ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

17.05.2007
Справа №2-29/6303-2007

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю “Відродження”, м. Ялта

До відповідача – Приватного підприємства “Феба”, м. Ялта

Про визнання права власності

Суддя О.І. Башилашвілі

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Ігнатенко О.В., представник, довіреність б/н від 03.05.2007р.

Від відповідача –  не з’явився

Сутність спору: Товариство з обмеженою відповідальністю “Відродження” звернулося до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – Приватного підприємства “Феба” про визнання права власності на нерухоме майно: нежитлову будівлю літ. А, площею 209,8 кв.м., нежитлову будівлю літ. Б, площею 67,5 кв.м., що розташовані за адресою: АРК, м. Ялта, смт. Масандра, вул. Південнобережне шосе, 29.

Позовні вимоги ґрунтуються на ст. 128 Цивільного Кодексу Української РСР від 18.07.1963р. та мотивовані тим, що відповідач порушує умови договору купівлі-продажу, ухиляється від передачі усіх необхідних документів та нотаріального посвідчення вказаного договору, в зв’язку з чим позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності.

Відповідач в судове засідання не з’явився, однак направив відзив на позов, у якому вказує, що в зв’язку з підвищеною завантаженістю ПП “Феба”, він не мав можливості передати позивачу документи на майно та направити свого представника до нотаріусу для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу в призначений позивачем час, однак при цьому відповідач зазначив, що не має претензій щодо виконання позивачем умов договору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд –

ВСТАНОВИВ:

26.11.2003р. між Приватним підприємством “Феба” (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Відродження” (покупець) був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна (а.с. 9, далі – договір).

В п. 1.1. договору вказано, що продавець, продав, а покупець купив нерухоме майно: нежитлову будівлю літ. А площею 209,8 кв.м., нежитлову будівлю літ. Б площею 67,5 кв.м., що розташовані за адресою: м. Ялта, смт. Масандра, вул. Південнобережне шосе, 29.

Зазначене нерухоме майно належало відповідачу на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23.07.1998р.

Пунктом 1.3. договору сторони визначили продажну вартість об’єкта продажу в сумі 57000,00 грн., яку позивач був зобов’язаний сплатити на користь відповідача в порядку, передбаченому п. 2.1. договору, - визначеними за договором частками щомісячно протягом шести місяців з остаточним розрахунком в строк до 26.05.2004р.

Згідно пункту 3.1. договору продавець зобов’язався передати, а покупець прийняти об’єкт продажу за актом прийому-передачі впродовж 3-х днів з моменту повної оплати продажної вартості об`єкта продажу.

В п. 1.2. договору зазначено, що право власності на об’єкт продажу переходить до покупця з моменту підписання акту прийому-передачі (згідно з розділом 3 цього договору).

Розрахунок покупцем за придбане нерухоме майно за договором здійснений повністю 20.05.2004р., що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів № 338944 від 26.12.2003р., № 338945 від 20.01.2004р., № 338946 від 11.02.2004р., № 338940 від 26.03.2004р., № 338941 від 26.04.2004р., № 338948 від 20.05.2004р. (а.с. 12).

Вказане нерухоме майно було передано продавцем покупцю за актом прийому-передачі від 20.05.2004р. (а.с. 10).

Відповідно до ст. 5 Цивільного Кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Таким чином, до правовідносин, які виникли між сторонами за договором купівлі – продажу нерухомого майна від 26.11.2003р., слід застосовувати положення Цивільного Кодексу Української РСР від 18.07.1963р., що діяв на момент укладення договору та регулював майнові відносини щодо виконання сторонами його умов.

Відповідно до ст. 224 Цивільного Кодексу Української РСР від 18.07.1963р. за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 128 Цивільного Кодексу Української РСР від 18.07.1963р. право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Отже, в результаті виконання умов договору право власності на нерухоме майно:  нежитлову будівлю літ. А площею 209,8 кв.м., нежитлову будівлю літ. Б площею 67,5 кв.м., що розташовані за адресою: м. Ялта, смт. Масандра, вул. Південнобережне шосе, 29, перейшло до позивача з моменту повної оплати продажної вартості об’єкта продажу та передачі майна за актом прийому – передачі від 20.05.2004р.

Після набуття чинності Цивільного Кодексу України та Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, якими передбачено нотаріальне посвідчення договорів про відчуження майна та їх подальша державна реєстрація, позивач, з метою реалізації свого права власності на нерухоме майно, придбаного за договором купівлі – продажу від 26.11.2003р., звернувся до відповідача з проханням передати позивачу всі необхідні документи на нерухоме майно, що є предметом договору, а також пропонував звернутися до нотаріусу про нотаріальне посвідчення договору.

Однак, відповідачем цього зроблено не було, свою відмову, як вказано у відзиві на позовну заяву, він обумовлює неможливістю передати документи на майно та направити свого представника до нотаріусу в зв’язку з підвищеною завантаженістю ПП “Феба”, проте, на думку суду, зазначені відповідачем обставини  не є поважними та обґрунтованими.

Згідно п. 2 ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно п. 2 ст. 48 Закону України “Про власність” власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

Відповідно до ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті 593,00 грн. державного мита і 118,00 грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу, судом покладаються на відповідача у відповідності до ст. 49 ГПК України.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошені в судовому засіданні 17 травня 2005р.

Повний текст рішення оформлено та підписано 17.05.2007р.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 49, 82 – 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити

2.          Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю “Відродження” (юридична адреса: 98604, АР Крим, м. Ялта, вул. Пироговська, 2/4, ЗКПО 22291989) право власності на нерухоме майно: нежитлову будівлю, площею 209,8 кв.м., розташовану за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Ялта, смт. Масандра, вул. Південнобережне шосе, 29, літ. А

3.          Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю “Відродження” (юридична адреса: 98604, АР Крим, м. Ялта, вул. Пироговська, 2/4, ЗКПО 22291989) право власності на нерухоме майно: нежитлову будівлю площею 67,5 кв.м., розташовану за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Ялта, смт. Масандра, вул. Південнобережне шосе, 29, літ. Б

4.          Стягнути з Приватного підприємства “Феба” (юридична адреса: 98600, АР Крим, м. Ялта, вул. Дражинського, б. 50, кім. 211, 311, ЗКПО 23438124) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Відродження” (юридична адреса: 98604, АР Крим, м. Ялта, вул. Пироговська, 2/4, ЗКПО 22291989) судові витрати по сплаті 593,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат за інформаційне – технічне забезпечення судового процесу.

5.          Видати наказ після набрання чинності рішенням суду.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.