ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"19" березня 2007 р.
Справа №  4/21

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Хилька Ю.І. розглянув у засіданні справу № 4/21

за позовом: Приватного підприємства "Альбіон- Істейт"  м.Кіровоград;

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" м.Кіровоград

про врегулювання  переддоговірного  спору

Представники:

від позивача – участі не брали. В судових  засіданнях  09.02.2007  року,  06.03.2007  року та   16.03.2007  року Стіфутін  І.В. довіреність  б/н від 08.12.2006  року.

від відповідача - Лисенко С.В. , довіреність № 6343/07  від 28.12.06;

СУТЬ  СПОРУ:

Приватне підприємство “Альбіон Істейт” звернулося до господарського суду з позовною заявою, у якій просить зобов'язати відкрите  акціонерне  товариство “Кіровоградобленерго” укласти з  позивачем договір “Про постачання  електричної  енергії” в  запропонованій  редакції  на  основі    типового   договору.

ВАТ "Кіровоградобленерго"  такі вимоги не визнало, в наданих до  суду запереченнях по  справі  зазначив, що  на  даний час  фактично  існує  договір  постачання  електричної  енергії № 822М  від  24.04.2001  року  між  відповідачем та   ПП Фірма “Світлозора”. Вказаний  договір  є діючим на  даний  час, оскільки  жодна  із сторін  не  зверталась із  заявою  про  його  розірвання, як  це  передбачено ст. 188 Господарського  кодексу  України.

Представник ВАТ "Кіровоградобленерго" в  судовому  засіданні  проти задоволення такого позову в усній формі заперечив і зазначив, що  на  даний  час  діє  договір  між  ВАТ “Кіровоградобленерго” та  фірмою “Світлозора” на  постачання  електричної  енергії на  об'єкти  по вул. Рівненська  7 в м.Кіровограді, тому підстави для його розірвання відсутні; з новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема Правил користування електричною мережею та нормативно-технічних документів після розірвання договорів із споживачем, який звільняє приміщення. В  судовому  засіданні   16.03.2007  року  оголошено  перерву  до   10  год.30 хв.   19.03.2007  року.

При розгляді матеріалів справи, заслуховуванні пояснень представників сторін господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної  енергії регулюються Законом України «Про  електоенергетику» від 16 жовтня 1997 року, главою 30 параграф 3 Господарського кодексу України та  іншими  нормативно-правовими  актами.

Електроенергетика має стратегічне значення для стабільного функціонування економіки держави, засади організації та експлуатації енергосистем відповідно до п. 5 ч.1 ст. 92 Конституції України визначаються виключно законом, яким сьогодні є Закон України “Про електроенергетику”. Він окреслює правові, економічні та організаційні основи функціонування комплексу підприємств, що мають статус юридичних осіб та здійснюють виробничу, розподільчу, іншу діяльність з метою отримання прибутку на енергоринку. Юридична природа прав суб'єктів господарювання у цій сфері базується на загальній концепції договірних засад, закладеній у цивільному законодавстві.

Відповідно до п.5.2. “Правил користування електричною енергією”, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996 р. № 28, в редакції постанови НКРЕ України від 17.10.2005 р. № 910, при укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору. Умови договору про постачання електричної енергії, зазначені у додатку 3 та пунктах 5.5, 5.6 та 5.7 цих Правил, є істотними та обов'язковими для сторін під час укладення договору про постачання електричної енергії.

У відповідності до ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. Суб’єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов’язкові умови таких договорів. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених ст. 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами ст. 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

У відповідності до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Позовні вимоги  обґрунтовано наступним.

12.08.2006 року позивач придбав у власність нерухоме майно:  комплекс  будівель, яке  знаходилось в  м.Кіровограді  по  вул. Рівненська 7 для  використання  за  призначенням.  Однак, на момент придбання  будівель  вони  не  були  підключені  до  електричної  мережі через  часткове  знищення  вимірювальних  приладів  та  відсутності  приладів  обліку  електричної  енергії. За  заявкою  позивача  відповідачем  проведено  розробку  технічних  умов   та  проектування для  підключення електроустановок позивача.  Складені  відповідачем  технічні  умови   №512   передані  позивачу  10.09.2006  року.

На  пропозицію  позивача укласти  договір  на постачання  електричної енергії відповідач  листом  №5049/43 від  23.10.2006  року    повідомив позивача про те, що він не  має   намірів укладати цей договір, мотивуючи  свою  відмову  тим, що попередній власник об'єкту, у якого  позивач   його  придбав, має заборгованість по сплаті за електроенергію і з ним не розірвані  договірні  стосунки.

Оцінюючи  правовідносини, що  виникли між  сторонами  як  переддоговірний  спір,  п позивач, керуючись вимогами ст. ст. 179 та 181 Господарського  кодексу  України, 27.12.2006 року направив   відповідачу    два примірника договору „Про постачання електричної енергії"  для   підписання.

В  порушення  вимог  ч.ч.3, 4  ст. 181 Господарського  кодексу  України   відповідач у  передбачений  20 денний  строк  після  одержання   проекту  договору не повернув   позивачу один  примірник  договору або  не направив  складений  протокол   розбіжностей   і  не   повернув  договір   із  застереженнями  позивачу.

Проаналізувавши  правовідносини  між  учасниками спору  та  надавши  їм  правову  оцінку, господарський  суд  приходить  до переконання, що  позовні вимоги  не є  обґрунтованими та  не  підлягають до  задоволення  повністю.

Як вбачається  із  наданих  до  суду  матеріалів  позивач набув  права  власності  на  підставі  договору  купівлі  продажу   від  12.08.2006  року  на   комплекс  будівель по  вул. Рівненська  7 в м.Кіровограді,  при  чому  продавцем  по  цьому  договору   виступала   фізична особа  Димитрович  Любов  Федорівна, а  покупцем   юридична  особа -позивач в  особі   директора   Тюпи Е.В. Будь-яких  обтяжень  при  укладанні договору  купівлі – продажу  не  було  заявлено.  Однак, господарським судом  звертається   увага  на ту обставину, що   споживачем  електричної енергії  за договором  №822 М  від  24.04.2001 року   виступав в особі  директора   приватного  підприємства  фірма “Світлозора” Димитрович  С.В., а   продавцем по  Договору  купівлі-продажу  від  12.08.2006  року    Димитрович  Л.Ф.,  тобто не виключаються родинні зв'язки  цих  осіб.

За ухвалою  суду  від  09.02.2007  року  відповідачем   в  якості  доказів по  справі   надано  копію  договору  №822М  від  24.04.2001  року. Господарським  судом звертається увага  на ту обставину, що  згідно  до   п.6.6  договору №822  від  24.04.2001  року  передбачено, що цей  договір укладається  на  строк до 31.12.2002 року, набирає  чинності  з дня його  підписання та  вважається  щорічно  продовженим,  якщо  за місяць до закінчення  строку не  буде  заявлено однією  із сторін про  відмову від цього  договору  або його  перегляд.

Детальний  аналіз положень  ст. 181 Господарського  кодексу України   дає  можливість суду  зробити  висновок про те, що   відповідач  обґрунтовано  відмовляв   позивачу  в  укладанні  договору на постачання  електричної енергії, оскільки  вказана стаття  регламентує  загальний  порядок  укладання  господарських  договорів, а  для  укладання договорів  на  постачання електричної  енергії  слід  враховувати  і  норми  спеціального законодавства, зокрема  вимоги  “Правил користування електричною енергією”, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996 р. № 28, в редакції постанови НКРЕ України від 17.10.2005 р. № 910, зареєстрованих в  Міністерстві  юстиції України 18.11.2005  року за №1399/11679 ( в  подальшому  Правила). За приписом  п.п.1.9, 1.13  Правил   постачальники  електричної енергії за регульованим  тарифом на закріпленій  території не мають права  відмовити  споживачу або  субспоживачу, електроустановки якого  розташовані на цій території, в  укладенні  договору, за  умови  дотримання вимог законодавства  України, зокрема  цих   Правил  та  інших нормативно- технічних  документів.  Укладення, внесення  змін,  подовження  чи розірвання дії  будь-якого із  договорів здійснюються  відповідно  до   вимог  законодавства та цих  Правил. Згідно  п.5.3 Правил   обов'язок  надання на розгляд  проекту  договору  про постачання електричної енергії покладається на  постачальника, тобто  відповідача  по справі.

За  приписом  п. 6.18  Правил  у разі звільнення займаного  приміщення споживач  зобов'язаний  повідомити  постачальника електричної енергії та ( у  разі наявності  відповідного  договору )  електропередавальну організацію або основного   споживача не пізніше ніж за  20  робочих  днів  до дня  звільнення  приміщення та  надати заяву  щодо  розірвання  договору і  в цей самий  термін  здійснити  сплату  всих  видів  платежів, передбачених  відповідними  договорами, до заявленого споживачем дня  звільнення приміщення  включно.  З новим  споживачем укладаються договори відповідно  до вимог  законодавства України, цих   Правил  та   нормативно-технічних документів після  розірвання  договорів із  споживачем, який  звільняє  приміщення.

Докази розірвання або внесення змін сторонами договору № 822М від  24.04.2001  року  відсутні.  Факт  припинення   постачальником   подачі електричної енергії   споживачу у  відповідності  до  розділу  8, 9  Правил  не засвідчує  про  розірвання  договору.

При наявності укладеного договору на постачання електричної енергії ВАТ "Кіровоградобленерго" з Фірмою “Світлозора” у  формі приватного  підприємства, правові підстави для зобов'язання постачальника електричної енергії укласти з   Приватним  підприємством  "Альбіон- Істейт"   ще один договір на постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок  позивача  у господарського суду відсутні.  Врегулюванню спору також перешкоджає те, що   позивачем  надано  типову  форму  договору без   належних додатків, що є невід'ємною частиною договору, а  в змісті  проекту  договору  робляться посилання на  відповідні додатки, які  повинні  містити істотні  умови, без яких  укладення  договору  є  неможливим  без  визначення  викладених  в  них умов  сторонами.

Наявність  договірних відносин  у   відповідача   та  Фірмою “Світлозора” у  формі приватного  підприємства  підтверджується   наказами  господарського  суду   Кіровоградської  області  про  примусове  виконання  рішення  суду по  справі №2/300 та  документами виконавчого  провадження Кіровського  відділу  ДВС м.Кіровограда.

Згідно до п.3.8.4  Умов  та  правил здійснення підприємницької  діяльності з  передачі електричної  енергії місцевими  (локальними)  електромережами, затверджених Постановою  НКРЕ №15 від  13.06. 1996 року ,   ліцензіат   може  відмовити замовнику в  укладенні  договору, якщо це   може призвести  до  порушення ліцензіатом Умов  та  Правил.

Судові витрати по справі на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржене у межах такого терміну до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

Ю. І. Хилько