ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"02" квітня 2007 р.                                                            Справа №16/233-нА

За позовом  Відкритого акціонерного товариства "Красилівський молочний завод"

м. Красилів

до Державної податкової інспекції у Красилівському районі м. Красилів

про скасування податкового повідомлення-рішення від 03.05.2006р. № /2 та

скасування першої податкової вимоги від 08.08.2006р. № 1/140

Суддя  Магера В.В.                                           Секретар судового засідання Степчук Т.А.

Представники сторін:

Від позивача  -   Конусь О.М. –за довір. від 14.02.2006 р.

Від відповідача –Нахілко Ю.О. –за довір.№561/8/10-14 від 25.07.2006 р.

Постанова приймається 02.04.2007 р., оскільки в судовому засіданні 21.03.2007 р. оголошувалася перерва.

Ухвалою суду від 11.07.2006 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено попереднє судове засідання по справі на 26.07.2006 р. Ухвалою суду від 26.07.2006 р. судовий розгляд призначено на 06.09.2006 р., який було відкладено на 14.09.2006 р.

Ухвалою суду від 14.09.2006 р. провадження у справі зупинено у відповідності до п.3 ч.1 ст.156 КАС України. Ухвалою господарського суду області від 12.12.2006 р. поновлено провадження у справі № 16/233-НА та призначено судовий розгляд справи на 22.12.2006 р.

Ухвалою господарського суду області від 22.12.2006 р. провадження у справі зупинено у відповідності до п.3 ч.1 ст. 156 КАС України. Ухвалою господарського суду від 07.03.2007 р. поновлено провадження у справі та призначено судовий розгляд справи на 21.03.2007 р. В судовому засіданні 21.03.2007 р. оголошено перерву до 02.04.2007 р.

Суть спору: Позивач у позовній заяві просить  скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.05.2006 р. №/2 та першу податкову вимогу від 08.08.2006 р. №1/40 про сплату суми податкового боргу. Зазначені вимоги також містяться і в доповненні до позовної заяви від 06.09.06 р.

Представники позивача в судове засідання з’явилися, позовні вимоги підтримали, при цьому зазначили, що працівниками ДПІ у Красилівському районі, на підставі направлення на позапланову виїзну перевірку від 01.03.2006 р. № 40, а також направлення на продовження позапланової виїзної перевірки від 16.03.2006 р. № 54 проведена виїзна комплексна позапланова документальна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ВАТ “Красилівський молочний завод” за період з 01.01.2004 р. по 31.12.2005 р.

Позивач  у доповнені до позовної заяви від 06.09.2006 р. зазначає, що вимоги викладені у позовній заяві підтримує у повному обсязі. При цьому зазначає, що  відповідачем при проведенні позапланової перевірки позивача за період роботи 01.01.2004 р. по 31.12.2005 р. порушено вимоги законодавства, а саме Порядок проведення перевірок державною податковою службою встановлений ст. 111 Закону України „Про державну податкову службу”.

Як зазначає позивач позапланова виїзна перевірка може здійснюватися лише на підставі рішення суду. Орган державної податкової служби, який ініціює проведення позапланової виїзної перевірки, подає до суду письмове обґрунтування підстав такої перевірки та дати її початку і закінчення, склад осіб, які будуть проводити таку перевірку, документи, які свідчать про виникнення підстав для проведення такої перевірки, інформацію про вид та кількість перевірок, проведених органами державної податкової служби щодо суб'єкта господарської діяльності та наслідки таких перевірок за попередні три роки, а також на вимогу суду - інші відомості. У розгляді питання про надання дозволу на проведення позапланової виїзної перевірки мають право брати участь представники суб'єкта господарської діяльності. Повідомлення про місце, дату та час розгляду питання про надання дозволу на проведення позапланової виїзної перевірки направляється не пізніше ніж за три робочі дні до дати такого розгляду.

Відповідач здійснив позапланову перевірку з порушенням порядку її проведення, адже рішення суду про проведення позапланової перевірки позивача відсутнє. На підставі  викладеного  позивач  у доповнення  до позовної заяви просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.05.06 р. № /2 про визначення податкового зобов’язання по податку на додану вартість в сумі 19 0415 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 95 207,5 грн., скасувати першу податкову вимогу від 08.08.2006 р. №1/40 про сплату суми податкового боргу та заборону відчуження активів, які перебувають у податковій заставі.

Відповідач у запереченні на позов, його представники у судовому засіданні проти позовних вимог заперечують та зазначають, відповідачем 27.03.2006 р. проведено позапланову документальну перевірку позивача. За наслідками перевірки складено акт перевірки від 27.03.2006 р., де зазначено, що  позивач мав взаєморозрахунки з ТОВ “Ріконт”, м. Київ у 4 кварталі 2004 р. на суму 1 14 900,68 грн., в тому числі ПДВ 190 316,78 грн. Між тим, рішенням Києво-Святошинського райсуду Київської області  від 23.12.2005 р. визнано недійсними установчі та первинні документи  ТОВ “Ріконт” з моменту їх складання. Підтверджуючі податкові накладні по взаєморозрахунках з ТОВ “Ріконт” для позапланової перевірки не надані, так як знищені згідно наказу керівництва позивача №26/6. Таким чином позивач не мав права віднести до податкового кредиту ПДВ у жовтні 2004 р. в сумі 105460,39грн., в листопаді 2004 р. –84 856,39 грн. по податкових накладних, отриманих від  ТОВ “Ріконт”.

На підставі акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 27.03.2006 р., яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання по ПДВ в сумі 190 415,00 грн. та штрафні санкції в сумі 95 328,00 грн. Рішенням ДПІ у Красилівському районі, на скаргу позивача первинне рішення залишено без змін.

В зв’язку із оскарженням позивачем в порядку адміністративного оскарження спірного податкового повідомлення-рішення, рішенням ДПА у Хмельницькій області первинне рішення було скасоване в частині нарахування штрафних санкцій на суму 120,50 грн., в зв’язку з чим відповідачем і прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.05.2006 р. №/2. Зазначене рішення було направлено позивачу рекомендованим листом.

Оскільки дане рішення позивачем, в порядку адміністративного оскарження не оскаржувалось, тому відповідач вважає суму донарахованого податкового зобов’язання по ПДВ в сумі 285622,50 грн. узгодженою, та такою, що несплачена підприємством.  В зв’язку з викладеним, відповідачем 08.08.2006 р. було складено акт опису активів та на адресу позивачу направлено першу податкову вимогу від 08.08.2006 р. №1/40 про сплату суми податкового боргу. Відповідач вважає свої дії правомірними, а прийняті акти такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. У зв’язку з цим відповідач просить у задоволені позову відмовити.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення  представників  сторін,  з’ясувавши  фактичні  обставини, на  яких  ґрунтується позовна  вимога  і  заперечення проти позову, дослідивши докази,  встановлено наступне:

30.05.2005 р. Красилівською ОДПІ проведено комплексну планову документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства ВАТ “Красилівський молочний завод” за період з 01.10.2003 р. по 31.03.2005 р. За наслідками перевірки складено акт №190-23-14147149 від 30.05.2005 р. В акті зазначено, що документальною перевіркою порушень дотримання вимог  Закону України “Про податок на додану вартість”, які регламентують питання повноти формування податку на додану вартість не встановлено (стор. 8 Акту).

Відповідно до наказу ДПІ у Красилівському районі №44 від 01.03.2006 р. передбачено проведення виїзної позапланової перевірки ВАТ “Красилівський молочний завод”.

В період 01.03.-22.03.2006 р. ДПІ у Красилівському районі було проведено виїзну комплексну позапланову перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ВАТ “Красилівський молочний завод” за період з 01.01.2004 р. по 31.12.2005 р. За наслідками перевірки складено акт №176-23-14147149 від 27.03.2006 р., в якому зокрема встановлено порушення допущені позивачем, а саме вимог п.п.7.2.4, 7.2.6 п.7.2, п.п.7.3.1 п.7.3, п.п.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі  190 415,00 грн.  При цьому податковим органом в акті зазначено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.12.2005 р. визнано недійсними установчі та первинні документи, свідоцтво платника ПДВ ТОВ “Ріконт”, з яким  позивач мав фінансово-господарські взаємовідносини. Підтверджуючі податкові накладні по взаєморозрахунках з ТОВ “Ріконт” для позапланової перевірки не надані, так як знищені згідно наказу 26/6 ВАТ “Красилівський молочний завод” від 29.06.2005 р.(стор.10 Акту).

На підставі акту перевірки, 27.03.2006 р.  відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення №/0, яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання по податку на додану вартість на загальну суму 285 743,00 грн., де 190 415,00 грн. –основний борг, 95 328,00 грн. –штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в порядку апеляційного оскарження. За наслідками апеляційного оскарження податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення №/1 від 07.04.2007 р., яким попереднє рішення залишено без змін.

В послідуючому ДПА у Хмельницькій області скаргу платника було задоволено частково, спірне податкове повідомлення-рішення скасоване в частині застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 120,50 грн. В решті рішення залишені без змін.   За наслідками перегляду спірного рішення винесено податкове повідомлення-рішення № №/2 від 03.05.2006 р., яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання по податку на додану вартість на загальну суму 285 622,50 грн., де 190 415,00 грн. –основний борг, 95 207,50 грн. –штрафні (фінансові) санкції (рішення ДПА у Хмельницькій області від 27.04.2006 р. №5926/П/25-036).

08.06.2006 р. відповідачем винесено першу податкову вимогу №1/40, в якій вказано, що станом на 08.06.2006 р. сума податкового боргу позивача  за узгодженими податковими зобов’язаннями становить 285 322,59 грн. по сплаті податку на додану вартість.

08.06.2006 р. податковим органом проведено опис активів, на які поширюється право податкової застави, про що складено відповідний акт від 08.06.2006 р. Відповідачем описано активи позивача у вигляді цілісного майнового комплексу на суму 562 788,92 грн.

Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №7903998 від 14.06.2006 р. до нього внесено публічне обтяження на майно позивача, згідно акту опису від 08.06.2006 р., як податкова застава.

Позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість, що підтверджується Свідоцтвом №31652265 НВ №101026 від 02.10.1997 р.

Відповідно до акту опису документів, що підлягають знищенню від 30.06.2005 р. ВАТ “Красилівський молочний завод” знищено податкові накладні по реалізації та придбанню товарів за 1 кв.2002 р. –1 кв. 2005 р., договори щодо фінансово-господарської діяльності 2002-2004 р.р., касові книги та касові документи, а також інші документи первинного обліку в кількості 78 папок за період  з 01.04.2002 р. по 01.04.2005 р.

Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.12.2005 р. визнано недійсними установчі та первинні документи, свідоцтво платника ПДВ ТОВ “Ріконт”, м.Київ.

Постановою про призначення позапланової документальної перевірки від 15.01.2006 р. слідчого ОВС СВ ПМ ДПА в Київській області співробітникам ДПА в Хмельницькій області доручено проведення позапланової документальної перевірки з питань фінансово-господарських взаємовідносин  ВАТ  “Красилівський молочний завод” та ТОВ “Ріконт”, м. Київ.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03.11.2006 р. рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.12.2005 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд в Києво-Святошинський районний суду Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.01.2007 р. справу за позовом Юшко С.В. до ТОВ “Ріконт”, м. Київ, третя особа ДПІ у Києво-Святошинського районі про визнання недійсними установчих та первинних документів (договорів, рахунків, податкових накладних) залишено без розгляду. Ухвала суду набрала законної сили 23.01.2007 р. і не оскаржувалася.

В зв’язку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги.

Досліджуючи надані сторонами  докази, аналізуючи наведені  міркування  та  заперечення, оцінюючи  їх  в  сукупності, судом  враховується  наступне:

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно п.п.7.2.4. п.7.2 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” (далі Закону), в редакції чинній на час проведення перевірки,  право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому ст.9 цього Закону.

П.п.7.2.6. п.7.2 ст.7 Закону визначено, що податкова  накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Як виняток з цього правила, підставою для нарахування податкового кредиту при поставці товарів (послуг) за готівку чи з розрахунками картками платіжних систем, банківськими або персональними чеками у межах граничної суми, встановленої Національним банком України для готівкових розрахунків, є належним чином оформлений товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ, що підтверджує прийняття платежу постачальником від отримувача таких товарів (послуг), з визначенням загальної суми такого платежу, суми податку та податкового номера постачальника

Відповідно до п.п.7.3.1. п.7.3 ст.3 вищезазначеного Закону, датою  виникнення  податкових  зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

П.п.7.4.1. п.7.4 ст.7 Закону визначає, що податковий  кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням (спорудженням) основних фондів, що підлягають амортизації, включаються до складу податкового кредиту такого звітного періоду, незалежно від строків введення в експлуатацію основних фондів, а також від того, чи мав платник податку оподатковувані обороти протягом  такого  звітного періоду.

Відповідно до п.п.7.4.5. п.7.4 ст.7 даного Закону не  дозволяється  включення  до  податкового  кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

П.1.10 ст.1 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (Закон №2181) визначено, що  податкова  вимога  - письмова вимога податкового органу до платника податків погасити суму податкового боргу. Податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання (п.1.3 цієї ж статті Закону).

У відповідності до п.п.6.2.1. п.6.2. ст.6  Закону №2181 у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Згідно п.п.6.2.3. п.6.2 ст.6  Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкові вимоги надсилаються:

а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк.

Ст.8 цього Закону визначено, що з метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно із законом та не потребує письмового оформлення.

Ст.11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” визначено, що позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка,  яка не передбачена в планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з таких обставин:

- за наслідками перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків законів України про оподаткування, валютного законодавства, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту;

- стосовно платника податків (посадової особи платника податків) у порядку, встановленому законом, податковою міліцією заведено оперативно-розшукову справу, у зв'язку з чим є потреба у проведенні позапланової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності такого платника податків.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає правомірними позовні вимоги позивача, оскільки визначене податковим органом податкове зобов’язання по сплаті ПДВ, не узгоджується з дослідженими у справі доказами, а відповідачем не надано доказів, що давали б підстави робити висновки про порушення позивачем вимог п.п.7.2.4, 7.2.6 п.7.2, п.п.7.3.1 п.7.3, п.п.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” по господарських операціях з ТОВ “Ріконт”, м.Київ, оскільки на час розгляду справи відсутнє судове рішення про визнання  недійсним установчих та первинних документів, свідоцтва платника ПДВ ТОВ “Ріконт”. Відповідно до пп. 7.2.4 п. 7.2 ст.7 Закону “Про податок на додану вартість”  зареєстровані платники податку, яким було ТОВ “Ріконт” на момент видачі податкових накладних, мають право нараховувати покупцю ПДВ, складати та видавати йому податкову накладну. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає безпідставними висновки ДПІ про заниження позивачем ПДВ у періодах, що відображені в акті позапланової перевірки.

Тому податковим органом безпідставно вживалися заходи щодо погашення податкового боргу платника - ВАТ “Красилівський молочний завод” по погашенню податкового зобов’язання по ПДВ в розмірі 285 322,59 грн., що стало підставою для винесення першої податкової вимоги від 08.08.2006р. № 1/140. Оскільки у підприємства відсутнє таке зобов’язання. Між тим, судом не приймаються до уваги доводи позивача щодо протиправності проведеної податковим органом позапланової перевірки, оскільки така перевірка проводилась відповідачем у відповідності до вимог ст. 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, та інших нормативних актів.

Відповідно до  ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна  довести  ті обставини,  на  яких  ґрунтуються  її вимоги та заперечення,  крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Ч.1 ст.9  КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи  державної  влади,  органи місцевого   самоврядування,   їхні   посадові   і  службові  особи зобов'язані діяти лише на  підставі,  в  межах  повноважень  та  у спосіб,  що  передбачені  Конституцією та законами України. Ч.2  ст.71  КАС України у справах про протиправність  рішень  суб'єктів  владних  повноважень  обов'язок доказування правомірності    таких рішень   покладається   на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не було надано належних та переконливих доказів стосовно правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та винесення податкової вимоги.

За таких обставин, позовні вимоги позивача щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 03.05.2006р. № /2 та скасування першої податкової вимоги від 08.08.2006р. № 1/140 відповідають вимогам чинного законодавства, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи задоволення позову згідно ст. 94 КАСУ судові витрати, здійснені позивачем (судовий збір згідно платіжного доручення №89 від 07.07.2006 р. в сумі 6,80 грн.), присуджуються йому у відповідності до вимог п.п.2 п.3 Перехідних та Перехідних положень КАС України. При цьому згідно ч.1 ст. 94 Кодексу документально підтверджені судові витрати присуджуються з Державного  бюджету України.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104,105, 158-163, 162, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД -

ПОСТАНОВИВ:

Позов  Відкритого акціонерного товариства “Красилівський молочний завод”, м. Красилів      до Державної податкової інспекції у Красилівському районі, м. Красилів про скасування податкового повідомлення-рішення від 03.05.2006р. № /2 та скасування першої податкової вимоги від 08.08.2006р. № 1/140 задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № /2 від 03.05.2006 р., що прийняте ДПІ у Красилівському районі, яким позивачу визначено податкове зобов’язання по податку на додану вартість в сумі 285 622,5 грн., де 190 415,00 грн. –основний платіж, 95 207,5 грн. –фінансові санкції.

Скасувати першу податкову вимогу № 1/140 від 08.08.2006р., що прийнята  ДПІ у Красилівському районі, якою визначено податковий борг ВАТ “Красилівський молочний завод”, м. Красилів в розмірі 285 322, 59 грн.

Стягнути з Державного  бюджету  України  на  користь Відкритого акціонерного товариства “Красилівський молочний завод”, м. Красилів (вул. Грушевського, 142, р/р 7001 в Хмельницькій філії “Укрінбанку”, МФО 315397, ) 6,80 грн. (шість гривень 80 коп.) відшкодування сплаченого судового збору.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      В.В. Магера

Постанова   оформлена  і  підписана  06.04. 2007 р.

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.