СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20.02.07                                                                                 Справа № 15/25пн-ад.

Суддя Пономаренко Є.Ю.,

при секретарі судового засідання Подколзіній С.С.

розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Імперія», м. Луганськ

до 1. Виконавчого комітету Луганської міської ради, м. Луганськ

2. Головного управління статистики у Луганській області, м. Луганськ

про зобов‘язання вчинити певні дії

За участю представників сторін:
від позивача: Гончаров А.А., представник по довіреності №1 від 02.02.07р.;
від відповідача 1: не прибув;
від відповідача 2: Клименко Л.А., нач управління правового забезпечення, по довіреності від 27.01.2007р., Брага Т.П., 1-ий заст. нач. по довіреності від 27.01.2007р. №34.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування  судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв’язку з чим відповідно до п. 21 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України  таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем, за правилами Кодексу адміністративного судочинства України заявлено вимоги про:

- зобов’язання виконкому Луганської міської ради внести зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців щодо змін основних видів діяльності без перереєстрації статуту підприємства;

- зобов‘язання головного управління статистики у Луганській області виконати прохання, яке висловлене у листі за № 12051 від 05.12.2006р. (внести в довідку Єдиного державного реєстру надання туристичних послуг).

У судовому засіданні представник позивача надав пояснення, якими підтримав позов у повному обсязі, вказавши зокрема, що друга позовна вимога, предявлена до Головного управління статистики у Луганській області є похідною від першої вимоги, заявленої до виконкому Луганської міськохї ради.

Перший відповідач –виконавчий комітет Луганської міської ради не забезпечив участі у даному судовому засіданні свого представника, уповноважного належним чином. У попередньому судовому засіданні представник першого відповідача –виконавчого комітету Луганської міської ради проти позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву від 01.02.2007р., посилаючись зокрема на те, що, враховуючи положення Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців», виконавчий комітет Луганської міської ради не є належним відповідачем у даній справі, оскільки вчинення дій у сфері державної реєстраці юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців здійснюється виключно державним реєстратором як посадовою особою.

Представники другого відповідача проти позову заперечили з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву від 30.01.2007р. №17-10/407, та поясненні по справі від 14.02.2007р. №17/2-10/700, посилаючись зокрема на те, що підставою для внесення до ЄДРПОУ або виключення з нього даних щодо суб’єктів, а також внесення змін до ЄДРПОУ є надходження від  державного реєстратора до органу державної статистики  інформації про вчинення реєстраційних дій.

Сторони не досягли примирення.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

За першою позовною вимогою про: зобов’язання виконкому Луганської міської ради внести зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців щодо змін основних видів діяльності без перереєстрації статуту підприємства відповідачем за позовною заявою визначено Виконавчий комітет Луганської міської ради.

Проте, виконавчий комітет Луганської міської ради не є належним відповідачем  у справі за даною позовною вимогою, виходячи з наступних підстав.

З 1 липня 2004 року набрав законної сили Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців», яким відповідно до ст. 2 регулюються відносини,  які виникають  у  сфері  державної  реєстрації юридичних   осіб  та  фізичних  осіб  -  підприємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 даного Закону державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців»державну реєстрацію припинення  юридичних осіб та державну реєстрацію припинення підприємницької   діяльності фізичними особами - підприємцями проводить Державний реєстратор на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців»державним реєстратором  є  посадова  особа,  яка  відповідно до цього  Закону  здійснює  державну  реєстрацію  юридичних  осіб  та фізичних осіб –підприємців.

Таким чином, виконавчий комітет Луганської міської ради як юридична особа, що визначена за позовною заявою відповідачем за першою позовною вимогою, є неналежним відповідачем у даній справі.

Тому у задоволенні першої позовної вимоги, пред’явленої до виконавчого комітету Луганської міської ради слід відмовити.

При оскарженні дій державного реєстратора з державної реєстрації припинення  юридичних осіб та спонукання до вчинення певних дій, пов’язаних з вчиненням оскаржуваної дії чи бездіяльності відповідачем має бути Державний реєстратор, який являється посадовою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Однак, така заміна юридичної особи на посадову особу потягне зміну підсудності адміністративної справи виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружного  адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського  процесуального  кодексу України 1991 року,  вирішуються  відповідним  господарським  судом  за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Питання підвідомчості справ господарським судам регламентовано ст. ст. 1, 2, 12 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) підприємства,  установи, організації, інші юридичні особи (у тому  числі  іноземні),  громадяни,  які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта  підприємницької  діяльності  (далі  - підприємства  та   організації), мають право звертатися до господарського  суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх  порушених  або  оспорюваних прав і охоронюваних  законом  інтересів,  а  також  для  вжиття передбачених  цим  Кодексом заходів,  спрямованих  на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 21 ГПК України сторонами  в  судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть  бути  підприємства  та  організації,  зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Справа за поданим позовом (в частині першої позовної вимоги) у разі заміни відповідача на посадову особу не буде підвідомча господарському суду за суб’єктним складом учасників, а саме відповідача.

Така адміністративна справа –за позовом до посадової особи як відповідача підлягатиме розглядові у відповідному загальному суді. Так, відповідно до ч. 5 розділу VII “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України  до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні загальні суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, заміна першого відповідача –виконавчого комітету Луганської міської ради належним відповідачем –посадовою особою - Державним реєстратором при розгляді справи у господарському суді Луганської області є процесуально неможливою через зміну при цьому підсудності.

Тому, у задоволенні позову в частині першої вимоги, пред’явленої до виконавчого комітету Луганської міської ради слід відмовити.

Позивач не позбавлений права на пред’явлення відповідного позову до Державного реєстратора як посадової особи –відповідача у справі, подавши даний позов до відповідного загального суду.

Друга позовна вимога про зобов‘язання головного управління статистики у Луганській області виконати прохання, яке висловлене у листі за № 12051 від 05.12.2006р. (внести в довідку Єдиного державного реєстру надання туристичних послуг) не підлягає задоволенню, враховуючи вищевикладені обставни, з наступних підстав.

Дана (друга) позовна вимога заявлена позивачем є похідною від першої позовної вимоги, тобто могла б бути задоволена у разі задоволення першої вимоги - зобов’язання уповноваженого органу (державного реєстратора) внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців щодо змін основних видів діяльності без перереєстрації статуту підприємства.

У зв’язку з тим, що у даному судовому провадженні (через пред’явлення першої позовної вимоги до неналежного відповідача, враховуючи процесуальну неможливість заміни відповідача) у задоволенні першої позовної вимоги було відмовлено, друга позовна вимога, заявлена як похідна від першої, також не може бути задоволена на даний час за чинних обставин.

Крім того, друга позовна вимога, як самостійна вимога не підлягає задоволенню за існуючих обставин виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України державні органи, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним із найвагоміших принципів адміністративного судочинства, визначених в ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України є принцип законності. Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до принципу законності органи державної влади та, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 р. N 118 ( 118-96-п ) (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 червня 2005 р. N 499) інформаційний фонд Реєстру містить такі дані:

-          ідентифікаційні - ідентифікаційний код та найменування суб’єкта;

-          класифікаційні - види економічної діяльності, територіальна належність, форма власності, організаційно-правова форма господарювання, інституційний сектор економіки, найменування органу, до сфери управління якого належить суб’єкт, тощо;

-          довідкові - місцезнаходження, телефон, телефакс, прізвище керівника, засновників тощо;

-          реєстраційні - відомості про створення, припинення суб’єктів та вчинення інших реєстраційних дій щодо них;

-          економічні - виробничі та фінансово-економічні показники діяльності суб’єкта.

Згідно п. 12 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України підставою  для внесення до Реєстру або виключення з нього даних щодо суб'єктів, а також внесення змін до Реєстру є надходження від державного реєстратора до органу державної статистики інформації про вчинення реєстраційних дій, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію  юридичних  осіб  та фізичних осіб-підприємців».

Тому, внесення до ЄДРПОУ додаткового (іншого) виду діяльності Головним управлінням статистики у Луганській області буде можливе (на підставі та у спосіб встановлений Законом) після надходження до нього відомостей з реєстраційної картки позивача. При цьому, у даному випадку з початку має бути вирішено питання внесення Державним реєстратором відповідних змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців.

До Головного управління статистики у Луганській області не надходило від Державного реєстратора інформації щодо внесення у встановлений Законом спосіб змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців, а саме про включення виду діяльності –надання туристичних послуг.

Тому, на даний час за існуючих обставин, у задоволенні другої позовної вимоги пред’явленої до Головного управління статистики у Луганській області слід відмовити.

Таким чином, у даному судовому провадженні у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутися з відповідним позовом до Державного реєстратора, подавши його до місцевого загального суду, та у разі його задоволення, враховуючи зміну підстав при цьому, звернутися до Головного управління статистики у Луганській області.

Судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду у складі судового збору у сумі 3 грн. 40 коп. покладаються на нього. Відповідно до ст. 89 Кодексу адміністративного судочинства України питання щодо повернення решти судового збору сплаченого у більшому ніж передбачено розмірі, та за аналогією, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу може бути вирішено судом за клопотанням позивача.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом 5-денного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 157, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1.          У задоволенні позову відмовити повністю.

2.          Судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду у складі судового збору у сумі 03 грн. 40 коп. покласти на позивача.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 26.02.2007р.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко