ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2007 р.
№ 26/335

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. –головуючого,

Костенко Т.Ф.,
Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали
касаційної скарги
відкритого акціонерного товариства “Чигиринське районне об’єднання “Агропроммеханізація”

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2007р.

у справі
господарського суду міста Києва

за позовом
відкритого акціонерного товариства “Чигиринське районне об’єднання “Агропроммеханізація”

до
1)          Міністерства фінансів України
2)          відкритого акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України”

про
визнання недійсним договору застави №130-04/165/041 від 17.06.2004р.

за участю представників:

позивача: Гладишко Ю.П. –дов. від 23.01.2007р. б/н; Кобиляцький А.Я. –голова правління

відповідача 1: не з’явився

відповідача 2: Остапенко С.Л. –дов. від 17.01.2005р. №010-03/238

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Чигиринське районне об’єднання “Агропроммеханізація” звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства фінансів України та відкритого акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України” про визнання недійсним договору застави №130-04/165/041 від 17.06.2004р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.09.2006р. зі справи №26/335, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2007р. у даній справі, в задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані необгрунтованістю позовних вимог з посиланням на ст.ст. 92, 203, 237 ЦК України, ст. 33 ГПК України, Агентську угоду від 19.09.1996р., яка була укладена між Кабінетом Міністрів України, представленим Міністерством фінансів України та ВАТ "Укрексімбанк".

Не погоджуючись із зазначеною постановою  ВАТ “Чигиринське районне об’єднання “Агропроммеханізація” звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні  вимоги, мотивуючи скаргу тим, що судом апеляційної інстанції при прийнятті постави порушені норми матеріального та процесуального права, а саме ст. 43 ГПК України, ст. 1000 ЦК України.

У відзиві ВАТ “Державний експортно-імпортний банк України” на касаційну скаргу, останнє просить залишити судове рішення в силі, а касаційну скаргу без задоволення.

Відповідач -1 не реалізував своє процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Відповідно до п.3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Як встановлено господарським судом першої та апеляційної інстанцій,           згідно п. 4.1.12 Агентської угоди від 19.09.1996 р. укладеної між Кабінетом Міністрів України, представленим Міністерством фінансів України, та ВАТ “Укрексімбанк”, яка за своєю правовою природою є договором доручення, на ВАТ “Укрексімбанк”, як фінансового агента Уряду, покладено обов’язок від імені Кабінету Міністрів України укладати з позичальниками договори застави та інші угоди щодо забезпечення повернення кредитів, які надаються позичальникам від імені уряду.

17.06.2004р. між ВАТ “Чигиринське районне об’єднання “Агропроммеханізація” (заставодавець) та ВАТ “Державний експортно-імпортний банк України” (заставодержатель) був укладений договір застави №130-04/165/041, підписаний головою правління ВАТ “Чигиринське районне об’єднання “Агропроммеханізація” та  керуючим філією Банку –агентом Пуш Л.А.

За таких обставин, висновки господарських судів попередніх інстанцій про те, що укладаючи з позивачем договір застави, ВАТ “Укрексімбанк” діяло як повірений Кабінету Міністрів України, представленим Міністерством фінансів України, на підставі Агентської угоди від 19.09.1996 р., а не як представник останнього на підставі довіреності, колегія визнає  правильними.

Наведене спростовує доводи касаційної скарги щодо порушення апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, та не заперечує правильність і законність оскаржуваного судового акту, який відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976р. “Про судове рішення”, а отже підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2007р. у справі № 26/335 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                            В.С. Божок

Судді:                                                                                         Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко