ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

29.03.07                                                                                           Справа  № 3/120

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді          Кордюк Г.Т.

суддів           Давид Л.Л.

Мурська Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу  ТзОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс»,м.Київ від 14.10.2006р.

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.09.2006 р.

у справі №3/120

за позовом ТзОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс»,м.Київ.

до ТзОВ «Екстрім Поінт», м.Яремче.

про стягнення  матеріальних збитків та моральної шкоди у розмірі 110920 грн.

За участю представників сторін:

від позивача –Рокицький І.В.- представник.

від відповідача- Лагойда Т.О.- представник.

Вереш Іштван - засновник товариства.

Представникам сторін роз'яснено їх права й обов'язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області (суддя Фрич О.М.) в позові ТзОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс»,м.Київ про стягнення з ТзОВ Екстрім Поінт»10920 грн. збитків, 100000 грн. моральної шкоди, завданих не виконанням збов»язань по договору від 1.06.2006р. № КГЛ 00011 про обслуговування  групи - відмовлено.

Суд  мотивував рішення тим, що позивачем не доведено про порушення відповідачем саме договірних зобов»язань в спірному випадку, витрати  на поховання фізичної особи  не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України, оскільки не носили для позивача обв»язкового характеру, відсутня вина  в діях відповідача, право вимоги про стягнення моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, мають особи, зазначені в  ч. 2 ст.1168 ЦК України, до яких позивач не належить.

Відмовляючи в позові про анулювання ліцензії Державної Туристичної адміністрації серії А№718750,  судом  зроблено  висновок  що  такі дії має право вчиняти відповідно до ст.21 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» тільки орган ліцензування, який  приймає відповідне рішення, а не суд.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, позов задоволити відповідно до вимог позовної заяви, покликаючись, що:

-          під час неналежного надання  туристичних послуг загинула людина;

-          відповідач не дотримався ліцензійних умов  та не вжив всіх  заходів щодо  належного виконання  ним зобов»язань, не довів  відсутність своєї вини ;

-          постанова  про відмову  в порушенні кримінальної справи стосується лише  про відмову  в порушенні кримінальної справи щодо інструктора Ромашко М.А., жодного слова про будь-які  дії відповідача в ній не йдеться, а тому місцевим господарським судом  зроблено невірний висновок про відсутність вини в діях відповідача;

-          відповідачем не доведено, що ним  вжито всіх  заходів виконання зобов»язань, а судом  не досліджено виконання  ліцензійних умов  відповідачем та не встановлено і не досліджено  обставин смерті;

-          судом порушено норми процесуального  права, а саме ст.ст.84,33,38 ГПК України, оскільки резолютивна частина не містить висновку щодо  всіх вимог, не встановлено  всіх обставин справи та не витребувано від відповідача доказів  і необгрунтовано відмовлено позивачу в клопотанні  про витребування доказів;

-          порушено норми ст.35 ГПК України, оскільки для суду не є  встановленими факти  відсутності вини відповідача, викладені в постанові  про відмову в порушенні кримінальної справи, а факт  відсутності вини мав доводитись відповідачем при розгляді справи;

-          судом порушено норми ст.43 ГПК України щодо повного, об»єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи;

-          невірно застосовано  судом ст.21 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», оскільки відповідно до ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а тому суд неправомірно відмовив позивачу в розгляді вимоги  про анулювання ліцензії.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу  доводи відхилив, покликачись, що витрати на поховання гр.Бондаренко М.О. позивач поніс добровільно, ці витрати не носили обов»язкого характеру  і не можуть  бути відшкодовані за рахунок третіх осіб, постановою про відмову в порушенні  кримінальної справи встановлено, що  смерть гр.Бондаренко М.І. настала в результаті нещасного випадку та дії самої потерпілої, винних дій посадових осіб відповідно не встановлено. Відповідно до п.2 договору, виконавець попередив, що програма за договором  може містити ризик, в тому числі смерть внаслідок  непереборних умов, моральна шкода не підлягає відшкодуванню, оскільки відповідач не є тією особою, яка має право на таке відшкодування  відповідно ст.1168 ЦК України.

29.03.2007р. в судовому засіданні  представником позивача заявлено клопотання  про витребування  у прокуратури м.Яремче всі наявні матеріали  по факту смерті або матеріали  перевірки на підставі яких було винесено постанову про відмову в порушенні  кримінальної справи щодо інструктора Ромашко М.Л. та зобов»язати відповідача надати докази, що підтверджують освіту, досвід роботи  в галузі туризму та фахову  підготовку  як інструктора з активних видів туризму Ромашок М.Л.

Львівським апеляційним господарським судом встановлено :

1.06.2006р. між ТзОВ «Екстрім Поінт»(виконавець) та ТзОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс», м.Київ (замовник) укладено договір №КГЛ №0011 відповідно до р.І якого «предмет договору», замовник  замовляє, а виконавець бере на себе  зобов»язання  від свого імені та за рахунок коштів замовника організовувати  обслуговування  1.06.2006р. для групи в кількості  25 осіб відповідно до усної домовленості з замовником.

Замовник зобов»язується виконати всі умови даного договору та розрахуватися з виконавцем в розмірі та в порядку передбаченому в даному договорі.

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу платіжним дорученням №2315 від 14.06.2006р.- 3100 грн.

Обов»язки  сторін передбачені  р.2 договору.

Додатком №1 до договору  визначено список учасників приймаючих участь у пограмі, які своїми  підписами підтвердили про ознайомлення ними наслідків, які передбачені р.5 договору.

Додатком №3 до договору  сторони погодили програму відпочинку на 1.07.2006р. «Сплав (рафтинг) по ризикових водах річки Прут».

Постановою про відмову  в порушенні кримінальної справи  від 11.07. 206р. (чинної на момент прийняття місцевим господарським судом  рішення) так і постановою  від 22.12.2006р., яка направлена  прокуратурою м.Яремче Львівському апеляційному господарському  суду, встановлено, що під час  здійснення сплаву  на човнах по р.Прут групи учасників, внаслідок  нещасного випадку настала смерть гр.-ки Бондаренко М.І.

Позивач вважає, що внаслідок  неналежного виконання  відповідачем своїх обов»язків по договору, він поніс збитки, що складають  сплачені платіжним дорученням №2315 від 14.06.2006р.- 3100 грн. та витрати на поховання грамадянки Бондаренко М.І. (квитанція 02ААА №134707, квитанція до прибуткового ордеру №326 від 4.07.2006р.).

Заслухавши пояснення  представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених у ній обставин правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає  до задоволення, виходячи з наступного:

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків (п.8 ч.2 ст.16 ЦК України)

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. ЦК України регулює питання відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язань, що випливають з договору (ст.ст.611,623 ЦК України) та позадоговірної шкоди, тобо зобов»язання, що виникає внаслідок  заподіяння шкоди (гл.82  ЦК України).

Предметом і підставою позову є стягнення збитків, у зв»язку з  неналежним виконанням боржником договору про надання послуг від 1.06.2006р.

Відповідно до до ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов»язання, має відшкодувати кредитору завдані збитки.Розмір збитків доказується кредитором.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для настання відповідальності у вигляді стягнення збитків необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність збитків, протиправна поведінка, причинний зв»язок між збитками та протиправною поведінкою та вина.

Відсутність хоча б одного елементу  виключає відповідальність, встановлену ст.ст.611,623 ЦК України.

Невиконання відповідачем умов договору та ліцензійних умов , а саме  не проведення навчання, не ознайомлення  з умовами використання  спеціального спорудження, заходів безпеки, навчання поведінки в екстримальній  ситуації та забезпечення спеціальних вимог безпеки під час  надання туристичних послуг, не створено безпечних умов, матеріалами справи не підтверджено, позивачем  в поряду ст.33 ГПК України не доведено, а тому  місцевим господарським судом  підставно і вірно зроблено висновок щодо відсутності в діях відповідача вини та відсутності самого факту  неналежного виконання  зобов»зань по договору та самих збитків, які правомірно визнано місцевим господарським судом  добровільними витратами позивача на поховання і які не носять  обов»язкового характеру.

Крім того, матеріали постанови  про відмову в порушенні  кримінальної справи від 11.07.2006р., яка була  досліджена  місцевим господарським судом  і на час вирішення спору не була скасована  так і  матеріалами нової постанови  про  відмову в порушенні  кримінальної справи від 22.12.2006р., підтверджується факт проведення  інструктажу із групою по техніці безпеки та поводження на човні та забезпечення  учасників необхідним захисним спорядженням, ігнорування  деякими учасниками  групи вимог  інструктора  Ромашко М.А. (арк.1 постанови)

В ході  проведення  слідчих дій  встановлено відсутній причинно-наслідковий зв»язок між діями  інструктора Ромашко М,А, і наслідками, тобто смертю Бондаренко М.І., яка настала в результаті  нещасного випадку та дій самої потерпілої (абз. 4 стр.7 постанови від 22.12.2006р.).

Відсутність підстав для стягнення  моральної шкоди  в сумі 100 000 грн. правомірно судом  встановлено, з огляду на те, що відсутній сам факт  не виконання зобов»язання за договором  так і вина і те, що відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, право на таке відшкодування мають особи, перелічені у даній статі (чоловік, дружина, батьки, діти), до яких позивач не належить.

Щодо вимог позивача  про анулювання судом ліцензії Державної туристичної адміністрації України серії АА №718750, місцевим господарським судом  правомірно зроблено  висновок, що такі дії  про анулювання  може здійснити  лише  орган  ліцензування  шляхом  прийняття  відповідного рішення, а не суд (ст.1 Закону України «Про ліцензування  певних видів господарської діяльності»).

Доводи апеляційної скарги судом відхиляються, як безпідставні, оскільки підстави на які покликається апелянт не вважаються відповідно до ст. 104 ГПК України обгрунтованими для скасування рішення суду.

Клопотання позивача про витребування у прокуратури м.Яремче всіх наявних матеріалів по факту смерті гр.Бондаренко М.І. або матеріали на підставі яких було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи проти інструктора Ромашко М.А., не підлягає до задоволення  з огляду на те, що на вимогу суду прокуратурою м.Яремче направлено постанову  про відмову в порушенні  кримінальної справи від 22.12.2006р.,  апеляційний  господарський суд  не є тією  інстанцією, яка  б мала  право переглядати  постанову слідчого  чи встановлювати обставини, які не були досліджені  при вчиненні  слідчим процесуальних дій.

З огляду на викладене, рішення господарського суду Івано-Франківської  області є законним та обгрунтованим, таким, що відповідає чинному законодавству, обставинам та матеріалам справи, підстави для його скасування апеляційним господарським судом відсутні.

Керуючись ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду Івано-Франківської  області від 27.09.2006 року

у справі № 3/120 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс»,м.Київ - без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена

в касаційному порядку.

3.Матеріали справи повернути до господарського суду Івано-Франківської  області.

Головуючий-суддя                                                                                 Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                                       Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                     Мурська Х.В.