ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2007 р.
12:10
Справа №  7/695/06

м. Миколаїв

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод», 54050, м.Миколаїв, вул. Артема, 62А

до відповідача: Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Миколаєві, 54017, м.Миколаїв, вул.Чкалова, 20

про: визнання протиправним та скасування рішення Спеціалізованої ДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Миколаєві № 00000936/0 від 17.11.2006р.

Суддя Семенчук Н.О.

При секретарі судового засідання Дзюбі Ю.Ф.

Представники:

Від позивача: Птичкіна В.В., дов. № 2623/101-05-116  від 04.10.2006р.
Ковширін М.М., дов. № 3034/101-05-116 від 28.11.2006р.

Від відповідача: Рибальченко О.О., дов. № 1464/9/10-016 від 30.10.2006р.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод»звернулось до господарського суду із позовними вимогами  про визнання протиправним та скасування рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції  по роботі з великими платниками податків у м.Миколаєві  № 00000936/0 від 17.11.2006р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення не відповідає чинному законодавству, а при його прийнятті ДПІ вийшла за межі повноважень, наданих їй Законом України “Про державну податкову службу України”.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, та зазначає, що відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України “Про державну податкову службу України” органи державної податкової служби мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд –

встановив:

13.11.2006р. спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м.Миколаєві була проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод»з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період з 01.07.2004р. по 30.06.2006р. за результатами якої складено акт № 44/36-000/33133003.

На підставі акту перевірки № 44/36-000/33133003 від 13.11.2006р  Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м.Миколаєві було прийнято рішення № 00000936/0 від 17.11.2006р. яким застосовано до відповідача штрафні (фінансові) санкції в розмірі 6431,16 грн. за порушенням норм з регулювання обігу готівки.

Позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна податкова інспекція є органом державної влади і, відповідно, її діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної норми Конституції України та здійснюватись у відповідності з приписами ст. 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”.

Відповідно до п. 1 ст. 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов’язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов’язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов’язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб’єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов’язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов’язкові платежі), крім Національного банку України та його установ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Ст. 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” передбачені підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок.

Як вбачається з акту перевірки та направлень № 10/36, № 600/23, № 597/23 перевірка здійснена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 11 та ч. 1 ст. 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, які стосуються лише своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов’язкових платежів).

Здійснення контролю за дотриманням суб’єктами господарювання порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), відповідно до Закону України “Про систему оподаткування“ не відноситься до наведених у статті 13 видів податків і зборів (обов’язкових платежів), що справляються на території України.

Тобто такі перевірки не підпадають під дію вимог, встановлених ст. 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, оскільки при їх проведенні державними податковими органами не здійснюється перевірка своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов’язкових платежів).

Враховуючи вищевикладене, та оскільки, жодним законом України не встановлений відповідний порядок контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) то Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м.Миколаєві при здійсненні перевірки ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» щодо дотримання вимог “Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні”, затвердженого постановою Правління НБУ від 19.02.2001 року № 72 та вимог “Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні” затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року № 637, вийшла за межі власних повноважень, тому висновки акту перевірки з цього питання та прийняте за результатами перевірки рішення № 00000936/0 від 17.11.2006 року є протиправним.

Оскаржуване рішення про застосування до відповідача штрафних (фінансових) санкцій прийняте на підставі п. 11 ст. 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”.

П. 11 ст. 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” передбачено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках,  порядку  та розмірах, встановлених законами  України.

Враховуючи, що порядок застосування відповідних штрафних (фінансових) санкцій законом не визначено, оскаржуване рішення не відповідає чинному законодавству.

Отже СДПІ ВПП у м.Миколаєві при прийнятті оскаржуваного рішення порушила не лише вимоги чинної Конституції України, але й вимоги спеціального закону, який регулює повноваження ДПС, зокрема п. 11 ст. 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” що передбачає право органів ДПС лише в установленому законом порядку застосовувати до платників податків фінансові санкції, передбачені цим пунктом.

Керуючись ст.ст. 160-163, 167, 254 КАС України Господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.  Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 00000936/0 від 17.11.2006р. Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Миколаєві.

3. Відшкодувати з державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод»державне мито в сумі 3,40 грн.

Постанова у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
Н.О.Семенчук