ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

22.03.2007                                                                       Справа № 4/96-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Ємленінової З.І. при секретарі Сокуренко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Херсонського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі  державного управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області  м.Херсон

до    комунального  підприємства  "Три кринички"  м.Херсон смт.Камишани

про  стягнення  3.991грн.68коп.

за участю  ст. помічника  прокурора  Реброва  С.Г.

та  представників сторін:

від  позивача –  юрист Редькін М.Ю.

від  відповідача  -  директор Білецький Б.А.

в с т а н о в и в :

Прокурор в інтересах позивача звернувся з заявою про стягнення з відповідача 3.991грн.68коп.   збитків у зв'язку з  порушенням  водного  законодавства, посилаючись на те, що відповідачем в період з 01.11.2004року по 01.12.2006року  без дозволу на здійснення спеціального водокористування   забрано 176.000куб.м. підземної води, чим порушено  вимоги водного  законодавства.

Представник позивача в засідання суду  15.03.2007року не  з'явився  з невідомих  причин, незважаючи  на те, що  був повідомлений про  день  розгляду справи, про  що  свідчить  поштове повідомлення про  вручення йому ухвали  про   відкриття справи  від 21.02.2007року.

Відповідачем також  не  надано  доказів, витребуваних ухвалою  про  відкриття провадження у адміністративній справі, тому  в засіданні  15.03.2007 року судом оголошувалася перерва до  22.03.2007року.

Прокурор  та представник позивача в черговому засіданні суду позовні вимоги  підтримали та надали  додаткові пояснення.

Відповідач  позовних  вимог  не  визнає, посилаючись  на те, що він  лише обслуговує передані йому на баланс свердловини, які є  власністю сільської  Ради, тому він  є  вторинним водокористувачем, а дозвіл  на  спецводокористування в зазначений в позові період  повинна отримувати  сільська Рада. Відповідач також  пояснив, що він   здійснював водозабір  для задоволення потреб населення по  подачі питної  води, тому відповідно до ст. 16, 17   закону України «Про  питну воду  та  питне  водопостачання»він  повинен  отримати  дозвіл  на спецводокористування або  дозвіл  на користування надрами. Оскільки  ним  отримано  дозвіл  на користування надрами, то, на думку  відповідача,  відсутній склад правопорушення, так як прокурор, при зверненні з  позовом, повинен  був застосовувати  не  норми  Водного  Кодексу України, а  норми закону України «Про  питну воду  та  питне  водопостачання», вимоги якого  ним не  порушені.

Дослідивши матеріали  справи, заслухавши прокурора та представників сторін, суд  дійшов до  висновку про  те, що  позовні вимоги підлягають  задоволенню з  урахуванням  наступних  підстав.

Згідно з вимогами пп.1, 9 ст. 44, ст.49 Водного Кодексу України водокористувачі зобов'язані  економно використовувати  водні ресурси, дбати про їх відновлення, поліпшення  якості та здійснювати  спеціальне водокористування лише за наявності дозволу на спецводокористування, який оформляється  державними органами   охорони  навколишнього природного середовища.

Видача дозволу на спецводокористування  здійснюється за клопотанням  водокористувача з обгрунтуванням потреби у воді, погодженим з відповідними органами. У дозволі визначаються   ліміти забору води  та скидання забруднюючих речовин.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач без дозволу на здійснення спецводокористування використав для господарських потреб за період з 01.11.2004року по 01.12.2006року 176.000 куб.м. води  із  підземних джерел. Цей факт  підтверджується   актом  позивача від 19.12.2006року про перевірку дотримання відповідачем вимог  природоохоронного законодавства,  постановою  про  адміністративне  порушення №004720 від 28.12.2006року  та довідкою  самого  відповідача  від  19.12.2006року №167,  підписаною керівником та головним бухгалтером відповідача.  Цими документами,  а також  довідкою  позивача від 29.01.2007року №01-14/4-49 підтверджуються обсяги  спожитої води відповідачем  в період з 01.11.2004року по 01.12.2006року та відсутність  дозволу на спецводокористування.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, виконаним на підставі Методики розрахунку розміру відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України 18.05.1995р. №37 яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01.06.1995р. за №162/698 із  змінами, внесеними  Мінекоресурсів  України від  31.01.2002року №48 та зареєстрованими  в Міністерстві юстиції  України 18.02.2002року за № 155/6443, відповідач внаслідок порушення вимог  водного законодавства заподіяв державі збитки в розмірі 3.991грн.68коп.

Відповідно до вимог ст.ст 110, 111 Водного Кодексу України водокористувачі зобов'язані відшкодувати збитки, завдані  внаслідок порушення   вимог  водного  законодавства щодо  спеціального водокористування.

Оскільки в засідання суду відповідач не надав доказів оформлення  дозволу  у встановленому порядку за період з 01.11.2004року  року по 01.12.2006 року, або перерахування суми позову, позовні вимоги підлягають  задоволенню.

Посилання відповідача на те, що  ним виконані вимоги ст.ст. 16, 17   закону України «Про  питну воду  та  питне  водопостачання» і  отримано   дозвіл  на користування надрами, не  є  підставою  невиконання вимог статей 44, 49 Водного  Кодексу України щодо  здійснення  спеціального  водокористування   за наявності  дозволу,  виданого  у встановленому законом порядку, оскільки  відповідно до  вимог  пункту 9 статті 44 Водного Кодексу України водокористувачі зобов'язані  здійснювати  спеціальне водокористування  лише при  наявності  дозволу. При  цьому будь-яких  виключень  для водокористувачів  які здійснюють  задоволення питних  потреб  населення цією  нормою, як  і іншими  нормами Водного Кодексу України,   не  передбачено.

Довідкою  від 19.12.2006року №167  відповідач підтверджує, що  саме ним в період з 01.11.2004року  року по 01.12.2006 року видобуто  176.000куб.м.  води із  артезіанських свердловин за допомогою  технічних  пристроїв, які передані йому  на баланс   рішеннями  Комишанської  селищної Ради  №188 від 24.11.2004року, № 38 та 39  від 14.06.2006року.

Таким чином, відповідач є водокористувачем, ним   здійснюється забір  води  із  водних  об'єктів із  застосуванням  технічних  пристроїв для задоволення питних  потреб  населення, тому відповідно до  статті 48 Водного Кодексу України він здійснює спеціальне  водокористування,  а право  на  його здійснення виникає  на підставі дозволу, що  встановлено  приписами ст.49 зазначеного Кодексу. Однак такого  дозволу в зазначений в позовній заяві період відповідачем не  було  отримано.

Крім  того, наданими   до  справи  доказами підтверджується, що  відповідач  все ж  таки  отримав дозвіл  на спецводокористування, але  після відкриття провадження у адміністративній справі –01.03.2007року. В дозволі зазначено, що його  видано  водокористувачу –комунальному  підприємству «Три Кринички». Зазначений факт  спростовує  заперечення відповідача, оскільки  отримавши дозвіл, він  визнав той факт, що  він  здійснює  спеціальне водокористування,  а тому   повинен  виконувати  вимоги водного  законодавства щодо   водокористування   на підставі дозволу.

З урахуванням  викладеного, позовні вимоги  обгрунтовані і підлягають  задоволенню.

Держмито відповідно до  ст. 89 КАСУ відноситься на відповідача.

В засіданні за згодою прокурора та представників сторін оголошувалася вступна та резолютивна частина постанови.

Керуючись  ст. 162, 163, 167  Кодексу Адміністративного  судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Позовні вимоги задовільнити в повному обсязі.

2. Стягнути  з          комунального  підприємства  "Три кринички"  м.Херсон смт.Камишани вул.Радянська, 81а  ідентифікаційний код № 33172372   (інші реквізити суду невідомі):

а)  на користь державного управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області   на рахунок  Фонду охорони навколишнього природного середовища  р/р 0002 в банку управління державного казначейства Херсонської області МФО 852010 код платежу 24061600 “інші надходження до фондів охорони навколишнього природного середовища” -   3.991грн.68коп.  збитків;

б) в доход державного бюджету - одержувач управління Державного казначейства  у м.Херсоні р/р № 0002 в Головному  управлінні Державного Казначейства по Херсонській області МФО 852010 код 24104230, код призначення платежу 22090200 символ звітності банку 095  - 39грн.92коп. державного мита.

Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили та надіслати  ДПІ у м.Херсоні.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  З.І. Ємленінова

Постанова оформлена 27.03.2007року.