ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.07 р.                                                                             Справа № 41/383а

м. Донецьк, вул. Артема, 157 к. 223

Суддя господарського суду Донецької області           Гончаров С.А.

при секретарі судового засідання Возневій Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовною заявою Спільного підприємства "Секонд ЛТД” у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Маріуполь

до  Державної податкової інспекції у Іллічівському районі м. Маріуполя

про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 22.09.06р., №/1 від 13.10.06р. та №/2 від 31.10.06р.

Позивач, Спільне підприємство "Секонд ЛТД” у формі товариства з обмеженою відповідальністю, звернувся до суду з позовом до відповідача, Державної податкової інспекції у Іллічівському районі м. Маріуполя, про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 22.09.06р., №/1 від 13.10.06р. та №/2 від 31.10.06р.

Ухвалою суду від 22.11.2006 р. було відкрито провадження у адміністративній справі № 41/383а.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він не завищував суму бюджетного відшкодування за липень 2006 р., оскільки п.п. 7.7.2.  Закону України “Про податок на додану вартість” визначає суму, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, як частину такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, що фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) (Позивачем) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Позивач стверджує, що таке ж положення міститься і у п.п. 5.12.2 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженому Наказом ДПА України від 30.06.05р. за №166 (в редакції наказу від 15.06.05р. №213). А саме сформульовано, що бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнюється сумі податку, фактично сплаченого отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальником таких товарів (послуг).

Позивач пояснив, що фактично у червні 2006р. ним сплачувалась сума податку на додану вартість у розмірі 1419431грн., тобто така сума бюджетного відшкодування, вказана у декларації за липень 2006р., розрахована, на думку позивача, вірно. З огляду на таке, позивач вважає висновки акту перевірки відповідача, на підставі якого прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, про завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2006р. на 348534 грн. такими, що суперечать нормам Закону України "Про податок на додану вартість", а самі податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач позовні вимоги заперечив, посилаючись на п.п. 7.7.1 п. 7.7. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, згідно із яким сума податку, що підлягає сплаті до бюджету чи бюджетному відшкодуванню визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного податкового періоду. При цьому при від’ємному значенні такої суми та за умови відсутності податкового боргу за цим податком, така сума зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.

З огляду на п.п. 7.7.1, 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” відповідач вважає, що законодавець передбачив, що бюджетному відшкодуванню підлягає різниця між сумою податкового зобов’язання попереднього місяця та сумою податкового кредиту такого місяця в межах фактично сплаченої покупцем суми податку.

Посилаючись на такі норми законодавства, відповідач у судовому засіданні пояснив, що він вважає, що сума, яка підлягає бюджетному відшкодуванню у даному періоді повинна дорівнювати сумі податкового кредиту попереднього податкового періоду, фактично сплаченої отримувачем товарів у попередньому податковому періоді.

Відповідач вказує, що з суми 1419431грн., заявленої до відшкодування у липні 2006р., сума ПДВ у розмірі 348534грн. була сплачена постачальникам у червні, але по накладним, які були отримані підприємством у грудні 2005р. - травні 2006р., та відповідно, включені до складу податкового кредиту цих місяців.

Відповідач із аналізу п.п 7.7.1, п.п.7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" зробив висновок, що відшкодування податку на додану вартість проводиться у сумі сплаченого у попередньому періоді податку на додану вартість по тих товарах (послугах), податковий кредит по яких виник у одному податковому періоді з оплатою.

Таким чином, відповідач вважає, що віднесення у повному обсязі позивачем суми ПДВ у розмірі 1419431грн. до суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, у декларації за липень 2006р., суперечить вимогам Закону України "Про податок на додану вартість".

Сторонами у судовому засіданні визнані факти:

правильність розрахунку позивачем у декларації з податку на додану вартість за липень 2006 року суми від’ємного значення ПДВ попереднього звітного податкового періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного періоду, (рядок 23) в розмірі 1824542 грн.;

фактичної сплати позивачем постачальникам товарів (послуг) податку на додану вартість в розмірі 1419431 грн. у попередньому податковому періоді – у червні 2006р.

У судовому засіданні судом досліджені надані сторонами документи: декларації з податку на додану вартість за червень - липень 2006р., розрахунок суми бюджетного відшкодування, заява про повернення суми бюджетного відшкодування, розрахунок коригування сум ПДВ, листи, акт №237/15/20330053 від 19.09.06р., довідка № 518/23-5/20330053 від 23.08.2006р., податкові повідомлення-рішення, скарги, рішення за результатами розгляду скарг, протоколи.

Розглянувши матеріали справи та додатково надані сторонами документи, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд встановив:

Позивачем 21.08.06р. була надана відповідачу податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2006 року,  відповідно до якої (рядок 24) позивачем був визначений залишок від’ємного значення попереднього податкового періоду, за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду, в розмірі 1824542 грн. Сторонами у судовому засіданні визнано ту обставину, що така сума податкового кредиту розрахована позивачем правильно.

Також сторонами визнано, що позивачем, як отримувачем товарів (послуг), у червні 2006р. фактично сплачено постачальникам таких товарів (послуг) податок на додану вартість в розмірі 1419431 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. У даному випадку, дослідження судом обставин справи (зокрема, обставина сплати постачальникам товарів (послуг) податку на додану вартість в сумі 1419431 грн. у червні 2006 р випливає з акту перевірки та підтверджується у запереченнях) не викликає у суду підстав щодо сумніву у достовірності визнаних сторонами обставин, а також добровільності їх визнання.

Згідно рядків 25, 25.1 декларації позивача за липень 2006 р., сума, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок позивача у банку визначена як 1419431 грн.

Також позивачем до податкової інспекції подавались розрахунок суми бюджетного відшкодування за липень 2006р., згідно із яким сума, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, також є 1419431 грн. Також позивачем до податкового органу надано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування по декларації за липень 2006 року.

Відповідно до п.п 7.7.4. Закону України „Про податок на додану вартість” платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників.

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

Таким чином, вимоги п.п. 7.7.4 позивач виконав належним чином.

Згідно із п.п. 7.7.5 п. 7.5. ст.. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” відповідачем була проведена документальна невиїзна (камеральна) перевірка достовірності заявленої суми відшкодування податку на додану вартість, за результатами якої складено акт №237/15/20330053 від 19.09.06р. (далі – акт перевірки).

Згідно акту перевірки податковим органом встановлено віднесення позивачем до рядків 3 та 4 розрахунку бюджетного відшкодування в декларації з ПДВ за липень 2006р.  податку на додану вартість у загальній сумі 348534грн., сплаченого постачальникам у червні 2006р. по податковим накладним, отриманим у грудні 2005р. - травні 2006р., а саме: №244 від 31.01.06р., №473 від 28.02.06р., №772 від 31.03.06р., №3817 від 18.05.06р., №3002 та №1291 від 31.05.06р., №1037 від 30.04.06р., №299/03-6, №8418-5-6/14, №1423/140205 від 31.05.06р., №553824 та №553974 від 08.12.05р., №;№554413 від 09.12.05р., №№554577, 554581,554579 від 12.12.05р., №№554678, 554580, 554788 від 13.12.05р., №№555211, 555022 від 15.12.05р., №555210 від 16.12.05р. та №556131 від 21.12.05р. З огляду на таке, ДПІ у Іллічевському районі зроблено висновок про порушення позивачем п.п 7.7.1 та п.п 7.7.2 п.п 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", а саме зайве внесення у розрахунок суми бюджетного відшкодування у липні 2006р. суми ПДВ 348534грн.  Актом перевірки підтверджено правильність визначення позивачем суми бюджетного відшкодування за липень 2006р. у сумі 1070897 грн.

На підставі наведених висновків акту перевірки керівником ДПІ у Іллічівському районі м. Маріуполя прийняте податкове повідомлення-рішення №/0 від 22.09.06р., яким згідно із п.п „в” п.п 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2006. на суму 348534 грн.

В результаті апеляційного оскарження позивачем вказаного податкового повідомлення-рішення, відповідачем було прийняте рішення №1/15/20330053 віл 13.10.06р. та ДПІ у м. Маріуполі було прийняте рішення №19951/10/25-0-013 від 30.10.06р., якими скарги позивача залишились без задоволення. Внаслідок розгляду скарг, відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення №/1 від 13.10.06р. та №/2 від 31.10.06р. на таку ж суму.

Позивач стверджує про помилковість висновків відповідача, неправильне розуміння вимог чинного законодавства, що регулює порядок відшкодування податку на додану вартість та вважає неправомірним прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Аналіз судом діючого законодавства з приводу відшкодування податку на додану вартість свідчить про наступне.

Відповідно до п. 1.8. ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість” бюджетне відшкодування – сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим законом.

Згідно із п.п 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

П.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 вказаного закону встановлено, що якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

З аналізу вказаної норми закону вбачається, що законодавець не ставить настання бюджетного відшкодування в залежність від того, коли у отримувача товару виникло зобов’язання перед постачальниками, а визначає, що суми ПДВ мають бути фактично сплачені у попередньому податковому періоді постачальником товарів.

Окрім того, згідно із Порядком заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженим Наказом ДПА України від 30.06.05р. за №166, зокрема його п.п. 2.12.2 бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнюється сумі податку, фактично сплаченого отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальником таких товарів (послуг).

Як зазначалось вище, сторонами визнано, що позивачем фактично у червні 2006р. (у попередньому періоді щодо декларації за липень 2006р.) постачальникам товарів (послуг) фактично сплачено податок на додану вартість в розмірі 1419431 грн. Те ж саме вбачається і з акту перевірки.

Ані п.п 7.7.1 та .п п7.7.2 п. 7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", ані ніякою іншою нормою цього закону не встановлено, що відшкодування податку на додану вартість проводиться у сумі податку на додану вартість, сплаченого у попередньому періоді за придбання товарів (послуг) саме у цьому, попередньому податковому періоді.

Таким чином, висновки ДПІ про те, що віднесення позивачем до складу від’ємного значення ПДВ у декларації за липень 2006р. та у відповідному розрахунку сум бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість, сплаченого у червні 2006р. за податковими накладними за грудень 2005р. - травень 2006р., є порушенням п.п 7.7.1 та п.п 7.7.2 п.п 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", є неправомірними та необґрунтованими.

З огляду на викладене позовні вимоги Спільного підприємства "Секонд ЛТД” у формі товариства з обмеженою відповідальністю про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 22.09.06р., №/1 від 13.10.06р. та №/2 від 31.10.06р. Державної податкової інспекції у Іллічівському районі м. Маріуполя підлягають задоволенню, а спірні податкові повідомлення-рішення – скасуванню.

Керуючись ст.1, 7 Закону України  „Про податок на додану вартість”, ст.ст. 1, 4, 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань перед бюджетами та державними цільовими фондами“,  та керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59,   69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 пунктами 6,7 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Спільного підприємства "Секонд ЛТД” у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції у Іллічівському районі м. Маріуполя  про скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 22.09.06р., № /1 від 13.10.06р. та № /2 від 31.10.06р. – задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення № /0 від 22.09.06р., № /1 від 13.10.06р. та № /2 від 31.10.06р., прийняті Державною податковою інспекцією у Іллічівському районі м. Маріуполя.

Присудити Спільному підприємству "Секонд ЛТД” у формі товариства з обмеженою відповідальністю  (87524, м. Маріуполь, вул. Сєченова, 63а,  )  з Державного бюджету України судовий збір у сумі 3,40 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                              Гончаров С.А.