ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.04.07                                                                                           Справа№ 1/153-11/38

За позовом: Колективного виробничого підприємства”Енергомонтаж”, м.Львів

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю виробничого підприємства “Львівспецбуд”, м.Львів

Про знесення самочинно збудованого приміщення

У відкритому судовому засіданні взяли участь представники:

Від позивача: Гулін-предст. згідно доручення № 104 від 05.03.2007року

Від відповідача: Пецій-адв. згідно доручення б/н від 05.03.2007року, Гонсьор-д-р

Сторонам, які беруть участь у справі, роз’яснено зміст ст.22 ГПК України, а саме її процесуальні права та обов’язки, зокрема, право заявляти відводи.

Суть позову:

Розглядається справа за позовом Колективного виробничого підприємства ”Енергомонтаж” про знесення збудованого Товариством з обмеженою відповідальністю виробничим підприємством “Львівспецбуд”  третього поверху на будівлі що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Зелена, 269/а та прибудови до даної будівлі.

Суть справи та причини її відкладення викладені в попередніх ухвалах господарського суду.

Від здійснення технічного запису судового процесу сторони відмовились.

В процесі розгляду справи суд встановив наступне:

Колективне виробниче підприємство «Енергомонтаж»(надалі - Позивач) звернулося із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівспецбуд» (надалі –Відповідач) про знесення збудованого Відповідачем третього поверху на будівлі за адресою м. Львів, вул. Зелена, 269/а та прибудови даної будівлі.

Позивач вважає, що Відповідач без погодження з ним розпочав будівництво третього поверху та прибудови до будівлі над приміщеннями, що належать йому на праві приватної власності.

Відповідач позовні вимоги заперечив, вказуючи на обставини зазначені у відзиві та вважає, що його діями не порушені права Позивача, а законодавство не передбачає одержання згоди Позивача для проведення виконуваних будівельних робіт.

Розглянувши та оцінивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Будівля, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Зелена, 269/а, придбана Відповідачем у Регіонального відділення ФДМУ у Львівській області згідно договору  №203 від 30 квітня 1997р. у складі цілісного майнового комплексу разом з усіма комунікаціями та інфраструктурою. Свідоцтво на власність видано РВ ФДМУ у Львівській області 3 жовтня 1997р. реєстраційний номер  510. Львівським бюро технічної інвентаризації видано Реєстраційне посвідчення від 16.07.1997р., у якому вказано, що будівля належить в цілому Відповідачу на праві приватної власності, за винятком частини приміщень проданих Позивачу. Між Позивачем та Відповідачем укладено договір від 07.05.1997р. згідно умов якого та згідно акту прийому-передачі від 27.06.1997р. Позивач придбав у власність частину приміщень на першому та другому поверсі. При цьому, договором від 07.05.1997р. не передбачено відчуження коридору або його частини, сходової клітки, системи опалення, електропостачання, зв’язку.

Отже, в цілому будівля належить Відповідачу на праві приватної власності, в тому числі разом з комунікаціями, коридором, сходовою кліткою, стінами, перекриттям та дахом, які не відчужувалися.

Необхідно зазначити, що будівля розташовується на земельній ділянці, що належить Відповідачу на праві оренди, про що свідчить договір оренди з міською радою м. Львова.

Пунктом 1 статті 134 Господарського кодексу України та статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкт   господарювання,   який   здійснює   господарську діяльність на основі права власності,  на свій розсуд,  одноосібно володіє,  користується  і розпоряджається належним йому майном.

У зв’язку із загрозою руйнування будівлі Відповідачем прийнято рішення про спорудження двоскатного даху. Згідно Звіту про технічний стан будівлі, виконаного ДП «Проектний інститут «Львівський Промбупроект», існуюча покрівля перебуває у незадовільному стані та підлягає реконструкції. Також підлягає відновленню і пошкоджена частина стіни та карнизу.

Суд вважає, що проведення спорудження двоскатного даху Відповідачем не потребує отримання згоди Позивача, оскільки така згода вимагається відповідно до ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій» лише у разі здійснення  реконструкції,  реставрації,  капітального ремонту об'єктів містобудування, що не є власністю забудовника. Відповідачем надано суду правовстановлюючі документи, що підтверджують його право власності на будівлю в цілому, а Позивач володіє лише частиною приміщень на першому та другому поверсі та не має права перешкоджати у будь-який спосіб проведенню будівельних робіт.

Крім цього, при проведенні будівельних робіт не вчинюється будь-яких перешкод Позивачу у використанні ним своїх приміщень.

Одночасно суд звертає увагу Позивача, що він не належить до кола осіб, яким стаття 376 Цивільного кодексу України надає право звертатися з позовом про знесення самовільно збудованої будівлі.

У процесі судового розгляду Позивачем не доведено та не надано суду доказів, які б свідчили про порушення його законних прав.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З врахуванням наведеного та відповідно до ст. 1, 22, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України та ст.ст. 319, 376 Цивільного кодексу України суд –

В И Р І Ш И В:

1.В задоволенні позовних вимог відмовити.

2.Судові витрати покласти на Позивача.

Суддя