СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

07 травня 2007 року

Справа № 2-23/14851-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: Гусейнова Р.В. за довіреністю;

відповідача: Демко О.І., Яценко Т.О. за довіреностями;

розглянувши апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Сакської районної державної адміністрації на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Іщенко Г.М.) від 15 січня 2007 року у справі № 2-23/14851-2006А

за позовом  Управління Пенсійного Фонду України в Сакському районі Автономної Республіки Крим (вул. Будівельна, 6-а, Саки, 96500)

до           Управління праці та соціального захисту населення Сакської районної державної адміністрації (вул. Інтернаціональна, 4, Саки, 96500)

про стягнення 5081,02 грн.

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Сакському районі Автономної Республіки Крим звернулось до господарського суду автономної Республіки Крим з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Сакської районної державної адміністрації про стягнення 5081,02 грн.  боргу.

Позивач вважав, що в результаті незаконного призначення пенсії Управлінням праці та соціального захисту населення Сакської районної державної адміністрації про стягнення 5081,02 грн. необґрунтовано проведено виплату у сумі 5081,02 грн. за період з 27 липня 1998 року по 27 липня 2004 року. За мотивами, викладеними у відзиві на позов, зазначив, що  пенсія була призначена Барило Валентині Станіславівні на її доньку Барило Ірину Володимирівну згідно медичному висновку за №203 від 05 червня 1998 року з 27 липня 1998 року по 11 червня 2013 року.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 15 січня 2007 року у справі №2-23/14851-2006А (суддя Іщенко Г.М.) позов Управління Пенсійного Фонду України в Сакському районі Автономної Республіки Крим до Управління праці та соціального захисту населення Сакської районної державної адміністрації про стягнення 5081,02 грн. задоволено. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Сакської районної державної адміністрації про стягнення 5081,02 грн. на користь Управління Пенсійного фонду України в Сакському районі Автономної Республіки Крим суму боргу у розмірі 5081,02 грн.

Не погодившись з винесеною постановою господарського суду,  відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Севастопольського апеляційного господарського суду, в якій просить дану постанову скасувати, як винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, господарським судом не правомірно зазначено, що медичний висновок не відповідає Наказу Міністерства охорони здоров’я за №457/4711/516 від 08 листопада 2001 року, так як Наказ був прийнятий після трьох років після видачі медичного висновку. Контроль за призначенням пенсії покладений на органи Пенсійного Фонду України. При передачі пенсійних справ, у тому числі справи Барило В.С., була проведена перевірка та інвентаризація справ сумісно с працівниками Управління Пенсійного фонду України в Сакському районі Автономної Республіки Крим.

16 квітня 2007 року судова колегія задовольнила клопотання представника Управління праці та соціального захисту населення Сакської районної державної адміністрації щодо залучення до участі у справі третьої особи - Міністерства праці та соціальної політики Автономної Республіки Крим, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відповідно до статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим відклала розгляд справи слуханням на 07 травня 2007 року.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Сотула В.В. від 16 квітня 2007 року у справі №2-23/14851-2006А замінено суддю  Лисенко В.А.  на суддю  Ткаченка М.І.

07 травня 2007 року у судовому засіданні представники апелянта підтримали апеляційну скаргу. Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з’явився.

Враховуючи, що чинне законодавство не обмежує коло представників юридичних осіб при розгляді адміністративної справи,  а також те, що відповідно до пункту 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб,  які беруть участь у справі,  належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду,  не перешкоджає  судовому  розгляду справи, судова колегія вважає  можливим розглянути справу відсутності не з’явившегося представника третьої особи.

Судова колегія, відповідно до вимог статті 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, вислухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, встановила наступне.

Управлінням праці та соціального захисту населення Сакської районної державної адміністрації у період з 27 липня 1998 року по 11 червня 2013 року було призначено Барило Валентині Станіславівні на дитину-інваліда до 16 років пенсію, яка пов’язана з аварією на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Пенсію призначено  на дитину –Барило І.В. 1997 року народження згідно медичного висновку за №203 від 05 червня 1998 року про причинний зв’язок захворювання у дитини з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, виданого 05 червня 1998року за №203 Центральною дитячою спеціалізованою лікарсько-консультативною комісією з встановлення причинного зв’язку захворювання з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих наслідків після аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач зазначив, що йому стало відомо про порушення порядку призначення пенсії на дитину Барило І.В., з листа головного лікаря Сакської центральної лікарні від 07 червня 2004 року за №01-20.10/730.

З вищезгаданого листа випливає, що дитині Барило І.В. 1997 року народження, медичний висновок для оформлення пенсійної допомоги дитині-інваліду до 16 років відповідно до наказу Міністерства охорони здоров’я України за №454/471/516 від 08 листопада 2001 року, не було видано і  висновок надається за місцем прописки батьків.

Порядок видачі медичного висновку на дитину-інваліда був встановлений наказом Міністерства охорони здоров’я України за №175 від 05 грудня 1991 року, який діяв на той час.

Відповідно до вищезгаданого наказу був встановлений нищевикладений порядок оформлювання медичних висновків. Про захворювання  та патологічні стани,  які віднесені до I-го   розділу "Переліку", медичний   висновок    на    дітей-інвалідів оформлюється кожні  2  і 5 років не пізніше попереднього медичного   висновку. При патологічних станах,  які призводять до значного обмеження   життєдіяльності,   соціальної   дезадаптації, повної неспроможності  до  самообслуговування  при різко виражених необоротних порушеннях  функцій  органів   та   систем (розділ 2) медичний висновок на   дітей   -   інвалідів  при  таких  захворюваннях  та патологічних станах видається одноразово до  16-літнього  віку.

Республіканська, обласні,   міські,   спеціалізовані дитячі лікарні та  відділення (ортопедо-хірургічне відновного лікування, неврологічне, психіатричне, туберкульозне, пульмонологічне, отоларингологічне, офтальмологічне,  урологічне,  нефрологічне  та ін.), які надають  медичну  допомогу  дітям,  а  також  лікувальні заклади (республіканські,    обласні,    міські,    спеціалізовані диспансери), що  надають   медичну   допомогу   підліткам,   після стаціонарного або  амбулаторного  обстеження  і  лікування  можуть комісійно вирішити  питання   про   визнання   дитини   (підлітка) інвалідом.  Своє рішення  спеціалісти  фіксують  у  карті   стаціонарного хворого,  консультативному висновку або виписці з історії хвороби. Консультативний  висновок  (виписка)  видається  на  руки  батькам /опікуну дитини/підлітка/  -  інваліда      для      ЛКК лікувально-профілактичних закладів  за  місцем  проживання  дитини (підлітка) - інваліда. Медичний висновок   в   установленій формі оформлюється лікарсько-контрольною комісією            дитячих лікувально-профілактичних (відділень),  поліклініками,  лікувально-профілактичних закладів, що надають медичну допомогу підліткам, на підставі рішення лікарів у відповідності з Переліком.

Медичний висновок оформлюється за підписом  головного  лікаря дитячого лікувально-профілактичного закладу або його заступника по медичній частині та лікаря відповідного  профілю,  що  представляє дитину лікувально-контрольній    комісії;    завіряється   круглою печаткою і в 3-денний строк  направляється  в  міський  (районний) відділ соціального  забезпечення  за  місцем  проживання  батьків, (опікуна) дитини-інваліда.

Медичний висновок за №203 від 05 червня 1998 року, виданий спеціалізованим диспансером –Українським спеціалізованим диспансером радіаційного захисту населення, за встановленим примірником та підписаний головою комісії.

Зміни, внесені Наказом Міністерства охорони здоров’я  за №454/417/516 від 08 листопада 2001 року, на який посилається позивач, стосується Переліку медичних наказів , які дають право на отримання соціальної пенсії дитям-інвалідам віком до 16 років.

Вимога про оформлення медичного висновку дитині-інваліду віком до 18 років лікарсько-консультативною комісією дитячого закладу за місцем мешкання дитини, введена наказом Міністерства охорони здоров’я України за №482 від 04 грудня 2001 року із змінами.

Доказів того, що медичний висновок за №203 від 05 червня 1998 року, виданий спеціалізованим диспансером – Українським спеціалізованим диспансером радіаційного захисту населення дитині-інваліду Барило І.В. втратив чинність, але був виданий  з порушенням порядку видачі, який діяв у 1998 році, судовій колегії надано не було.

Тобто, висновок господарського суду, що необхідні документи для призначення пенсії дитині-інваліду – Барило І.В. були відсутні, є помилковим.

Крім того, судова колегія зазначає, що визнання необгрунтованісті судом першої інстанції призначення соціальної пенсії дитині-інваліду Барило І.В., суттєво обмежує права дитини-інваліда, на яку була призначена та нарахована пенсія з 27 липня 1998 року.

У позовній заяві Управління Пенсійного фонду України в Сакському районі Автономної Республіки Крим просить стягнути суму боргу, але посилається на статтю 441 Цивільного кодексу УРСР та статтю 1172 Цивільного кодексу України, які передбачають відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від  27  березня   1992  року  за №6   "Про  практику розгляду  судами цивільних   справ   за   позовами   про   відшкодування   шкоди"  зі   змінами шкода,  заподіяна особі  і  майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв’язок та є вина зазначеної особи.

Судова колегія вважає, що у діях відповідача відсутні всі умови цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди, яка завдана працівниками на час виконання ними своїх службових обов’язків.

Відповідно з приписами  частини 2 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України набрав чинності з 01 вересня 2005 року, вимоги про відшкодування шкоди,  заподіяної  протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим   порушенням   прав,   свобод   та    інтересів    суб'єктів публічно-правових відносин,  розглядаються адміністративним судом, якщо  вони  заявлені  в  одному  провадженні  з  вимогою  вирішити публічно-правовий  спір.

За таких обставин постанова господарського суду підлягає скасуванню, як така, що прийнята внаслідок невірного застосування норм матеріального права та невідповідності висновків господарського суду обставинам справи.

При прийнятті нового судового рішення у позові повинно бути відмовлено.

Керуючись статтями 24, 195, пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 3 та 4 частини 1 статті 202, 207  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Сакської районної державної адміністрації задовольнити.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 15 січня 2007 року у справі № 2-23/14851-2006А скасувати.

3. У позові відмовити.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу або постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді