасування такого судового рішення.

Представник Позивача надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджувався з доводами та вимогами Відповідача, викладеними ним в апеляційній скарзі і вважав, що рішення господарського суду міста Києва від 10.01.2007р. у справі №40/376-41/360-31/11 є законним і обгрунтованим, а тому просив залишити це рішення без змін, а апеляційну скаргу ТОВ “НВП “ФерЕйт” – без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

.Як вказувалось вище, СТ “Артеміда” звернулося в господарський суд міста Києва з позовом до ТОВ “Науково-виробниче підприємство “ФерЕйт” про стягнення 29 504,66  грн., з яких 28 087,22 грн. – основний борг і 1 417,44 грн. – три відсотки річних та судові витрати, у зв”язку з неналежним виконанням Договору на поставку брухту чорних металів № 1/02/09 від 02.09.2002р.

Судами даний спір вирішувався неодноразово, однак прийняті рішення по справі скасовувались касаційною інстанцією, з направленням справи на новий розгляд.

В останнє, після нового розгляду даної справи, рішенням господарського суду міста Києва від 10.01.2007р. позов СТ “Артеміда” було задоволено, а саме: стягнуто з ТОВ “НВП “ФерЕйт” на користь СТ “Артеміда” 25 079,82 грн. заборгованості, 250,79 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині провадження у справі було припинено на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України, оскільки Позивачем було заявлено позов у розмірі 29 504,66 грн., а до прийняття рішення по суті судом першої інстанції Позивач зменшив свої позовні вимоги і остаточно просив суд стягнути з Відповідача 25 079,82 грн. основного боргу.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції, зокрема, виходив з того, що Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов”язання по договору, а Позивач, у свою чергу, довів суду обгрунтованість своїх вимог з урахуванням уточненого ним розрахунку.

У зв”язку з цим, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з вказаним висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість доводів Позивача та задоволення його позовних вимог, з урахуванням поданих ним уточнень, з огляду на наступне.

Як видно з матеріалів справи, 02.09.2002р. між СТ “Артеміда” та ТОВ “НВП “ФерЕйт” було укладено договір №1/02/09 на поставку брухту чорних металів (надалі – Договір), згідно якого СТ “Артеміда” (Поставщик) зобов”язувалось поставити, а ТОВ “НВП “ФерЕйт” (Покупець) – прийняти та оплатити на умовах даного Договору, брухт чорних металів (п. 1 Договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору базис поставки - DDP (з окремими умовами, визначеними спірним Договором), згідно реквізитів, вказаних у специфікації.

Згідно п.п. 4.1. і 4.2. Договору ціна брухту є договірною та включає в себе вартість завантаження і транспортних витрат по доставці брухту Покупцеві. При цьому, за погодженням між сторонами Покупець може компенсувати вартість залізничного тарифу.

Порядок розрахунків між сторонами було передбачено розділом 5 Договору, та розмежовувався на розрахунок між сторонами у випадку доставки брухту залізничним та автомобільним транспортом.

При цьому, у випадках поставки брухту залізничним транспортом, Відповідач зобов”язувався провести передплату у розмірі 80% вартості відвантаженого брухту на протязі 3-х банківських днів з моменту надання йому рахунку та копії залізничної накладної з відміткою станції прийняття вантажу на відправку. Кінцеві розрахунки здійснюються за фактичною вагою та якістю, що вказуються у акті прийняття вантажу форми Ф-69 одержувача не пізніше 3-х банківських днів з моменту складання такого акту при наданні Позивачем рахунку-фактури за вагою та якістю, що відповідають акту Ф-69 та податковій накладній.

У випадках поставки брухту автомобільним транспортом, Відповідач зобов”язувався провести оплату 100% вартості відвантаженого брухту на протязі 3-х банківських днів з моменту складання акту прийняття форми Ф-69 при наданні Позивачем рахунку-фактури за вагою та якістю, що відповідають акту Ф-69 та даним податкової накладної.

Пунктом 5.5. Договору у розрахунках між сторонами також допускалась передплата на погоджений об”єм брухту до його відвантаження, але у такому випадку Продавець зобов”язувався відвантажити весь погоджений об”єм брухту передплати.

Відповідно до п. 6.1. Договору здача та приймання партій брухту здійснюється згідно вимог Договору із складанням акту приймання, який має містити інформацію про найменування постачальника, кількість та джерела походження брухту.

Згідно п. 6.2. Договору приймання брухту за вагою здійснюється шляхом зважування вагону на комерційних вагах одержувача за мінусом ваги сміття і залишків вантажів, що раніше перевозилися і знаходяться у вагоні. Якщо у вагоні знаходитиметься брухт різної якості, то оплата здійснюватиметься за ціною брухту нижчої якості, виду, класу та групи (п. 6.4 Договору).

Датою передачі брухту, згідно п. 6.8 Договору, вважається дата акту приймання, що видається одержувачем.

Згідно представлених доказів, на підставі видаткової накладної Відповідач 27.10.2003р. отримав від СТ “Артеміда” брухт чорних металів в кількості 45,600 т., на загальну суму 25 079,82 грн., що підтверджується також Актом № 4/27/10 від 27.10.2003р., рахунком-фактурою № 27/10 від 27.10.2003р. та квитанцією про приймання вантажу №32542874 від 25.10.2003р., а сама поставка брухту була здійснена залізничним транспортом Південно-Західної залізниці.

Приймаючи до уваги те, що поставка брухту повинна була здійснюватись на умовах передбачених п.3.2. Договору (DDР-склад отримувача), в залежності від вказівок Покупця, яких під час поставки брухту від нього не надходило, то поставка була здійснена на цих умовах, у відповідності до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати.

Оскільки у Договорі поставки конкретного місця поставки між СТ “Артеміда” і ТОВ “НВП “ФерЕйт” визначено не було, а була визначена практика поставок (склад отримувача вантажу по попередніх поставках був завод “Криворіжсталь”), то 45 600 т. брухту чорних металів Південно-Західною залізницею були поставлені отримувачу брухту на його склад у м. Кривий ріг, вул. Орджонікідзе, 1.

Підставою для передачі Південно-Західній залізниці брухту, для поставки його на адресу ТОВ “НВП “ФерЕйт” став Договір № ПЗ/ДН/02315/ДНЮ-4 від 27.09.2002р. “Про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги”, укладений між СТ “Артеміда” та Державним територіально-галузевим об”єднанням “Південно-Західна залізниця”.

У відповідності до базисних умов DDР (надання товару у відповідності з Договором), Продавець зобов”язаний надати товар із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором.

Таким чином, разом з передачею товару, СТ “Артеміда” передало ТОВ НВП “ФерЕйт” рахунок-фактуру № 27/10 від 27.10.2003р., чим і підтвердило факт поставки брухту в кількості 45 600 т. на суму 25 079,82 грн.

Крім того, відповідно до п.6.1. Договору, здача та прийомка партії брухту здійснюється до вимог Договору поставки із складанням Акту прийомки, в якому вказується назва Постачальника та кількість брухту, який і був складений між сторонами № 4/27/10 від 27.10.2003р. щодо передачі Позивачем Відповідачу товару у кількості 45620 т. на суму 25 090,81 грн.

Згідно преамбули Закону України “Про металобрухт”, цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі здійснення операцій з металобрухтом, який є найважливішою стратегічною та енергозберігаючою сировиною для металургійного виробництва, і спрямований на захист інтересів підприємств вітчизняної металургійної галузі та забезпечення екологічної безпеки довкілля при утворенні, збиранні та використанні металобрухту.

Згідно ст. 1 Закону України “Про металобрухт” операціями з металобрухтом є заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів, а заготівлею металобрухту є діяльність, пов”язана із збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту юридичними або фізичними особами – суб”єктами підприємницької діяльності, які здійснюють операції з металобрухтом.

Враховуючи, що Позивач продав (реалізував), а Відповідач купив металобрухт, то за Договором від 02.09.2002р. сторони домовились здійснити операцію з металобрухту щодо його заготівлі.

Порядок здійснення операцій з металобрухтом визначений ст. 4 Закону України “Про металобрухт”, відповідно до якої у редакції, що існувала на час виникнення спірних правовідносин, операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами. Ліцензії на заготівлю та переробку металобрухту кольорових і/або чорних металів можуть видаватися лише спеціалізованим підприємствам.

Отже, як випливає з названої норми Закону, заготівля металобрухту здійснюється на підставі ліцензії.

Як правильно встановлено господарським судом першої інстанції, Міністерством промислової політики України на здійснення заготівлі, переробки металобрухту кольорових металів, ТОВ “НВП “ФерЕйт” було видано ліцензії: АА № 316620 від 15.04.2002р. з терміном дії до 15.04.2005р. та АА № 316603 від 15.04.2002р. з терміном дії до 15.04.2005р.

Згідно ст. 245 ЦК Української РСР, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, за договором поставки організація-поставщик зобов”язується передати у певні строки або строк організації-покупцеві (замовникові) у власність (в оперативне управління) певну продукцію згідно з обов”язковим для обох організацій плановим актом розподілу продукції; організація-покупець зобов”язується прийняти продукцію і оплатити її за встановленими цінами.

Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов”язання доставки.

Отже, як випливає з приписів даної правової норми, право власності на річ виникає у набувача з моменту передачі речі, якою (передачею) також є і здача речі транспортній організації для відправки набувачеві.

Згідно з ч.ч. 1 і 7 ст.193 Господарського кодексу України суб”єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов”язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов”язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов”язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.ст. 525 і 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов”язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У зв”язку з цим, колегія суддів прийшла до висновку, що Позивач свої зобов”язання за договором виконав належним чином – поставив Відповідачеві брухт в кількості 45 600т. на суму 25 079,82грн., а Відповідач взяті на себе зобов”язання не виконав та вартість вантажу не оплатив.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, обов”язок доказування та подання доказів розподіляється  між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Проте, в даному випадку, Відповідачем всупереч вимог вказаної норми закону, не було надано суду апеляційної інстанції належних доказів на підтвердження своїх доводів та вимог, заявлених в апеляційній скарзі.

За таких умов, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва  від 10.01.2007р. у справі № 40/376-41/360-31/11, у зв”язку з повним з”ясуванням обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду, дійсним обставинам справи, а також у зв”язку з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим. Підстав, для скасування або зміни вказаного судового рішення та задоволення апеляційної скарги ТОВ “НВП “ФерЕйт”, суд апеляційної інстанції не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 34, 36, 91, 92, 99, 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково – виробниче підприємство “ФерЕйт” залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 10.01.2007р. у справі № 40/376-41/360-31/11 за позовом Споживчого товариства “Артеміда” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково – виробниче підприємство “ФерЕйт”, про стягнення 29 504,66 грн., - без змін.

2. Справу № 40/376-41/360-31/11 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Андрієнко  В.В.

Судді                                                                                          Малетич  М.М.

Студенець  В.І.

02.04.07 (відправлено)