ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

29.05.2007                                                                                            Справа  № 2/87

За позовом комунального підприємства Центральна районна аптека №1 Закарпатського обласного виробничого об’єднання „Фармація”, м. Ужгород

До відповідача Управління майнової політики Ужгородської міської ради, м. Ужгород

Про визнання договору №764/0 від 30.11.2005 року оренди нежитлового приміщення в м. Ужгород, вул. Корзо, 6 та пл. Театральна, 3 загальною площею 336,8кв.м. укладеного з Управлінням майнової політики Ужгородської міської ради поновленим на строк, раніше встановлений договором, тобто таким, термін дії якого поновлено до 30.10.2007 року включно,

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача – Литвин О.В. –завідувач аптекою та

Данканич М.М. –представник за дорученням від 04.05.07р.

від відповідача – Полтавцева Т.В. –предст. за дорученням №969 від 16.10.06р.

СУТЬ СПОРУ: визнання договору №764/0 від 30.11.2005 року оренди нежитлового приміщення в м. Ужгород, вул. Корзо, 6 та пл. Театральна, 3 загальною площею 336,8кв.м. укладеного з Управлінням майнової політики Ужгородської міської ради поновленим на строк, раніше встановлений договором, тобто таким, термін дії якого поновлено до 30.10.2007 року включно

(позовні вимоги викладено у відповідності до заяви позивача поданої в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України щодо їх уточнення).

Представники відповідача просять позовні вимоги задовільнити в повному обсязі по мотивах, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами та поданими додатковими обґрунтуваннями з приводу раніше викладеної позиції. Вважають, що заперечення відповідача не можуть бути взяті судом до уваги через їх  необґрунтованість та невідповідність фактичним обставинам справи, недоведеністю позиції відповідача з приводу продовження договірних відносин при закінченні строку дії договору оренди. Зокрема, вказують, що нормами цивільного та господарського права чітко визначено правові наслідки продовження користування орендованим майном після закінчення строку договору найму, що в свою чергу прямо кореспондується з вимогами статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», оскільки предметом спірного договору є саме використання комунального майна, як специфічного фактору, використання якого регулюється саме нормами цього Закону. Заперечують доводи відповідача з приводу того, що відповідне повідомлення про відсутність наміру продовжувати договірні відповідними за договором найму може бути подане орендодавцем й до закінчення строку дії договору оренди, оскільки таке

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 29.05.2007 року по справі №2/87

може розцінюватись як належне виключно за умови його надіслання орендареві протягом одного місяця з дня закінчення терміну дії договору, що не було зроблено відповідачем та зворотного суду не доведено. Вважають, що неможливо порівнювати наслідки закінчення дії договору оренди з переважними правами наймача, визначеними статтею 777 Цивільного кодексу України при закінченні дії договору, оскільки позивачем в даному випадку не використовується передбачене статтею 777 ЦК право переважного наймача, а вказується на відсутності підстав стверджувати взагалі про закінчення строку дії договору та його продовження на тих умовах та на той строк, що були ним визначені. Відповідно, заперечують мотивацію відповідача з приводу бажання власника використовувати його у власних потребах. Також вважають необґрунтованими  його заперечення з приводу проведення ліквідаційної процедури КП Центральна районна аптека №1 ЗОВО «Фармація»та вказують на те, що така не відбулась і відсутні відповідні підтверджуючі таке документи (майно не передавалось, комісія з приводу реорганізації не утворена, тощо).

Також заперечують доводи відповідача з приводу можливості застосування в межах даного судового розгляду статті 35 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вважають, що ухвала господарського суду області в межах справи №3/175 (3/176, 3/177, 3/178, 3/179) не є тим рішенням, що визначено даною статтею. Крім того, під час розгляду справи №3/175 (3/176, 3/177, 3/178, 3/179) не було предметом судового дослідження питання стосовно встановлення факту припинення договірних відносин за договором оренди №764/0 від 30.11.2005р. та суд не вирішував при цьому спору по суті, а тільки розглядав заяву КП ЦРА №1 про надання відстрочки виконання рішення суду у справі №3/175 (3/176, 3/177, 3/178, 3/179).

Представник відповідача заперечує з приводу заявлених позовних вимог в повному обсязі по мотивах, викладених у поданому суду письмовому відзиві на позов та додатковому письмовому обґрунтуванні своєї правової позиції. Зокрема, вказує на те, що власник майна, тобто відповідна міська рада, має бажання використовувати дане орендоване позивачем приміщення для власних потреб, відповідно, суд не вправі задовольняти вимогу позивача про продовження дії договору оренди. Що стосується дотримання орендодавцем вимог статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»то вказує на те, що орендодавець вправі надіслати відповідне заперечення орендарю з приводу небажання продовжувати договірні відносини і до закінчення строку дії договору, а визначений цією нормою строк є максимальним, протягом якого орендодавець вправі повідомити орендаря про припинення договірних відносин.

Також просить суд взяти до уваги те, що ухвалою господарського суду області в межах справи №3/175 (3/176, 3/177, 3/178, 3/179) при розгляді вимоги КП ЦРА №1 про надання відстрочки виконання рішення суду  за участі тих же сторін судом було встановлено відповідні факти та обставини, що мають істотне значення для розгляду даного спору та стосуються визнання договору №764/0 від 30.11.2005р. таким, що припинив свою дію з моменту закінчення строку, на який його було укладено.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Між сторонами, а саме Управлінням майнової політики Ужгородської міської ради (далі - Управлінням) та комунальним підприємством Центральна районна аптека №1 м. Ужгород Закарпатського обласного виробничого об’єднання «Фармація»(далі –КП ЦРА №1) 30.01.2005 року було укладено договір за №764/0 оренди нежитлового приміщення в м. Ужгород, вул. Корзо, 6 та пл. Театральна, 3

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 29.05.2007 року по справі №2/87

загальною площею 336,8кв.м. зі строком дії договору у відповідності до пункту 3.1  договору до 30.10.2006р.

Пунктом 9.2 договору сторонами було визначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Позивач звернувся з вимогою про визнання договору №764/0 від 30.11.2005 року оренди нежитлового приміщення в м. Ужгород, вул. Корзо, 6 та пл. Театральна, 3 загальною площею 336,8кв.м. укладеного з Управлінням майнової політики Ужгородської міської ради поновленим на строк, раніше встановлений договором, тобто таким, термін дії якого поновлено до 30.10.2007 року включно з тих підстав, що орендодавцем в порушення вимог пункту 9.2 договору та статей 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», 764 Цивільного кодексу України та 284 Господарського кодексу України не надіслано відповідної вимоги орендарю з приводу висловлення позиції по припиненню договірних відносин після спливу строку дії договору та небажання його продовження на новий термін.

Аналізуючи доводи сторін з приводу встановлення факту продовження договірних відносин та їх припинення з огляду на вимоги чинного законодавства суд констатує наступне.

Статтею 764 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі, якщо   наймач   продовжує   користуватися   майном   після закінчення  строку договору найму,  то,  за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця,  договір вважається  поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. В свою чергу дана норма кореспондується зі статтею 284 Господарського кодексу України, пунктом 4 якої встановлено, що  трок  договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов  договору  оренди  протягом  одного  місяця  після закінчення строку дії договору він  вважається  продовженим  на  такий  самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Статтею 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», як нормою права, що носить в даному випадку спеціальний характер та підлягає обов’язковому застосуванню до спірних правовідносин сторін з приводу використання комунального майна також визначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов  договору  оренди  протягом  одного  місяця  після закінчення строку дії договору він  вважається  продовженим  на  такий  самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до частин 2 статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Судом досліджено, що 17.10.2006 року, тобто за два тижні до закінчення строку дії договору та з порушенням строків, визначених ст..764 ЦК України, ст..284 ГК України та статті 17 Закону, орендодавцем було надіслано орендарю листа за №977 про припинення договірних відносин за договором №764/0 від 30.11.2005р. та наголошено на необхідності повернення орендованого майна за відповідним актом прийому-передачі.

Ухвалою господарського суду області від 10.04.2007 року у справі №3/175 (3/176, 3/177, 3/178, 3/179) судом було розглянуто заяву КП ЦРА №1 про відстрочку виконання рішення суду в частині зобов’язання орендаря усунути перешкоди у користуванні майном приміщення аптеки шляхом їх звільнення та в межах даного судового розгляду враховуючи позицію сторін з приводу наявності підстав  для встановлення відстрочки по виконанню рішень суду  встановлено, що укладений між

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 29.05.2007 року по справі №2/87

Управлінням майнової політики Ужгородської міської ради та комунальним підприємством Центральна районна аптека №1 м. Ужгород Закарпатського обласного виробничого об’єднання «Фармація»30.01.2005 року договір за №764/0 оренди нежитлового приміщення в м. Ужгород, вул. Корзо, 6 та пл. Театральна, 3 загальною площею 336,8кв.м. зі строком дії договору у відповідності до пункту 3.1  договору до 30.10.2006р. з такого часу припинив свою дію. Судом акцентовано увагу на тому, що орендодавцем листом №977 від 17.10.2006р. на адресу орендаря було надіслано відповідну вимогу про припинення договірних відносин та необхідності повернення орендованого майна у зв’язку з прийняттям міською радою рішення №229 від 20.02.2004р. «Про створення КП «Аптека»та запропоновано розглянути можливість переведення працівників в новостворене підприємство.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України вищевказана обставина є підставою звільнення від доказування, оскільки факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський   суд   оцінює   докази   за  своїм  внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі  докази  не  мають  для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Водночас, відповідно до статей 32, 33 та 34 ГПК України кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд   у  визначеному  законом  порядку  встановлює наявність  чи  відсутність  обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути  підтверджені  певними  засобами  доказування,   не    можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Натомість, позивачем не доведено наявності підстав для задоволення судом пред’явленого ним позову, відповідно, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД   ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського  процесуального  кодексу  України.

Суддя                                     О.Ф. Ремецькі