ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"18" січня 2007 р.
Справа №  17/387

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Таран С.В., розглянувши матеріали справи № 17/387

за позовом: закритого акціонерного товариства "Олександрійська спеціалізована пересувна механізована колона № 2", м. Олександрія Кіровоградської області

до відповідача:    управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі Кіровоградської області, м. Олександрія Кіровоградської області

про скасування рішень

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - Башаков О.М., довіреність № 9  від 15.01.07 р., представник;

від позивача - Чернишов С.С. , довіреність № 9  від 15.01.07 р., представник;

від відповідача - Висоцька Т.В., довіреність № 2853/07-35  від 11.12.06 р., головний спеціаліст економіст.

В судовому засіданні 16.01.2007 р. оголошувалась перерва до 14 год. 30 хв.. 18.01.2007 р.

Подано позов про визнання незаконними та скасування рішень управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі №306 від 11.09.2006 р. про застосування штрафних санкцій, донарахованих сум зборів за порушення законодавства про сплату збору; № 307 від 11.09.2006 р. про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески; № 308 від 11.09.2006р. про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків; № 313 від 13.09.2006 р. про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються у системі персоніфікованого обліку.

В судовому засіданні 16.01.2007 р. позивачем подано заяву б/н та б/д (вх.№02-05/904 від 16.01.2007 р.) про зменшення позовних вимог, в якій він просить скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі від 11.09.2006 р. №307 "Про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески" в частині донарахування суми виплат за липень 2006 р. та рішення управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі від 11.09.2006 р. №308 "Про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків" в частині донарахування суми виплат за липень 2006 р. (а.с.54).

Заявою від 18.01.2007 р. (вх.№02-05/1440 від 18.01.2007 р.) позивачем змінено предмет позову: він просить скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі від 11.09.2006 р. №307 "Про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески" в частині застосування фінансових санкцій за липень 2006 р. на суму 5587,88 грн. та рішення управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі від 11.09.2006 р. №308 "Про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків" в частині донарахування  страхових внесків на суму 1782 грн. та застосування фінансових санкцій на суму 178 грн. за липень 2006 р.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що Закон „Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” є законодавчим актом загального застосування, а  Указ Президента  України від 03.07.1998 року №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" регулює правовідносини саме у сфері застосування спрощеної системи оподаткування і має  силу  закону. Закрите акціонерне товариство „Олександрійська спеціалізована пересувна механізована колона №2” зареєстровано  платником страхових внесків в Пенсійному фонді України і являється платником єдиного податку.

Крім того, позивач звернув увагу суду на той факт, що  згідно розпорядження Кабінету Міністрів України  від 10.03.2005 р. №58-р. "Про деякі питання спрощеної системи оподаткування" тимчасово припинено перевірки юридичних та фізичних осіб - платників єдиного податку щодо сплати страхових внесків на різні види загальнообов'язкового державного соціального страхування, стягнення з них заборгованості за цими платежами, що утворилися з 2004 р., застосування пов'язаних із цим санкцій до остаточного законодавчого регулювання функціонування спрощеної системи оподаткування.

Відповідач позов заперечив, посилаючись на те, що 01.01.2004 року набрав чинності Закон України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, ст. 15 цього Закону передбачає, що платниками внесків до солідарної системи є страхувальники, які зазначені в ст. 14 цього Закону, зокрема роботодавці, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок).

При цьому відповідач наголошує на тому, що обов’язок сплати страхових внесків не пов’язується зі статусом платника податку як суб’єкта підприємницької діяльності, який обрав спрощену систему оподаткування. Статтею 18 Закону України „Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” передбачено, що страхові внески не включаються до складу податків, інших обов’язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці  внески не поширюється податкове законодавство.  Правовідносини, які існують між сторонами, в даному випадку регулюються  Законом України „Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування”,  а ст. 18 вищевказаного Закону  передбачено, що законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати (а.с.24-25, 49-51, 68-69).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, господарський  суд встановив наступне.

З 07.09.2006 р. по 11.09.2006 р. управлінням Пенсійного фонду України в  Олександрійському районі Кіровоградської області проведена позапланова перевірка позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати зобов’язання зі збору на обов’язкове державне пенсійне страхування та страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період з 01.07.2004 р. по 01.08.2006 р.

За результатами вказаної  перевірки  управлінням Пенсійного фонду України  в Олександрійському районі Кіровоградської області складено акт №26 своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати зобов’язання зі збору на обов’язкове державне пенсійне страхування та страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування закритого акціонерного товариства "Олександрійська спеціалізована пересувна механізована колона №2" (а.с.30-34), в якому відображено, що в результаті перевірки фактичних витрат на оплату праці, на які нараховуються страхові внески на загальнобов"язкове державне пенсійне страхування, виявлено заниження в сумі 6348,69 грн., в тому числі за липень 2006 р.- 5587,88 грн. та донараховано страхових внесків в сумі 2047,83 грн. (за ставкою 32% - 32,81 грн., за ставкою 31,8% - 1986,28 грн., за ставкою 2% - 28,74 грн.)

На підставі вказаного  акту управлінням Пенсійного фонду  України в м. Кіровограді винесено рішення  від 11.09.2006 р. №307 про застосування фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески та №308  про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків (а.с.13-17).

Положеннями п. 1 ст. 14 Закону України „Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” зазначені страхувальники є платниками страхових внесків за найманих працівників та відповідно до Закону України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування”  зобов’язані сплачувати такі страхові внески у розмірі 32 % від суми фактичних витрат на оплату праці.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

В силу ч. 6 ст. 20 Закону України „Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для вказаних страхувальників є календарний місяць.

Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч. 3 вказаної статті).

Норми ч. 2 ст. 106 Закону України "Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” визначають, що суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені ст. 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмкою) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Позивач  є платником єдиного податку (а.с.10).

В статті 6 Указу Президента України  від 03.07.1998 р. N 727/98 “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” встановлено пільги, зокрема, звільнення  від  сплати  збору  на обов'язкове  державне  пенсійне  страхування.  Отже,  за  правилами  цієї  статті,  позивач  не  є  платником  ставок  збору,  встановлених  для нього  з  доходів,  одержуваних  ним  від здійснення  підприємницької  діяльності,  які  обкладаються  єдиним податком.

Втім, статтею 1 Закону України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” встановлено перелік осіб, що є платниками  збору на обов’язкове державне пенсійне страхування.

Зокрема, відповідно до пунктів 1, 3 статті 1 вказаного Закону, платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників. Обов'язок сплати зазначеного збору не пов'язується зі статусом платника податку як суб'єкта підприємницької діяльності, який  обрав  спрощену  систему оподаткування.

01.01.2004 р. набрав чинності Закон України "Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування”, відповідно до ст. 5 якого сферою його дії є регулювання відносин, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

При цьому, зазначеною статтею встановлено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно імперативних положень ч. 2 ст. 5 Закону України "Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” виключно цим Законом визначаються принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, а також платники страхових внесків.

Статтею 15 Закону України "Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” передбачено, що платниками внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону, зокрема роботодавці, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок).

Тому, посилання  позивача   на Указ Президента України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” є необґрунтованим.

З урахуванням вищенаведеного, господарський суд дійшов до висновку, що оспорюване рішення управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі №308 від 11.09.2006 р.  в частині  донарахування 1782 грн. страхових внесків за липень 2006 р. відповідає приписам чинного законодавства.

Враховуючи встановлення господарським судом факту заниження закритим акціонерним товариством сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, відповідачем правомірно рішенням №307 від 11.09.2006 р. на підставі підпункту 3 пункту 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” застосовано до позивача штраф у розмірі всієї суми заниженої заробітної плати та на підставі підпункту 4 пункту 9 вказаної статті  накладено штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за липень місяць 2006 р. Відтак, підстави для скасування рішення №307 від 11.09.2006 р. в частині застосування фінансових санкцій за липень 2006 р. на суму 5587,88 грн. та рішення №308  від 11.09.2006 р.  в частині застосування фінансових санкцій на суму 178 грн. за липень 2006 р. у господарського суду відсутні.

За таких обставин, позовні вимоги заявлені необґрунтовано і задоволенню не підлягають.

Посилання позивача на неправомірність проведення перевірки органом Пенсійного фонду України та застосування фінансових санкцій з огляду на існування розпорядження Кабінету Міністрів України  від 10.03.2005 р. №58-р. "Про деякі питання спрощеної системи оподаткування" є необґрунтованим, оскільки вказаним розпорядженням тимчасово припинено проведення перевірок, застосування фінансових санкцій до юридичних та фізичних осіб- платників єдиного та фіксованого податку, стягнення заборгованості за цими платежами, яка утворилася у 2004 р.- І кварталі 2005р.

Не приймаються до уваги і доводи відповідача щодо пропуску позивачем десятиденного строку звернення до суду з відповідними вимогами, оскільки статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено річний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, який дотримано  закритим акціонерним товариством „Олександрійська спеціалізована пересувна механізована колона №2”.

Крім того господарський суд вважає за необхідне зазначити, що при стягнення недоїмки (у разі наявності такої) відповідачем чи при сплаті донарахованих сум страхових внесків позивачем управління Пенсійного фонду повинно враховувати суми, сплачені закритим акціонерним товариством „Олександрійська спеціалізована пересувна механізована колона №2” до Пенсійного фонду України, у складі єдиного податку - 42 проценти.

Між тим предметом даного спору є правильність нарахування (визначення) сторонами суми страхових внесків, що підлягають сплаті за липень 2006 р. та правомірність застосування штрафних санкцій.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 160, 162, 163, частинами 1-4 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, пунктом 6 "Прикінцевих та перехідних положень" Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили  після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського господарського суду через господарський суд Кіровоградської області. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі  відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня  складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено 20.01.2007 р.

Суддя

С.В. Таран