суд
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "14" лютого 2007 р.
Справа № 12/161-Д

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Сікорська Н.А.

судді

за участю представників сторін

від позивача Ярмоленко В.В., дов. від 31.01.07; Педько
І.В. - директор.

від відповідача ОСОБА_1, приватний підприємець; ОСОБА_2,
дов. від 31.01.07

Розглянув справу за позовом Колективного підприємства
"Малинсервіс" (м. Малин)

до Приватного підприємця ОСОБА_1(м. Малин)

про розірвання договору оренди від 15.04.2003р.

Подано позов до ПП ОСОБА_1 про розірвання договору оренди  нежилого приміщення з  підстав користування приміщенням не за
призначенням.

Представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі.
В судовому засіданні подано  письмові
додаткові пояснення по справі (а.с. 49).

Представники відповідача проти
позовних вимог заперечують. Вважають позовні вимоги позивача
безпідставними. В обґрунтування своїх заперечень подали письмовий відзив (а.с.13,
14).

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про
відкладення розгляду справи з метою уточнення позовних вимог, проти якого
представники відповідача  заперечили.

Суд відхилив клопотання
позивача, оскільки підстави, заявлені останнім, не  узгоджуються з  приписами ст. 77 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.04.2003р між КП «Малинсервіс» та приватним підприємцем ОСОБА_1
був укладений договір оренди нежилого приміщення, за яким відповідач по справі
(Орендар за Договором) взяв у користування за плату на певний строк май но, а
саме: 44,2 м кв нежилого приміщення у АДРЕСА_1 для розміщення магазину.

Як вказав позивач підставою для звернення до суду є порушення
Орендарем взятих на себе договірних зобов'язань в частині користування
приміщенням, а саме  відповідач
користується орендованим приміщенням не за цільовим призначенням та самовільно
зайняла додаткову площу 121,5 м кв не обумовлену предметом договору, про що був
складений Акт від 01 вересня 2006р. перевірки договору оренди приміщення.

16.10.2006р. відповідачу по справі була надіслана пропозиція про
зві льнення займаного приміщення та внесення змін до Договору в частині
визначення індивідуально визначеного майна, що є предметом Договору, на другому
поверсі Будинку побуту. Відповідь на пропозицію
позивача не надійшла.

Позивач вважає, що Договором не обумовлено, яке приміщення є
об'єктом орендних відносин, де воно розташоване, та який саме стан приміщення, що
передається, а тому КП «Малинсервіс», як власник приміщення, вправі на власний
розсуд розпоряджатися належним йому майном, визначаючи яке саме майно
передається у користування іншій особі.

Договором оренди не визначено, що орендо ване майно буде знаходитись
на першому поверсі приміщення. Відповідач
не приймає пропозицій позивача, а тому останній, враховуючи недоліки
Договору від 15.04.2003р. та неналеж не виконання Орендарем його умов, просить
його розірвати.

Відповідач проти позовних вимог заперечує. Вважає, що сторони  узгодили істотні умови договору щодо розміру
та порядку внесення орендної плати, строку дії договору, обов'язків орендаря,
умов повернення майна тощо.

Договором обумовлено, що в оренду передається нежиле приміщення
площею 44,2 кв.м., яке  згідно
поверхового плану Малинського  КП по
технічній інвентаризації   є  лише на першому поверсі.  Строк дії договору за погодженням між
сторонами визначено до 15.04.2013р.

Відповідно до  ст.  291
Господарського  кодексу
України  одностороння  відмова від договору оренди не допускається.

Відповідач вважає, що підстави, які передбачені ст.. 783 ЦК
України для розірвання договору відсутні.

Відповідно до  Акту
обстеження магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" ПП ОСОБА_1 від 13.09.2006р., що
складений комісією у складі: начальника юридичного відділу, головного
спеціаліста юридичного відділу, секретаря міської ради орендована площа
використовується згідно договору оренди

За приписами ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, господарський суд дійшов
висновку, що в позові слід відмовити на підставі слідуючого.

Відповідно до ст.ст. 759, 763 ЦК України, за  договором
найму  (оренди)  наймодавець
передає   або зобов'язується
передати наймачеві майно у користування за плату на строк,  встановлений договором.

Згідно ст.ст. 651, 652 ЦК України, які закріплюють загальні
положення щодо розірвання  договору,  передбачена
можливість розірвання договору за вимогою однієї зі сторін  за рішенням суду у випадку  1) істотного пору шення договору другою
стороною; 2) у зв'язку з істотною зміною обставин, з яких сторони виходили при
укладанні договору.

Однак  у ст. 783 ЦК України,
яка є спеціальною нормою, що регулює умови розірвання договору оренди
передбачено, що орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди,
якщо орендар:

1) користується річчю всупереч договору або призначенню речі;

2) без дозволу орендодавця передав річ у користування іншій особі;

3) своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі;

4) не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо
обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на орендаря.

Отже,  діючим законодавством
чітко визначено підстави для розірвання договору найма.

Наведені у позовній заяві обставини, які на думку позивача є
підставою для розірвання договору, не відповідають підставам  визначеним законом. З актів, які складені
представниками  позивача не вбачається,
що відповідач користується приміщенням не за цільовим призначенням.

Відповідно до договору, приміщення, яке  здається
в оренду  відповідач  зобов'язалась використовувати під
магазин.  Акти позивача навпаки
підтверджують факт використання
приміщення  площею 44,2  м кв під магазин, тим самим позивач
суперечить  своїм же  вимогам.

Факт використаня
відповідачем іншого приміщення, яке не здавалось в оренду не є підставою
для розірвання договору оренди  від
15.04.03, а тому суд вважає безпідставними вимоги позивача і відмовляє в їх
задоволенні.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 22, 33, 49, 69, 82-85 ГПК
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У
позові відмовити

Рішення
господарського суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного
строку з дня підписання   рішення,
оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Суддя
Сікорська Н.А.

Дата підписання: 12
березня 2007 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам