ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" березня 2007 р.
Справа № 4/34.

За позовом        Товариства з обмеженою відповідальністю “Аргос”

до відповідача  Товариства з обмеженою відповідальністю “Біоенергетична компанія”

про стягнення заборгованості —221097,82 грн.

Суддя                                             О. Г. Проскурняк

Представники:

Від позивача –Таргоній О.В.

Від відповідача – не з’явився

В засіданні приймали участь

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю “Аргос”                         звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Біоенергетична компанія”  про стягнення заборгованості у сумі 221097,82 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що від 21 червня 2006 року між ТОВ “Аргос” та ТОВ “Біоенергетична компанія” укладено договір купівлі-продажу товару. Згідно пункту 1.1 означеного договору, відповідач  зобов’язується продати, а покупець прийняти та оплатити продукцію, а саме паливо моторне “БІО –100” у відповідності до специфікацій, що є невід'ємними частинами договору. Згідно додатку №1до вказаного договору від 21 червня 2006 року, позивачем було сплачено відповідачеві 150000,00 грн. вартості товару. Відповідач, в свою чергу, зобов’язався поставити товар відповідно до сертифікації в 14 денний строк, з моменту її підписання, тобто до 5 липня 2006 року. Далі позивач стверджує, що відповідач порушення означеного договору не виконав взяті на себе зобов'язання та не поставив товар визначений у сертифікації. При цьому, відповідачем було повернено 42000,00 грн. передоплати за вказаним договором. Позивач зазначає, що виконання зобов’язання відповідача щодо поставки товару втратило інтерес для ТОВ “Аргос”, а тому ТОВ “Біоенергетична компанія”  має повернути перераховану йому вартість товару, що становить 108000,00 грн. Окрім того, як вказує позивач, відповідач за прострочення виконання зобов’язання має сплатити передбачену в договорі неустойку в розмірі 105705,00 грн., три відсотки річних у сумі 1737,58 грн., інфляційні у сумі 5655,24 грн. У судовому засіданні 26 березня 2007 року позивач надав суду уточнюючий розрахунок неустойки, відповідно до якого розмір неустойки становить суму 9846,46 грн.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 14 лютого 2007 року порушено провадження у справі № 4/34 та призначено справу до розгляду 26 лютого 2007 року.

23 лютого 2007 року відповідач звернувся до суду із заявою про відкладення розгляд справи, у зв’язку з відсутністю його представника.

Ухвалою від 26 лютого 2007 року, суд відклав розгляд справи на 14 березня 2007 року.

13 березня 2007 року відповідач вкотре у судове засідання не з’явився та звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи у зв’язку із хворобою його представника. При цьому, до клопотання про відкладення справи відповідачем не надано суду доказів перебування його представника на лікуванні.

Ухвалою від 14 березня 2007 року, суд відклав розгляд справи 26 березня 2007 року, при цьому за клопотанням позивача, вжито заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові суми, що належать відповідачу у сумі 221097,82 грн.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, явку повноваженого представника вкотре у судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце засідання суду. При цьому, звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв’язку із хворобою його представника, не надавши суду документів про перебування його представника на лікарняному.

Враховуючи безпідставність заявленого клопотання, суд дійшов висновку відмовити у задоволення клопотання про відкладення розгляду справи. Неявка представника відповідача та ненадання відзиву на позовну заяву не перешкоджає вирішення спору по суті за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд  встановив:

21 червня 2006 року між ТОВ “Аргос” та ТОВ “Біоенергетична компанія” укладено договір купівлю-продажу товару. Згідно пункту 1.1 означеного договору, відповідач  зобов’язується продати, а покупець прийняти та оплатити продукцію —паливо моторне “БІО –100” у відповідності до специфікацій, що є невід'ємними частинами договору.

Згідно специфікації на поставку продукції у 2006 р. додатку № 1 до договору від 21 червня 2006 року відповідач передає у власність, а позивач приймає паливо моторне “БІО –100” на суму 105000,00 грн.

Відповідно до пункту 5.1. договору від 21 червня 2006 року, позивачем перераховуються сто відсотків вартості товару, на розрахунковий рахунок відповідача протягом п’яти банківських днів від дати підписання специфікації до даного договору.

Так, позивач, згідно платіжних доручень № 1321, 1943, 1944 від 21 червня,                    7 вересня 2006 року сплатив  за паливо моторне на  користь відповідача суму у розмірі 150000,00 грн.

4 липня 2006 року, відповідач згідно платіжного доручення № 108 повернув позивачеві частину коштів у сумі 42000,00 грн.

Отже, позивач провів попередню оплату товару на суму 108000,00 грн.

Відповідно до пункту 2 специфікації на поставку продукції у 2006 р. додатку № 1 до договору від 21 червня 2006 року визначено, що строк поставки продукції складає 14 днів з моменту її підписання.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в обумовлені строки не здійснив поставку позивачу палива моторного “БІО –100” та не повернув ТОВ “Аргос” передоплату у сумі 108000,00 грн.

За таких обставин, відповідач зобов’язаний повернути позивачу попередню оплату товару у сумі 108000,00 грн., тобто сплатити на користь позивача суму у розмірі 108000,00 грн.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.1. договору від 21 червня 2006 року передбачено, що у разі не виконання або неналежного виконання прийнятих по договору зобов’язань, винна сторона сплачує штрафну неустойку у розмірі 0,5 % за кожен день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період нарахування пені.

Як вбачається з поданого позивачем уточнюючого розрахунку розмір неустойки становить суму 9846,46 грн. Однак, враховуючи подвійну облікову ставку НБУ у розмірі 17 відсотків, прострочення платежу у сумі 108000,00 грн. у період з 13 лютого 2007 року по 7 вересня 2006 року тобто 158 днів, прострочення платежу у сумі 63000,00 грн. у період з 6 вересня по 7 липня 2006 року тобто 62 дні, сума неустойки становить 9766,84 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову у частині стягнення пені у сумі 95938,16 грн.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений  договором або законом.

Отже, за прострочення виконання зобов’язання відповідач повинен сплатити суму неустойки у розмірі 9766,84 грн., три відсотки річних у сумі 1737,58 грн., інфляційні у сумі 5655,24 грн.

Судові витрати покласти на відповідача у частині задоволених позовних вимог: держаного мита у сумі 1240,75 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 66,21 грн.

Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню частково на загальну суму 125159,66 грн. ( основний борг –108000,00 грн., неустойка –9766,84 грн., три відсотки річних –1737,58 грн., інфляційні –5655,24 грн.), держаного мита у сумі 1251,60 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 66,79 грн., суд дійшов висновку скасувати забезпечення позову у частині накладення арешту на грошові суми відповідача у розмірі 95938,16 грн., тобто позов забезпечується накладанням арешту на грошові суми ТОВ “Біоенергетична компанія” у сумі 126478,05 грн.

Керуючись статтями 4-2, 4-3, 43, 49, 68, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд —

ВИРІШИВ :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Біоенергетична компанія”, вул. Руська, 277/71,  місто Чернівці, код 33043180, р/р 0595 у ВАТ “Укрексімбанк” МФО 356271 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Аргос”, вул. Клима Савура,33, місто Луцьк,  код 20121705, р/р 9020 у ВГРУ КБ “Приватбанк”, МФО 303440 —  108000,00 грн. основного боргу, 9766,84 грн. неустойки, 1737,58 грн. трьох відсотків річних, 5655,24 грн. інфляційних, 1251,60 грн. державного мита, 66,79 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Відмовити у задоволенні позову у частині стягнення неустойки у сумі 95938,16 грн.

4.          Скасувати забезпечення позову у частині накладення арешту на грошові суми ТОВ “Біоенергетична компанія” ( код 33043180 ) у розмірі 95938,16 грн.

5.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                              Проскурняк Олег Георгійович.