СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Луцьк, пр. Волі, 54 а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"07" травня 2007 р.

Справа № 2/41-92А.

за
позовом Державної податкової адміністрації у Волинській області, м. Луцьк

до
відповідачів: Приватного підприємства “Луцькпідшипниксервіс”, м. Луцьк

Підприємця
ОСОБА_1, м. Луцьк

про  визнання недійсною угоди та застосування
наслідків, передбачених ст. 208 Господарського кодексу України

Суддя          Л. О. Черняк

При
секретарі Андрусенко О. О.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від
позивача: Сахарчук А. А. - податковий інспектор (довіреність у справі)

від
відповідача 1: ОСОБА_2 - адвокат (довіреність у справі)

від
відповідача 2: -

Відповідно
до ст.160 КАС України в засіданні суду 07.05.2007 р. було оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Представникам
сторін у судовому засіданні роз'яснені права та обов'язки, передбачені ст.ст.
49, 51 КАС України.

Суть спору : позивач - Луцька ОДПІ
просить суд визнати недійсною угоду від НОМЕР_1р. на суму 44712грн., укладену
між підприємцем ОСОБА_3 та Спільним підприємством АТЗТ "Волиньпак" та
застосувати наслідки визнання господарського зобов'язання недійсним,
передбачені ст.208 Господарського кодексу, а саме, стягнути з суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_3 та спільного підприємства
"Волиньпак" все одержане ними за зобов'язанням - по 44712грн. з
кожного в доход держави.

Позовні вимоги податкова інспекція
обгрунтовує таким.

ПП
ОСОБА_3(продавець) та СП АТЗТ "Волиньпак"(покупець) уклали Договір
купівлі-продажу №НОМЕР_1р. Предметом договору є купівля СП АТЗТ
"Волиньпак" курячих стегон морожених в кількості 3000 шт. Даний
Договір визначав порядок взаємовідносин, що виникають при купівлі продажу, а
також порядок розрахунків між продавцем та покупцем.

На
виконання умов угоди СПД ОСОБА_3. виписана податкова накладна на курячі стегна
морожені №НОМЕР_2 р на суму 44712 грн., в т. ч. ПДВ 7452 грн.

Фактичне
отримання товару СП АТЗТ „Волиньпак" підтверджується видатковою накладною
№НОМЕР_3 року на суму 44712,00 грн курячі стегна морожені 3000 шт.

По
податковому обліку СП АТЗТ „Волиньпак" суму придбаного товару без ПДВ в
розмірі 37260,0 грн включено до складу валових витрат в рядку 04.1 Декларації з
податку на прибуток за З квартал 2005р., подану до Луцької ОДПІ НОМЕР_4.

Розрахунки
між суб'єктами господарювання проводились у безготівковій формі, що
підтверджується платіжним дорученням СП АТЗТ "Волиньпак" №НОМЕР_5
року (призначення платежу .за курячі стегна морожені, одержувач ОСОБА_3).

Станом
на 01.09.2005р. в бугалтерських документах СП АТЗТ "Волиньпак"
дебіторська/кредиторська заборгованість по розрахунках з ПП ОСОБА_3. відсутня,
що підтверджує виконання угоди сторонами.

Згідно
Постанови Господарського суду Волинської області від 13.02.2007 року, за
позовом Луцької ОДПІ до СПД ОСОБА_3 та виконавчого комітету Луцької міської
ради визнано недійсними з моменту держреєстрації свідоцтво про державну
реєстрацію СПД" фізичної особи ОСОБА_3
від ІНФОРМАЦІЯ_2року та свідоцтво платника ПДВ №НОМЕР_6 року з моменту
його видачі та припинено його підприємницьку діяльність .

Судом
встановлено, що СПД ОСОБА_3 лише здійснив державну реєстрацію, після чого всі
документи передав невстановленій особі за грошову винагороду. ОСОБА_3 пояснив,
що ніякої фінансово-господарської діяльності він не здійснював.

Згідно
Висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС у
Волинській області від НОМЕР_7вищевказані документи на отримання СП АТЗТ
"Волиньпак" товарів від ПП ОСОБА_3 та їх оплати складалися та
підписувалися від його імені невстановленою особою. Згідно пояснень ОСОБА_3.
він лише здійснив держреєстрацію на прохання невстановлених осіб. З його
пояснень вбачається, що він будь яких документів пов"язаних з
фінансово-господарською діяльністю не підписував. Крім того звітність до
податкових органів з моменту держреєстрації не подавалась і відповідно податки
не декларувались та не сплачувались.

Фактично
СП АТЗТ "Волиньпак" уклав договір на купівлю товару від НОМЕР_1р.,
підтверджений податковою накладною, та видатковою накладною 44712,00
грн.,в.т.ч. ПДВ - на 7452,00 грн., підписаний від імені СПД ОСОБА_3 з
невстановленою особою.

Оскільки
судом визнано недійсним державну реєстрацію СПД ОСОБА_3 з моменту його
державної реєстрації, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_2року, та свідоцтво платника ПДВ з
моменту його видачі, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1 року, Луцька ОДПІ вважає, що у СП
АТЗТ "Волиньпак" не було підстав щодо віднесення до податкового
кредиту 7452,00 грн. податку на додану вартість та включення до валових витрат
37260,00 грн. згідно податкових накладних, виписаних від СПД ОСОБА_3

Податкові
накладні оформлені, з порушенням порядку складання, і не дають права платнику
податку на включення сум ПДВ до податкового кредиту звітного періоду та не
підтверджують податковий кредит, як цього вимагає пп.7.4.5 п.7.4 ст.7.

Статтею
50 ЦК України передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності,
яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її
державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Однак, як встановлено
судом СПД ОСОБА_3. немає будь-якого відношення до підприємницької діяльності та
будь-яких документів, пов"язаних з фінансово-господарською діяльністю не
підписував,

Таким
чином, укладення та виконання сторонами угоди, на думку Луцької ОДПІ, вчинено з
метою суперечною інтересам держави в частині приховування від оподаткування
прибутків.

Постановою
Верховного суду України від 19.04.2005 року передбачено, що однією з
обов'язкових підстав включення сум до податкового кредиту з податку на додану
вартість є сплата цих сум до Державного бюджету України. В нашому випадку СПД
ОСОБА_3 податкові зобов'язання з податку на додану вартість за угодою СП АТЗТ
"Волиньпак" не задекларовано та не сплачено.

Відповідно
до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.07.2002р.№ 1056
„Про заходи щодо забезпечення однакового і правильного застосування
законодавства про податки" до угод, укладених з метою завідомо суперечною
інтересам держави і суспільства, належать угоди, які порушують основні принципи
суспільного ладу, зокрема, спрямовані на приховування фізичними та юридичними
особами від оподаткування прибутків та доходів. Доказами спрямованості умислу
суб'єктами оспорюваних угод на приховування від оподаткування прибутків та
доходів можуть бути, зокрема, надані податковими органами відомості про
відсутність підприємства(сторони угоди) за юридичною та фактичною адресою, про
визнання недійсними установчих (статутних) документів, про скасування державної
реєстрації суб"єкта підприємницької діяльності.

Вищевикладені
обставини свідчать про те, що угода купівлі-продажу, вчинена з метою, яка за
відомо суперечна інтересам держави та суспільства, а тому підлягають визнанню
недійсною за ст..207 ГКУ.

Відповідач
- СП «Волиньпак» у письмових поясненнях від 07.05.2007 р. проти позову
заперечив, зазначивши наступне.

Між СП АТЗТ "Волиньпак" та
ПП ОСОБА_3. було укладено договір купівлі-продажу №НОМЕР_1р. За умовами даного
договору ПП ОСОБА_3 зобов'язався продати, а
СП АТЗТ "Волиньпак" зобов'язалося купити курячі стегна
морожені в кількості 3000шт. Угода була виконана, за отриманий товар розрахунок
проведено повністю, що підтверджується відповідними бухгалтерськими і
платіжними документами. Розрахунок проведено на суму 44712,00грн. в т.ч. ПДВ
7452,00грн.

Відповідно до ст.ст.80, 87,90 ЦК
України та ст.33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців СПД володіє цивільною правоздатністю з моменту його
державної реєстрації. Цивільна правоздатність СПД припиняється з моменту
внесення до єдиного державного реєстру відповідного запису. На момент укладення
договору купівлі-продажу СПД ОСОБА_3 був зареєстрований належним чином в
державних органах і був  наділений всіма
повноваженнями щодо ведення підприємницької діяльності.

Проте позивачем не доведено наявності
у сторін договору умислу укласти договір, мета якого суперечить інтересам
держави і суспільства. Відповідно до ст.32 ГПК України доказами по справі є
будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

В якості одного з аргументів, на які
позивач посилається в обгрунтування своїх вимог, вказано, що ОСОБА_3 не подавав
податкової звітності і не сплачував податки до бюджету. Але такі обставини не
можуть бути доказами спрямованості умислу сторін на укладення договору, мета
якого суперечить інтересам держави і суспільства. У п.п.1.1 та 1.3 оглядового
листа Вищого арбітражного суду України від 20.04.2001р. №01-8/481 вказано, що
невиконання стороною угоди обов'язків щодо подання звітності і сплати податків
та порушення стороною законодавства про оподаткування не є підставою для
визнання його недійсним. Якщо податковим органом не подано доказів
спрямованості укладеної угоди на вчинення порушення податкового законодавства,
несплата податків (обов'язкових платежів) не є підставою для визнання угоди
недійсною.

У позовній заяві позивач стверджує,
що метою укладення між сторонами договору було приховування доходів від
оподаткування, проте, жодних доказів спрямованості умислу сторін на досягнення
такої мети не  подано.

Відповідно до ст.ст.4-3,32,33 та 34
ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь в справі обгрунтовують
свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд
у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які
мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини
справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженими певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Із досліджених матеріалів справи,
пояснень представників сторін, суд

в
с т а н о в и в :

Згідно акту №НОМЕР_8 року "Про
результати позапланової виїзної перевірки СП "Волиньпак" по питанню
наявності договірних взаємовідносин і взаєморозрахунків з ПП ОСОБА_3 за період
з 01.02..2005р. по 31.12.2005р. на виконання умов угоди підприємцем ОСОБА_3.
виписана податкова накладна №НОМЕР_2р. на курячі стегна морожені на суму
44712грн. в т.ч. ПДВ 7452грн. Отримання товару підприємством підтверджується
видатковою накладною №НОМЕР_3 року на суму 44712грн. на курячі стегна морожені
в кількості 3000шт. По податковому обліку підприємства суму придбаного товару
без ПДВ в розмірі 37269грн. включено до складу валових витрат в рядку 04.1
Декларації з податку на прибуток за ІІІ квартал 2005 року, подану до Луцької
ОДПІ НОМЕР_4(а.с. 52,53). Розрахунки між суб'єктами господарювання проводилися
у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням №НОМЕР_5 року
станом  на суму 44712грн. в т.ч. ПДВ
7452грн. призначення платежу за курячі стегна морожені, одержувач ОСОБА_3 (а.с.
45).

Постановою господарського суду
Волинської області від 13.02.2007р. у справі №02/110-74А визнано недійсним з
моменту реєстрації свідоцтво про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності.

Останній був зареєстрований в
установленому законом порядку мав свідоцтво платника податку на додану
вартість, а факт реєстрації підприємства на його ім'я свідчить розпорядження
виконкому Луцької міської ради від 04.02.2005р. (а.с.34).

Відповідно до ст.72 КАСУ обставини,
встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.1 ст.207 Господарського кодексу
України , який набрав чинності з 01.01.2004р., господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства або укладено учасниками господарських відносин
з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом недійсною повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст.208 ГК України
якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру
в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави
за рішенням суду стягується все одержане ними зобов'язання однією стороною з
другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне
з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише
у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а
одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за
рішенням суду в доход держави.

Положення статей 207 та 208 ГК
України слід застосувати з урахуванням того, що правочин, який вчинено з метою
завідомо суперечною інтересам держави і суспільства водночас суперечить
моральним засадам суспільства, тому згідно з ч.1 ст.203, ч.2 ст.215 ЦК України
є нікчемним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Органи державної податкової служби
вказані в абзаці 1 статті 10 Закону України «Про державну податкову службу»,
можуть на підставі п.11 цієї статті звернутися до судів з позовами про
стягнення в доход держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою,
яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню
нікчемність.

Санкції застосовуються за вчинення
правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
Разом з тим, за змістом ч.1 ст.208 ГК України застосування цих санкцій можливе
лише в разі виконання правочину хоча б однією стороною.

Санкції, встановлені ч.1 ст.208 цього
кодексу, не можуть застосовуватися за сам факт несплати коштів (зборів, інших
обов'язкових платежів) однією зі сторін договору. За таких обставин
правопорушення є несплата податків, а не вчинення правочину. Для застосування
санкцій, передбачених ч.1 ст.208 Кодексу необхідним є наявність умислу на
укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства. Такої позиції дотримується Верховний Суд України.

Позивач просить визнати недійсною письмову
угоду від НОМЕР_1р. на суму 44712грн. (а.с. 36).

Однак, з оглянутого договору від
НОМЕР_1р., який просить визнати недійсним позивач, що мається в матеріалах
справи, встановлено, що він укладався між продавцем - ПП ОСОБА_3 та покупцем -
СП АТЗТ "Волиньпак". Відповідно до п.1.1 договору продавець
зобов'язується передати у власність покупця товар партіями згідно накладних у
відповідності до замовлень покупця. а покупець зобов'язується проводити оплату
за товар та приймати його на умовах даного договору. Даний договір не
передбачає купівлі-продажу курячих стегон в кількості 3000 шт. та їх вартість в
сумі 44712грн. На зазначений договір, як на підставу купівлі-продажу відсутнє
посилання як у видатковій накладній №НОМЕР_3р. та в податковій накладній від
НОМЕР_2 (а.с.41).

Таким чином наведені докази у справі,
свідчать про те, що умови договору від НОМЕР_1 року не поширюються на фінансово-господарську
операцію між підприємцем ОСОБА_3 та підприємством "Волиньпак" на
купівлю-продаж курячих стегон морожених на суму 44712грн.

Наявні докази у справі свідчать про
безпідставність позовних вимог податкової інспекції щодо визнання угоди від
НОМЕР_1р. - недійсною.

Керуючись
ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ГК України,
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В
позові Луцької ОДПІ про визнання недійсною угоди від НОМЕР_1 року на суму 44712
грн., укладену між СПД ОСОБА_3. СП АТЗТ «Волиньпак» та застосування наслідків,
визнання господарського зобов'язання недійсним, передбачених ст.208
Господарського кодексу України - стягнути з СПД ОСОБА_3 та СП АТЗТ
"Волиньпак" все одержане ними за зобов'язанням - 44712грн. з кожного
в доход держави - відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження постанови може бути подана протягом 10 днів з дня
складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову може бути
подана протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Л. О. Черняк

Дата
виготовлення повного тексту постанови 11.05.2007 р.

Суддя