ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2007                                                                                   Справа № 22/400-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Герасименко І.М., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання: Лазаренко П.М.

за участю представників сторін:

від позивача -  Басс С.С., довіреність № 85-27юр від 02.01.07;

від відповідача 1- Шляєв І.В., юрисконсульт, довіреність № 74 від 01.01.07;

від відповідача 2 – не з”явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 55)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Міттал Стіл Кривий Ріг", м. Кривий Ріг   на рішення  господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.06р.  у справі № 22/400-06

за позовом   відкритого акціонерного товариства "Міттал Стіл Кривий Ріг", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до   1-державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

2- державного підприємства "Ровенькиантрацит", м. Ровеньки Луганської області

про  стягнення 9229,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні 21.02.07, за згодою представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відкрите акціонерне товариство “Міттал Стіл Кривий Ріг”, м. Кривий Ріг звернулося з позовом до державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м. Дніпропетровськ, державного підприємства “Ровенькиантрацит”, м. Ровеньки про стягнення 9229,79 грн. вартості недостачі антрациту АО за залізничною накладною № 48341964.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.06 по справі № 22/400-06 (суддя Пуппо Л.Д.) позовні вимоги задоволені частково: з державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м. Дніпропетровськ стягнено 7699,9 грн. В задоволені решти вимог відмовлено, оскільки позивачем замість 2 % норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто, застосований 1 % норми.

Не погодившись із рішенням, позивач подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення змінити, а позовні вимоги задовольнити, посилаючись на такі обставини.

Позивач вірно застосував при розрахунку вартості вагової недостачі продукції норму недостачі 1 % маси, зазначеної в залізничній накладній.

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" вважає доводи скаржника безпідставними, просить рішення залишити без змін.

Представник державного підприємства "Ровенькиантрацит" в судове засідання не з”явився, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Доводи скаржника не повинні бути прийняті до уваги з наступних підстав.

За залізничною накладною № 48341964 державне підприємство ”Ровенькиантрацит”, м. Ровеньки відвантажило на адресу відкритого акціонерного  товариства “Міттал Стіл Кривий Ріг” антрацит.

Видача вантажу вантажоодержувачу здійснювалась залізницею з перевіркою ваги вантажу. При цьому виявлена недостача, що підтверджується комерційним актом від 27.06.06 АЭ 022450/530.

Відповідно до частин 1, 2 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Частинами 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частинами 1, 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачу, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажів у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти, сталося не з його вини.

Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 Статут залізниць України (далі Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до статті 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно до залізничної накладної вантаж промаркований вапном, навантажений у вологовому стані.

Відповідно до частини 2 статті 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення втрати вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до комерційного акту вантаж прибув у справному вагоні, без ознаків втрати вантажу при перевезенні.

Згідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.02 № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.02 № 567/6855.

У комерційному акті детально описується стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбережність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбережності вантажу, багажу чи вантажобагажу.

У комерційному акті зазначається чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах.

Оскільки в комерційному акті не відображено наявність та стан маркування, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог за рахунок перевізника, який не довів своєї вини в недостачі.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.00 № 862/5083 встановлено, що при видачі вантажів, маса яких внаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визнання маси нетто) становить:

-          2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідки або здані до перевезення в справному (свіжому) або вологовому стані.

Оскільки в накладній вказано, що вантаж був відвантажений у вологому стані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про застосування 2 % норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. Підстави для скасування рішення, які передбачені статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Державне мито за перегляд справи по апеляційній скарзі покладається на скаржника.

На підставі викладеного та, керуючись статтями 49, 101-103, 105  Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.06 по справі № 22/400-06 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                                О.М.Лисенко

Суддя                                                                                     І.М.Герасименко

Суддя                                                                                      О.В.Джихур