ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2007 р.
12:00
Справа №  15/478/06

м. Миколаїв

За позовом:  ДПІ у Жовтневому районі м.Миколаєва

(54050, м.Миколаїв, вул.Торгова, 63-А)

до 1 відповідача:  Приватного підприємства “Твіст”

(54001, м.Миколаїв, вул.68 Десантників, 2)

до 2 відповідача:  Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропромислова компанія

“Укрсоя”   (54017, м.Миколаїв, вул.Чкалова, 20, а/с 286)

Суддя Василяка К.Л.

при секретарі судового засідання Заболотній І.В.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: Плохотнюк Н.В. - дов. №2799 від 02.08.2006р.

від  1 відповідача:

від  2 відповідача: Синюк Ю.М. –дов. №1 від 10.11.2006р.

СУТЬ СПОРУ: визнання недійсними усних угод купівлі-продажу

2-й відповідач у відзиви проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що між відповідачами було укладено договір №04/10/25-1 від 25.10.2004р. на виконання кого були здійснені поставки олії соєвої; договір укладено у відповідності до вимог ст.638 ЦК України; на момент укладання договору статутні документи ПП “Твіст” не були визнані недійсними.

1-й відповідач відзив на позов не надав, направлені на його ухвали суду повернулись з відміткою поштового відділення про відсутність адресата. Як вбачається з довідки Головного управління статистики у Миколаївській області №19/10-2840 від 22.12.2006р. юридична адреса ПП “Твіст” вказана позивачем у позові не змінювалась.

За таких обставин, суд вважає, що 1-й відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутніх представників сторін, суд –

в с т  а н о в и в:

В період  з листопада 2004 року по червень 2005 року ПП “Твіст” було поставлено ТОВ “Агропромислова компанія  “Укрсоя”  соєва олія на загальну суму 356375,05 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними №53 від 01.11.2004р., №61 від 13.12.2004р., №11 від 01.02.2005р., №15 від 02.03.2005р., №27 від 10.05.2005р., №28 від 11.05.2005р., №36 від 01.06.2005р., №39 від 09.06.2005р.

ТОВ “Агропромислова компанія  “Укрсоя”, в свою чергу, в рахунок оплати вартості отриманого товару  послуг передало ПП “Твіст” грошові кошти в сумі 356375,05 грн., що  підтверджується доданими до позовної заяви квитанціями до прибуткових касових ордерів (арк.спр.29-53).

Позивач просить визнати недійсними усні договори купівлі-продажу на загальну суму 356375,05 грн., підтвердженням яких є видаткові та податкові накладні, з підстав, передбачених ст.207 Господарського  кодексу України, оскільки він укладений  з метою, що суперечить інтересам держави  і суспільства та застосувати наслідки недійсності договорів згідно ст.208 ГК України, а саме: стягнути з ПП “Твіст”  вартість всього отриманого по спірному договору в сумі 356375,05 грн. на користь ТОВ “Агропромислова компанія  “Укрсоя”, а з ТОВ “Агропромислова компанія  “Укрсоя”  в доход  держави стягнути суму в розмірі 356375,05 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на наступне.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 04.04.2005р. було визнано недійсними статут, державну реєстрацію та свідоцтво платника податку на додану вартість ПП «Твіст». При прийнятті рішення суд керувався поясненнями засновника підприємства Шевченко В.О., яка пояснила, що відношення до створення ПП “Твіст” не мала, фірма зареєстрована невідомим особами з використанням її документів, наміру займатись підприємницькою діяльністю Шевченко В.О. не мала, тобто має місце факт фіктивного підприємництва.

Отже укладаючи  спірний договір ПП «Твіст»  мало на меті приховування прибутків, отриманих від реалізації товару, тобто  вказана угода укладені  з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, внаслідок чого заподіяно  шкоду державним інтересам у вигляді ненадходження  коштів до Державного бюджету України.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до  ст. 207 ГК України, господарське   зобов'язання,   що не  відповідає  вимогам закону,  або вчинено з метою,  яка завідомо  суперечить  інтересам держави  і  суспільства,  або  укладено  учасниками  господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної  правосуб'єктності),  може  бути  на вимогу однієї із сторін,  або відповідного органу  державної  влади  визнано  судом недійсним повністю або в частині.

Статтею 208 ГК України передбачено, що якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою,  яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства,  то за наявності  наміру  в  обох  сторін  -  у  разі виконання  зобов'язання  обома  сторонами  -  в  доход  держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням,  а  у разі  виконання  зобов'язання  однією  стороною  з  другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї  першій стороні на відшкодування одержаного.  У разі наявності наміру лише у однієї із  сторін  усе  одержане  нею  повинно  бути повернено  другій стороні,  а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується  за  рішенням  суду  в  доход держави.

За загальним правилом до угод, що підпадають під ознаки ст.207 ГК України, належать, зокрема, угоди спрямовані на приховування об’єктів оподаткування підприємствами, установами, організаціями чи громадянами, які набули статусу суб’єкта  підприємницької діяльності, тобто на спричинення шкоди інтересам держави та суспільства.  Однак, при прийнятті рішення по кожному спору необхідно встановити в чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладання  угоди, якою із сторін і якою мірою виконано господарське зобов’язання, а також вину сторін у формі умислу (наміру). При цьому умисел юридичної особи визначається як умисел тієї посадової або іншої фізичної особи, яка підписала договір від імені юридичної особи, маючи на це відповідні повноваження. Така ознака, як завідомість, свідчить, що сторони виходячи з обставин справи усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність угоди (господарського зобов’язання), суперечність її мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних   наслідків.

Виходячи з наведеного, наявність умислу не може підтверджуватись лише рішенням суду про визнання недійсними установчих документів юридичної особи. Таке рішення не може бути достатньою підставою для визнання укладеної таким підприємством угоди недійсною без встановлення обставин  щодо стану виконання підприємством конституційного обов’язку сплачувати податки, за результатами господарської діяльності в цілому та конкретної цивільно-правової угоди, зокрема.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 04.04.2005р. було визнано недійсними, установчі реєстраційні документи ПП “Твіст”, оскільки суд встановив, що засновником підприємства є особа,  яка не мала наміру  здійснювати підприємницьку діяльність, тобто підприємство було створено з порушенням встановленого законом порядку, а власник та керівник підприємства не здійснював безпосередньої самостійної діяльності направленої на отримання прибутку.

Посилання позивача на вказане рішення суду, як на доказ наявності у ПП “Твіст” наміру на приховування прибутку, суд вважає безпідставним, оскільки предметом дослідження у такій справі є, зокрема, відповідність установчих документів вимогам чинного законодавства, а не наявність протиправного умислу при укладанні угоди, що мала місце під час підприємницької діяльності суб’єкта господарювання. В зазначеному  рішенні відсутні обставини, встановлені в підтвердження того, що укладаючи спірну угоду, сторони або одна із сторін діяли  з метою, яка суперечила інтересам держави та суспільства.

Крім того, сам факт визнання недійсними установчих документів не тягне за собою недійсність всіх угоди, укладених з моменту його державної реєстрації і до  моменту виключення з державного реєстру.

Згідно довідки  Головного управління статистики у Миколаївській області №19/10-2840 від 22.12.2006р. -  ПП “Твіст” значиться в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України.

Згідно п.2 ст.33 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємцев”, юридична особа є такою, що припинилась, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Таким чином, на моменту укладання спірних угод ПП “Твіст” мало господарську правосуб’єктність, а саме визнану державою за певним суб’єктом господарювання можливості бути суб’єктом прав (мати і здійснювати господарські права та обов’язки, відповідати за їх належне виконання й мати юридичну можливість захищати свої права та законні інтереси від можливих порушень).

В пункті 6 постанови Пленум Верховного суду України від 28.04.1978р. №3 із змінами та доповненнями “Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” роз’яснив, що до угод, укладених з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, зокрема належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами доходів від оподаткування.

Посилання позивача на те, що ПП “Твіст” мало на меті приховування прибутків отриманих від реалізації товару спростовується матеріалами справи, а саме.

В Акті  ДПІ у Центральному р-і м.Миколаєві про анулювання Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №113 від 29.06.2006р., зазначено, що ПП “Твіст” перестало подавати податкову звітність до МДПІ з листопада 2004р., а податкова заборгованість з ПДВ на дату складання акту відсутня.

Вказане підтверджується наданими суду податковими деклараціями з податку на додану вартість ПП “Твіст”.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що невиконання стороною угоди обов’язків щодо подання звітності і сплати податків не є підставою для визнання угоди недійсною.

Відповідно до п.25 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України від 01.03.2000р. №79 (надалі - Положення), реєстрація платників податку на додану вартість діє до дати її анулювання, яке відбувається у випадках, визначених п.9.8 ст.9 Закону України “Про податок на додану вартість”. Анулювання реєстрації здійснюється шляхом анулювання Свідоцтва та виключення платника податку на додану вартість з Реєстру.

У Акті №113 від 29.06.2006р. про анулювання Свідоцтва платника ПДВ вказано, що датою анулювання реєстрації є дата затвердження акту, тобто 30.09.2006р. Дата  виключення ПП “Твіст” з реєстру платників ПДВ не зазначена, однак виходячи з приписів п.25 Положення та пояснень наданих у судовому засіданні представником позивача, дата виключення платника з Реєстру не може передувати даті анулювання свідоцтва, тобто 30.06.2006р.

Таким чином, на момент укладання спірних договорів (період з листопада 2004 року по червень 2005 року) ПП “Твіст” перебувало на податковому обліку як платник ПДВ і, відповідно, мало право на видачу ТОВ “Агропромислова компанія  “Укрсоя” податкових накладних.

Будь-яких інших доказів заподіяння шкоди державним інтересам у вигляді ненадходження  коштів до Державного бюджету України позивач до суду не надав.

Суд вважає недоречним посилання позивача на факт фіктивного підприємництва, оскільки вказані обставини можуть встановлюватись винятково в порядку кримінального судочинства, а не цивільного, господарського або адміністративного.

Належними засобами доказування факт фіктивного підприємництва позивачем не підтверджено.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

Оскільки факт укладання усних договорів купівлі-продажу між ПП “Твіст”  та ТОВ “Агропромислова компанія  “Укрсоя”  з метою, що суперечить інтересам держави та наявність наміру у 2-го відповідачів щодо настання відповідних наслідків (діяльність з метою несплати податків) позивачем не доведено, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 87, 94, 98, 118, 160-163, 167, 254 КАСУ господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Строки, порядок набрання постановою суду законної сили та її оскарження передбачені статтею 186 КАС України.

Суддя
К.Л.Василяка