ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2007                                                                                   Справа № А13/282-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:   судді Науменко І.М. –доповідач

суддів: Білецької Л.М., Голяшкіна О.В.

при секретарі судового засідання: Лазаренко П.М.

За участю представників сторін:

від відповідача: Плужник Наталія Вікторівна, довіреність №16  від 25.10.06,  юрист;

від відповідача: Шевченко Людмила Миколаївна, довіреність №1  від 21.03.06,  представник;

від позивача: Іващенко Світлана Генадіївна, довіреність №03-06/0022  від 10.01.07,  представник;

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства „38 відділ інженерно-технічних частин”, м. Дніпродзержинськ на постанову господарського суду Дніпропетровської області від  16.11.06р.  у справі № А13/282-06

за позовом   Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Дніпропетровськ

до   державного підприємства „38 відділ інженерно-технічних частин”, м. Дніпродзержинськ

про  стягнення 28588,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.06р. у справі № А13/282-06 (суддя Рудь І.А.) позовні вимоги задоволені повністю.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не повідомляв органи працевлаштування інвалідів про наявність вакансій, де може бути застосована праця інваліда, а також не повідомляв органи про потребу у працевлаштуванні інвалідів.

Не погодившись з постановою господарського суду від 16.11.06р., відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, в позові відмовити, посилаючись на те, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, а саме не врахував документи, які наявні в матеріалах справи, що свідчать про те, що відповідач повідомляв органи працевлаштування інвалідів про наявність вільних робочих місць де може бути застосована праця інвалідів.

Позивач витребувані заперечення на апеляційну скаргу не надав.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, дослідивши матеріали справи, вивчивши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991р. № 875-ХП (зі змінами та доповненнями станом на 2005р.) для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4 відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 15 чоловік - у кількості одного робочого місця. Згідно зі ст. 18 Закону працевлаштування інвалідів на підприємствах здійснюється органами Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, місцевими Радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів. Пунктами 5, 10, 11, 12, 13, 14 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою КМУ від 03.05. 1995р. № 314 передбачено, що підприємства інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, а працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими Радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням повноважень, стану здоров'я, здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК. Отже, нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні на підприємства покладено обов'язок по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів та інформування органів, що здійснюють працевлаштування, про наявні вакансії.

Судова колегія встановила, що у відповідності із „Звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік" (форми 10-ПІ річна) на підприємстві відповідача середньооблікова чисе льність штатних працівників облікового складу склала 138 осіб, працюючих інвалідів -2 особи. Чисельність інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях відповідно до нормативу - 6 осіб, не зайнято інвалідами відповідно до нормативу - 4 місця.

Колегія суддів вважає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в Постановах від 20.07.2004р. №04/336 зі справи 2-23/9789-03, від 29.03.2005р. №05/345 зі справи №13/403 та від 29.03.2005р. №05/144 зі справи №3/118, дані про повідом лення відповідачем органів працевлаштування щодо наявності вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів входять до предмету доказування з огляду на приписи норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних відносин.

Як видно з листа відповідача Медико-соціальної експертної комісії в м. Дніпродзержинсьу, відповідач повідомляв органи працевлаштування інвалідів про наявність вільних робочих місць для інвалідів (а.с. 37).

Також з листів № 472 від 07.09.05р. (а.с. 40)  № 518 від 06.10.05р. (а.с. 38) Дніпропетровському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів видно, що відповідач заявляв потребу у працевлаштуванні інвалідів.

Таким чином відповідачем надано до суду належні докази щодо повідомлення органів, які займаються працевлаштуванням інвалідів, про вакансії для інвалідів, а отже, органи працевлаштування інвалідів мали достатньо підстав для направлення інвалідів на підприємство відповідача.

При вивченні матеріалів справи та постанови суду першої інстанції, судова колегія Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.200,205-206 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.06р. у справі №А13/282-06 скасувати.

Апеляційну скаргу державного підприємства „38 відділ інженерно-технічних частин”, м. Дніпродзержинськ  –задовольнити.

В позові відмовити.

Постанова  може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                                              І.М. Науменко

Суддя                                                                                         Л.М. Білецька

Суддя                                                                                                    О.В. Голяшкін

Помічник судді                              К.С. Лукінова