ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007 р.
№ 5/409

Вищий господарський  суд  України  у складі колегії суддів:

Перепічая В.С. (головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  комунального підприємства “Зеленодольські міські теплові мережі” на  рішення  господарського суду  Дніпропетровської області від 10 січня 2006 року та  постанову  Дніпропетровського  апеляційного  господарського суду від 22 червня 2006 року у справі № 5/409 за позовом відкритого акціонерного товариства  “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” в особі Апостолівського району електричних мереж до комунального підприємства “Зеленодольські міські теплові мережі” про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2005 року відкрите акціонерне товариство  “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” в особі Апостолівського району електричних мереж звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до комунального підприємства “Зеленодольські міські теплові мережі” про стягнення 29342,96 грн. за перевищення договірної величини  споживання електроенергії.

Рішенням господарського суду  Дніпропетровської області від 10 січня 2006 року позов задоволено частково, стягнуто  з комунального підприємства “Зеленодольські міські теплові мережі”  26219,60 грн.  за перевищення договірної величини  споживання електроенергії, 262,20 грн. державного мита та 105,44 грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено.

Постановою  Дніпропетровського  апеляційного  господарського суду від 22 червня 2006 року  рішення господарського суду  Дніпропетровської області від 10 січня 2006 року  змінено, резолютивну частину викладено у наступній редакції : “Стягнути з комунального підприємства “Зеленодольські міські теплові мережі” на користь відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” 29342,96грн. за перевищення договірної величини електроспоживання, 293,43грн. витрат по справі та 118грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Доповідач : Гончарук П.А.

У касаційній  скарзі  комунальне підприємство “Зеленодольські міські теплові мережі” просить  скасувати  прийняті у справі судові рішення, вказуючи на   порушення     судами  попередніх   інстанції  норм  матеріального  та процесуального права та відмовити в позові.

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 16 травня 2007року.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, 5 січня 2004 року між сторонами у справі був укладений договір на поставку електричної енергії № 32, згідно якого відповідач зобов`язався поставляти позивачу електроенергію у об`ємах, визначених додатком № 1 до договору, а позивач (споживач за договором) зобов`язався оплачувати її вартість в розмірі та порядку, встановленому договором. Умовами договору також було передбачено, що розрахунок за фактично спожиту електроенергію у розрахунковому періоді здійснюється відповідачем на підставі рахунку, наданого позивачем, протягом 5-ти календарних днів з моменту його отримання, але не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. При цьому, пунктом 4 додатку №3 до договору встановлено, що  відповідач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії заявленого на розрахунковий період за системою щотижневих планових платежів: до першої, другої та третьої щотижневої середи розрахункового періоду оплачує за кожний тиждень 30 відсотків обсягу електричної енергії, заявленого на розрахунковий період; остання оплата у поточному розрахунковому періоді здійснюється за два банківських дні до кінця розрахункового періоду у сумі, що дорівнює різниці між вартістю 100% очікуваного споживання електроенергії у розрахунковому періоду та попередніх поточних платежів за електроенергію.

Встановлено також, що обсяги постачання електроенергії узгоджуються сторонами та відображаються у додатку №1 до договору та доводяться до відома споживача лімітним повідомленням.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу було встановлено на серпень 2004 року величину споживання електроенергії лімітним повідомленням № 922/32 від 10 липня 2004 року.

У відповідності з п. 5.2 договору за підсумками розрахункового періоду договірна величина споживання електричної енергії коригується енергопостачальником до рівня фактично оплаченої за цей розрахунковий період величини спожитої електричної енергії та відповідно здійснюється коригування договірної величини рівня електричної потужності.

Згідно з  п. 4.2.2. договору за перевищення договірних величин споживання електроенергії, визначених згідно із вимогами розділу 5 договору, споживач сплачує енергопостачальнику п’ятикратну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини.

3 вересня  2005 року  відповідачу було направлене  лімітне повідомлення  № 52/32 про коригування  величини споживання електричної енергії, яким величина споживання електричної енергії була скоригована до рівня фактично оплаченої за серпень 2004 року величини спожитої електричної енергії, тобто до 0 кВт/год.

Після закінчення розрахункового періоду  позивачем було складено Акт про перевищення договірної величини споживання електричної енергії № 258 від 07.09.2004року, згідно якого перевищення договірної величини становить 37578,7 кВт/год. Зазначений акт  направлено відповідачеві.

Отже, виходячи з обставин встановлених судами попередніх інстанцій фактичне споживання відповідачем електричної енергії  за  серпень  2004  року  склало  37 578,7  кВт/год  на  суму  7 335грн. 74 коп. з урахуванням ПДВ  на суму 8 802,89 грн. Відповідачеві 21серпня 2004 року вручено рахунок на оплату даної суми. Оплата за серпень 2004 року  проведена  відповідачем 8 вересня 2004 року в сумі 8 802,89 грн.  без  врахування оплати п’ятикратної вартості різниці фактично спожитої та договірної величини, що складає 29342,96 грн.

Таким чином, місцевий та апеляційний господарські суди, приймаючи до уваги встановлені обставини та керуючись положенням договору про постачання електроенергії  та приписами ст. 26 Закону України “Про електроенергетику”, ухвалили рішення про стягнення з відповідача п’ятикратної вартості за перевищення договірної граничної величини споживання  електричної енергїі, яке виникло у серпні 2004 року в сумі 29342,96 грн.

Проте з висновками попередніх судових інстанцій  повністю погодитись не можна з таких підстав.

Частиною 5 статті 26 Закону України “Про електроенергетику”, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що споживачі (крім населення), у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам п’ятикратну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Споживання електричної енергії понад договірні величини є правопорушенням в електроенергетиці, що відповідно до частини 1 статті 27 Закону України “Про електроенергетику” тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність.

Закони, які б відповідно до статті 92 Конституції України визначали дії щодо споживання електричної енергії понад граничну величину скориговану відповідно до пункту 11 Порядку постачання електричної енергії споживачам злочином або адміністративним правопорушенням і встановлювали кримінальну чи адміністративну відповідальність за такі дії, відсутні.

Таким чином, передбачена частиною 5 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” санкція, про що зазначається і у статті 27 цього закону, є господарсько-правовою відповідальністю за правопорушення у сфері господарювання і за своєю природою є штрафною.

Тому  висновки попередніх інстанцій про правову природу п’ятикратної вартості  різниці фактично сплаченої і договірної величини є помилковими.

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України “Про електроенергетику” (в редакції від 23 червня 2005 року, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин у зв'язку із застосуванням конституційного принципу дії закону в часі: зворотню силу має закон, який пом'якшує відповідальність) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період споживачі  сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Дана норма права попередніми судовими  інстанціями помилково не застосована.

Таким чином, враховуючи, що відповідач провів  у однократному розмірі вартість спожитої електроенергії, з нього належить стягнути 7335,74 грн. за спожиту понад договірні величини електроенергію, яка ним не  оплачена.

Виходячи з викладеного, прийняті у справі судові рішення підлягають зміні  шляхом зменшення сум стягнутих з відповідача.

Посилання відповідача у касаційній скарзі на порушення позивачем строку позовної давності на звернення з позовом, що є підставою для відмови в позові, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідно до ст. 267 ч.3 ЦК України позовна  давність застосовується  судом лише за заявою сторін  в спорі, зробленою до винесення ним рішення. До прийняття рішення судом заява відповідача про застосування строку позовної давності не надходила.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.  1115, 1117, 1119-11111, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну  скаргу комунального підприємства “Зеленодольські міські теплові мережі” задовольнити частково.

Рішення  господарського суду  Дніпропетровської області від 10 січня 2006 року та  постанову  Дніпропетровського  апеляційного  господарського суду від 22 червня 2006 року змінити, зменшивши стягнення з комунального підприємства “Зеленодольські міські теплові мережі” на користь відкритого акціонерного товариства  “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” в особі Апостолівського району електричних мереж з 29342,96 грн. до 7335,74 за перевищення договірної величини електроспоживання, та щодо  судових витрат: державного мита з 293,43 грн. до 73,35 грн.; витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу з 118,00 грн. до 29,50 грн.

Доручити господарському суду  Дніпропетровської області  видати наказ.

Головуючий                                                                      Перепічай   В.С.

Судді                                                                                             Вовк І.В.

Гончарук П.А.