СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22"
лютого 2007 р.                                                                              Справа  № 19/60

За позовом Товариство з
обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс ЛТД"

до відповідача підприємець ОСОБА_1

про стягнення в сумі 16 800 грн.
00 коп.

Суддя

Представники:

Від позивача  : представник  Приходько Т.В., Гайдученко Н.В.

Від відповідача :
представникОСОБА_2

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського
суду Рівненської області з позовом про стягнення з відповідача 16800 грн.- суми
помилково перерахованих коштів. Вимоги обгрунтовує недосягненням згоди сторін
по істотним умовам договору про надання послуг. В судовому засіданні позовні
вимоги, відповідно до права, наданого
статтею 22 ГПК України, підтвердив.

Відповідач проти позову заперечує,
мотивуючи тим, що укладення договору відбулося, відтак сплачені позивачем кошти
не є помилково перарахованими. Просить в позові відмовити.

Поряд з цим відповідачем заявлено
клопотання про залучення до розгляду справи третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю
"НІКоС. Оціночна компанія". Клопотання мотивоване тим, що аналітичний
матеріал було замовлено з метою подальшого використання ТзОВ "НІКоС.
Оціночна компанія", яке за замовленням позивача проводило оцінку
нерухомого майна та обладнання належного ТзОВ "Компанія "Зевс
ЛТД".

Заявлене клопотання судом
відхилено, оскільки відповідачем не доведено, що рішення у заявленому спорі
вплине на права та обов'язки ТзОВ "НІКоС. Оціночна компанія".

Статті
20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України сторонам
роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених
статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання
складено відповідно до статті 811 ГПК України.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників сторін, вивчивши подані ними письмові докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позивачу в
позові слід відмовити.

Суд виходив з такого.

11 жовтня 2006 року Товариством з
обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс ЛТД" було замовлено
інформаційно-консультаційні послуги суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, а саме - дослідження ринку м'ясозаготівельної та
м'ясопереробної продукції з метою визначення інвестиційної привабливості
підприємства замовника.

На підтвердження домовленості,
11.10.2006 року позивачу було надано проекти договорів НОМЕР_1 та виставлено до
оплати рахунок б/н від 11.10.2006 року за інформаційно-консультаційні послуги в
сумі 16800 грн. 00 коп. В той же час позивач надав відповідачу документи,
необхідні для аналітичної роботи.

Платіжним дорученням від
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач перерахував на рахунок СПД ОСОБА_1 кошти в сумі 16800 грн.
00 коп. Призначення платежу - оплата за інформаційно-консультаційні послуги.

В подальшому, через недосягнення
згоди сторін по істотним умовам договору позивач звернувся до відповідача з
усною пропозицією повернути сплачені кошти, від якої останній відмовився
вважаючи, що договір укладено та виконано частину роботи.

Статтею 181 Господарського кодексу
України визначено загальний порядок укладення господарських договорів.
Відповідно до умов даної статті сторона, яка одержала проект договору, у разі
згоди з його умовами оформляє договір і повертає один примірник договору другій
стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк
після одержання договору.

За наявності заперечень щодо
окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол
розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний
строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з
підписаним договором.

У разі якщо сторони не досягли
згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається
неукладеним. Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання,
правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 642 Цивільного
кодексу України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах
строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов
договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила
відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія
є прийняттям пропозиції.

Як встановлено судом, позивач після
отримання примірнику договору НОМЕР_1, не надсилав відповідачу свої заперечення
або відмову від укладення договору у встановлені законодавством строки та не
повернув відповідачу його другий примірник. Не здійснено таких дій позивачем і
в подальшому, та жодними доказами стосовно відмови від укладення договору
вимоги не обгрунтовані. Натомість, у межах строку для відповіді позивач
здійснив оплату послуг (11.10.2006 р. - пропозиція, 19.10.2006 р. - сплата
коштів), чим засвідчив своє бажання укласти договір.

За таких обставин, вимога позивача
про повернення коштів, як помилково сплачених, задоволенню не підлягає.

Заперечення позивача з приводу
того, що відповідач не надав йому висновки аналітичного дослідження судом до
уваги не прийняті, оскільки дана обставина стосується предмету виконання
договірних зобов'язань.

З урахуванням вищевикладеного
позивачу в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Витрати по сплаті
держмита та витрати по оплаті інформаційно-технічних послуг по забезпеченню
судового процесу, у разі такої сплати, на підставі ст.49 ГПК України,
покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 49,  811, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позивачу - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс ЛТД" (вул. Клима
Савури 6,Дубно,Дубнівський район, Рівненська область,35600) - в позові
відмовити.

Суддя

Повний
текст рішення підписано "05" березня 2007 р.