ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 р.
№ 15/353/06-8/310/06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. –головуючого,

Костенко Т.Ф.,
Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали
касаційної скарги
Приватного підприємства “Агрофірма Зміна”, Запорізька область, Вільнянський район,
с. Любимівка

на рішення
господарського суду Запорізької області
від 25.12.2006р.

у справі
господарського суду Запорізької області

за позовом
Приватного підприємства “Агрофірма Зміна”, Запорізька область, Вільнянський район,
с. Любимівка

до
Фермерського господарства “Лещенко В.М.”, Запорізька область, Вільнянський район,
с. Михайлівка

третя особа
Вільнянський районний відділ земельних ресурсів, Запорізька область, м. Вільнянськ

про
повернення самовільно зайнятих земельних ділянок

за участю представників:

позивача: не з’явився,

відповідача: не з’явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.12.2006р. у справі №15/353/06-8/310/06 в задоволенні уточненого  позову Приватного підприємства “Агрофірма Зміна” до Фермерського господарства “Лещенко В.М.” про заборону використання земельних ділянок, що розташовані на території Любимівської сільської ради до закінчення терміну дії договорів оренди їх землевласників з ПП “Агрофірма Зміна” відмовлено. Цим же  рішенням відмовлено ПП “Агрофірма зміна” у задоволені клопотання про  доповнення та зміни позовних вимог в частині стягнення з ФГ “Лещенко В.М.” 25294,54 грн. збитків.

Рішення в частині відмови в позові мотивовано тим, що позивач не  надав доказів того, що на даний час сторони по справі перебувають у деліктних правовідносинах (тобто має місце правопорушення відповідача), а  в частині відмови у задоволенні клопотання - тим, що сутність клопотання позивача в частині стягнення з відповідача збитків зводиться до збільшення розміру позовних вимог, що відповідно до роз’яснень Президії ВАС України від 18.09.1997р. №02-5/289 “Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України” та інформаційного листа ВГСУ від 02.06.2006р. № 01-8/1228 не може бути поєднано з пред’явленням  додаткових позовних вимог про зміну предмету позову.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Запорізької області від 25.12.2006р. у даній справі, ПП “Агрофірма Зміна” звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить рішення скасувати, а справу передати до місцевого господарського суду на новий  розгляд, мотивуючи скаргу порушенням та неправильним застосуванням судом  норм матеріального і процесуального права.

Сторони у даній справі не реалізували своє процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту, знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити, враховуючи наступне.

Розглядаючи касаційну скаргу та перевіряючи юридичну оцінку обставин справи і повноту їх встановлення у відповідності до приписів ст. 1115 ГПК України, касаційна інстанція виходить з того, що рішення визнається   обґрунтованим тоді, коли в ньому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні та ґрунтуються на правильно  застосованих до спірних відносин норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення місцевого господарського суду не відповідає  зазначеним  вимогам.

Так, відповідно до ст. 22 ГПК України позивач має право до прийняття рішення по справі, змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити його.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2006р. позивачем заявлено вимоги про повернення самовільно зайнятих відповідачем земельних ділянок розташованих на території Любимівської сільської ради народних  депутатів Вільнянського району Запорізької області.

Предметом первинного позову у даній справі (матеріально-правовою вимогою) позивачем зазначено повернення самовільно зайнятих  відповідачем земельних ділянок, а підставою позову (обставинами, на яких   ґрунтуються вимоги позивача) вказано безпідставне користування  відповідачем спірними земельними ділянками, право користування якими належить позивачу, що підтверджується актом перевірки дотримання законодавства по використанню земель від 27.06.2006 р. у справі.

12.12.2006 р. позивач на підставі ст. 22 ГПК України подав заяву про доповнення та зміни до первинної позовної заяви, в якій просить стягнути з СФГ “Лещенко В.М.” 25294,54 грн. збитків та заборонити останньому  використання спірних земельних ділянок до закінчення терміну дії договорів оренди їх землевласників з ПП “Агрофірма Зміна”.

Аналіз зазначеної заяви позивача свідчить про зміну позивачем  предмету позову із залишенням незмінними підстав позову в зв’язку з чим  висновки місцевого суду щодо обґрунтування відмови у задоволені  клопотання про доповнення та зміни позовних вимог від 12.12.2006р. в частині   стягнення з ФГ “Лещенко В.М.” збитків колегія вважає помилковими та  такими, що не відповідають вимогам ГПК України.

Як наслідок, помилковими є і висновки місцевого господарського суду   про ненадання позивачем доказів того, що на час вирішення спору сторони у справі перебувають у деліктних правовідносинах (тобто має місце правопорушення відповідача), оскільки наявність встановленого судом та підтвердженого належними доказами факту незаконного вирощування  відповідачем на земельних ділянках позивача соняшника з урахуванням      уточнених позовних вимог в частині стягнення збитків свідчить про   наявність протиправних дій відповідача, якими порушені права позивача як  належного землекористувача спірних земельних ділянок.

Таким чином, колегія вважає, що судом першої інстанції не досліджено в повному обсязі матеріали та обставини справи, які мають суттєве значення  для розгляду спору, що є порушення вимог ст. 43 ГПК України, та порушено   норми процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення, яке підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 25.12.2006р. у справі №15/353/06-8/310/06 скасувати.

Справу направити до господарського суду Запорізької області на новий  розгляд.

Головуючий суддя                                                                         В.С. Божок

Судді:                                                                                             Т.Ф. Костенко

Г.П.Коробенко