ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"12" квітня 2007 р.

Справа № 26/63-07-1352А

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Бойко Л.І.,

суддів: Величко Т.А., Жукової А.М.,

при секретарі судового засідання Храмшиній
І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

від відповідачів -Каравайцева
О.В. та Волканов В.С. -від ДПІ у Приморському районі м. Одеси, Кошкуль С.К.
-від Приморської митниці

за участю прокурора
- Клюкін К.І.

розглянувши апеляційні скарги
ДПІ у Приморському районі м. Одеси

на
постанову господарського суду Одеської області від 02.03.2007р. та на ухвалу
господарського суду Одеської області від 22.02.2007р.

та Приморської
митниці

на
постанову господарського суду Одеської області від 02.03.2007р.

зі справи № 26/63-07-1352А

за позовом:
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до:
Приморської митниці, ДПІ у Приморському районі м. Одеси

про
визнання неправомірними дій та зобов'язання виконати дії

встановив:

Позивач -фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 -звернувся до господарського суду з адміністративним позовом,
доповненням та уточненням до нього, про визнання неправомірними дій Приморської
митниці, які виражаються у відмові в митному оформленні вантажів, які надходять
на адресу позивача за зовнішньоекономічними контрактами, у тому числі і на
підставі договорів комісії, про зобов'язання Приморської митниці проводити
СПД-фізичній особі ОСОБА_1 митне оформлення вантажів, які надходять на її
адресу за зовнішньоекономічними контрактами, в тому числі і на підставі
договорів комісії, в межах дії Указу Президента України „Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва”, про
зобов'язання ДПІ у Приморському районі м. Одеси (яку позивач просив залучити до
участі у справі в якості другого відповідача) не донараховувати ПДВ
СПД-фізичній особі ОСОБА_1, яка проводить митне оформлення вантажів, що
надходять на її адресу за зовнішньоекономічними контрактами, в тому числі і на
підставі договорів комісії.

Приморська митниця із позовними
вимогами не погодилась і зазначила, що вони є необґрунтованими, такими, що
суперечать нормам матеріального права і не відповідають фактичним обставинам
справи.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 22.02.2007р. з метою всебічного та об'єктивного розгляду
усіх обставин справи, до участі у справі в якості другого відповідача залучена
ДПІ у Приморському районі м. Одеси, з тих підстав, що згідно Закону України
„Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», податкові органи є контролюючими органами
стосовно податків і зборів, які справляються до бюджетів та державних цільових
фондів. До повноважень податкових органів відноситься контролювання здіснення
сплати ПДВ при ввезені товарів (робіт, послуг) із-за межи митної території
України чи одержання від нерезидентів робіт (послуг) для споживання на митної
території України. В зону дії Приморської митниці за зовнішньоекономічним
контрактами та на підставі договорів комісії на адресу позивача надходять
різноманітні вантажі, тому митне оформлене товарів, які надходять на його
адресу по зовнішньоекономічним контрактам, відповідно до діючого законодавства
необхідно здійснювати без сплати ПДВ, оскільки він є платником єдиного
податку і не повинен платити ніякі інші платежі.

Постановою господарського суду
Одеської області від 02.03.2007р. (суддя М.І. Никифорчук) позов задоволено, дії
Приморської митниці, що виражаються у відмові в митному оформлені фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_1 вантажів, які надходять на її адресу за
зовнішньоекономічними контрактами, у тому числі і на підставі договорів
комісії, визнано неправомірними; зобов'язано Приморську митницю проводити
оформлення вантажів фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, що надходять на її
адресу за зовнішньоекономічним контрактами, у тому числі і на підставі
договорів комісії, без сплати податку на додану вартість; зобов'язано ДПІ у
Приморському районі м. Одеси не нараховувати фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1
ПДВ при митному оформленні вантажів, що надходять на її адресу за
зовнішньоекономічними котрактами, у тому числі і на підставі договорів комісії.

Не погодившись із цією постановою
суду, а також із ухвалою від 22.02.2007р., ДПІ у Приморському районі м. Одеси
звернулась із апеляційними скаргами та доповненням до апеляційної скарги, в
яких просить цю постанову і ухвалу скасувати, прийняти нову постанову, якою в
позові відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права, а саме на те, що ДПІ у Приморському
районі не порушувала прав та інтересів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, не
приймала ніяких рішень, не здійснювала дій чи бездіяльності щодо позивача,
контролюючими органами у даному випадку являються митні органи, і ДПІ
зобов'язана нараховувати ПДВ.

Приморська митниця теж подала
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду від 02.03.2007р. скасувати, у
задоволенні позову відмовити, оскільки вона не відповідає фактичним обставинам
справи і нормам чинного законодавства України. Прокуратура Одеської області
подала заяву про вступ її представника у справу для захисту інтересів держави.

Щодо апеляційної скарги ДПІ у
Приморському районі м. Одеси на ухвалу господарського суду Одеської області від
22.02.2007р. про залучення її в якості другого відповідача, то згідно приписів,
зазначених  у Кодексі  адміністративного судочинства України, ухвали
місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у
випадках, визначених цим Кодексом. Положення КАС України не передбачають  можливості подання апеляційної скарги на
ухвалу про залучення в якості відповідача. Отже, подання апеляційної скарги на
ухвалу місцевого господарського суду, яку не може бути оскаржено, виключає
перегляд такої ухвали в апеляційному порядку.

Заслухавши пояснення представників
сторін та прокурора, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши наявні
матеріали справи на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським
судом, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення
апеляційних скарг ДПІ у Приморському районі м. Одеси та Приморської митниці і
скасування постанови суду першої інстанції, з огляду на нижчевикладене.

Задовольняючи позов, господарський
суд правомірно виходив із такого.

Позивач є суб'єктом підприємницької
діяльності, який сплачує єдиний податок. Він зареєстрований державним
реєстратором Виконавчого комітету Одеської міської ради 27.11.2006р. за
НОМЕР_1, про що видане відповідне свідоцтво, а 01.01.2007р. СПД-фізична особа
ОСОБА_1 отримала свідоцтво про сплату єдиного податку НОМЕР_2.

Позивач являється суб'єктом
зовнішньоекономічної діяльності та на його адресу за зовнішньоекономічним контрактами
та на підставі договорів комісії надходять вантажі, а операції, які здійснює
позивач по зовнішньоекономічним угодам купівлі-продажу, є невід'ємною частиною
самої торгівельної операції.

Господарським судом встановлено та
із пояснень представника позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції
вбачається, що в лютому 2007р. при пред'явленні митними брокерами до митних
органів вантажів  до митного оформлення,
митні органи без зазначення причин, в усній формі відмовили позивачу у
проведенні митного оформлення вантажу, посилаючись на те, що згідно ст.2 Закону
України „Про податок на додану вартість” позивач є платником податку як особа,
яка ввозить товари на митну територію України і виключення щодо осіб, які
сплачують єдиний податок, цей Закон не містить.

Відповідно до вимог Закону України
„Про систему оподаткування”, Закону „Про державну підтримку малого
підприємництва”, Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва”, в Україні врегульовано
відносини, що складаються щодо сплати податків, передбачених Законом „Про
систему оподаткування”, і щодо сплати єдиного податку, передбаченого  вказаним Указом, і Законом „Про державну
підтримку малого підприємництва”, а саме запроваджено дві самостійні системи
оподаткування: звичайну і спрощену.

Звичайна система запроваджена
Законом „Про систему оподаткування” та конкретними законами про податки, збори
(обов'язкові платежі), які зобов'язують платників податків справляти
загальнодержавні і місцеві податки, що передбачені статтями 13, 14 цього
Закону.

Суть спрощеної системи, згідно ст.
11 Закону України „Про державну підтримку малого підприємництва”, полягає в
заміні сплати передбачених звичайною системою оподаткування податків сплатою
єдиного податку.

Указом Президента України „Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва” суб'єктам малого підприємництва надано право самостійно обирати
спосіб оподаткування доходів за єдиним податком, встановлено ставки єдиного
податку, визначено базу та об'єкти оподаткування, строки і порядок сплати
єдиного податку та коло осіб, на яких дія цього Указу не поширюється.

Заміна сплати звичайних податків
сплатою єдиного податку відповідно до ст. 5 Закону України  „Про державну підтримку малого
підприємництва”, є одним із напрямків державної підтримки малого підприємництва
поряд, зокрема, з встановленням системи пільг для зазначених платників
податків. Це означає, що вказана заміна не є ні пільгою в оподаткуванні, ні
звільненням від сплати податків.

Платником єдиного податку згідно
цього Закону може бути особа, яка визнається платником податків у звичайній
системі оподаткування.

Відповідно  до
п.  1.3.  ст. 1
та ст. 3 Закону України „Про податок на додану вартість” платником ПДВ є
особа, яка реалізує товари (особа-продавець), утримує при цьому з особи, яка
придбає їх (особа-покупець), ПДВ і вносить утриманий податок до бюджету. Тобто
особа-продавець, крім права на реалізацію товарів, зобов'язана утримати з
особи-покупця ПДВ і внести утриманий
податок до бюджету. Саме обов'язок внесення ПДВ до бюджету робить
особу-продавця платником цього податку. Особа-покупець в операціях реалізації
не є платником ПДВ, оскільки вона його не вносить до бюджету, а лише
перераховує особі-продавцю. Особа, яка ввозить (пересилає) товари на митну
територію України (операції придбання товарів у зовнішньоекономічній
діяльності) теж є платником ПДВ, але  у
зв'язку з тим, що нерезидент - продавець (іноземний суб'єкт господарювання) не
зобов'язаний утримувати з резидента ПДВ і вносити утриманий податок до бюджету
України (згідно п. 11.4 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість”
цей податок є внутрішнім податком і не може регулюватися нормами міжнародних
договорів, крім договорів, ратифікованих Верховною Радою України до набрання
чинності цим Законом),  Закон України
„Про податок на додану вартість” зобов'язує резидента-покупця сплачувати ПДВ з
таких операцій придбання безпосередньо до бюджету України, саме він є платником
ПДВ, але якщо він є суб'єктом малого підприємництва і перейшов на  спрощену систему оподаткування зі сплатою
податку за ставкою 10%, то його обов'язок щодо сплати податку замінюється
сплатою єдиного податку.

Таким чином, позивач, як суб'єкт
підприємницької діяльності, який сплачує єдиний податок, з операції придбання
товарів за імпортом не повинен сплачувати ПДВ під час їх митного оформлення.

Суд також врахував, що про
обґрунтованість та законність позиції позивача свідчить постанова Верховного
Суду України по справі № 2-6/3401-2001 від 15.01.2003р., якою визнано, що
особи-платники єдиного податку не повинні сплачувати інші податки та збори,
встановлені для загальної системи оподаткування.

Відповідно до вищевикладеного
судова колегія погоджується з висновками суду і вважає їх такими, що
ґрунтуються на всебічному, повному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення
для справи, та оцінки доказів, і підстав для зміни чи скасування судового
рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200,
205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів

ухвалила:

Постанову господарського суду
Одеської області від 2.03.2007р. у справі № 26/63-07-1352А залишити без змін,
апеляційні скарги без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя
Л.І. Бойко

Судді:                                                                                          Т.А.
Величко

А.М. Жукова