СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

25.01.2007

Справа №2-21/15898-2006

за позовом Державного підприємства
"Ялтинський морський торговельний порт", м. Ялта,

до відповідача Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Ялта,

про стягнення  6247,45 грн.

Суддя Господарського

Суду Автономної Республіки Крим

С.І. Чонгова

Представники:

Позивач Богданова Т.Ю., помічник
ю/к, д/п № Ю-5 від 02.01.2007 р., Корінчук О.Г., ю/к, д/п № 70-6 від 02.01.2007
р.

Відповідач ОСОБА_1, посвідчення
водія НОМЕР_1 від 14.04.1995 р.

Сутність спору: Державне підприємство
"Ялтинський морський торговельний порт", м. Ялта, звернулося до
Господарського Суду АРК із позовом до СПД ОСОБА_1, м. Ялта, у якому просить
стягнути суму заборгованості по орендній платі у розмірі 6247,45 грн. Крім
того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані з
оплатою державного мита та витрати на інформаційне-технічне забезпечення
судового процесу.

Позовні вимоги мотивовані наступним.
01 липня 2005 р. між сторонами був підписаний акт приймання-передачі нерухомого
майна на період узгодження договору оренди з Міністерством транспорту України
та Фондом майна АР Крим, згідно якого відповідач прийняв в термінове платне
користування нежитлове приміщення ангара порту площею 273,3 кв. м. та частку
касового павільйону площею 8 кв. м. Згідно розрахунку орендної плати,
основаного на експертній оцінці об'єкту оренди, за перший місяць оренди
відповідачу була нарахована орендна плата в розмірі 2382,00 грн. За здійснення
комерційної діяльності на території порту, позивачем відповідачу були
виставлені рахунки по орендній платі, однак відповідач рахунки не сплачував, у
зв'язку з чим за відповідачем виникла заборгованість по орендній платі в
розмірі 6247,45 грн.

Ухвалою Господарського суду АР Крим
від 15.09.2006 р. справу було прийнято до розгляду суддею Гаврилюк М.П.

У зв'язку із закінченням п'ятирічного
строку повноважень судді Господарського суду АР Крим Гаврилюк М.П. та на
підставі резолюції Першого заступника Голови Господарського суду АР Крим Ковтун
Л.О., справу передано на розгляд судді Чонговій С.І. Справі привласнено №
2-21/15898-2006.

У засідання суду представник
позивача з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У засідання суду представник
відповідача з'явився, відзив на позовні вимоги не надав.

У засіданні суду  у порядку ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України було оголошено перерву.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення та заперечення представників позивача та відповідача, суд,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивачем - Державним підприємством
"Ялтинський морський торговельний порт", м. Ялта, було передано
відповідачу у користування нерухоме майно (нежитлове приміщення ангару порту
площею 273,3 кв. м. і частину касового павільйону площею 8 кв. м.), яке
розташоване у АДРЕСА_1, що підтверджується актом приймання-передачі від
01.07.2005 р., підписаним уповноваженими представниками позивача та
відповідача.

Відносини, пов'язані з передачею в
оренду майна державних підприємств та організацій регулюються Законом України
„Про оренду державного та комунального майна”.

Частиною 1 статті 2 Закону України
„Про оренду державного та комунального майна” визначено, що орендою є засноване
на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для
здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Порядок укладення договору оренди
передбачено статтею 9 вказаного Закону.

Відповідно до частини 1 статті 12
Закону України „Про оренду державного та комунального майна” - договір оренди
вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов
і  підписання  сторонами
тексту договору.

Передача об'єкта оренди орендодавцем
орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди
(стаття 13 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”).

Договір оренди між сторонами у
порядку встановленому діючим законодавством укладено не було.

Отже, у відповідача не виникло
зобов'язань зі сплати саме заборгованості за оренду майна на підставі ст. ст.
525, 526 Цивільного кодексу, ст. 193 Господарського кодексу України.

Позивач не надав суду доказів
існування таких підстав для стягнення вказаної суми.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності зі ст. 33
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, вимоги позивача за підставами
вказаними у позовній заяві задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК
України витрати з оплати державного мита та судові витрати, пов'язані з
інформаційно-технічним забезпеченням судового процесу підлягають віднесенню на
позивача.

У засіданні суду було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Рішення оформлено та підписано відповідно до ст. 84 ГПК України 13 лютого 2007
р.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського Кодексу
України, ст. ст. 49, 77, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чонгова
С.І.