ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"27" березня 2007 р.
Справа № 14/381-06-11031А

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

судді-доповідача Пироговського В.Т.,

суддів Картере В.І., Жекова В.І.,

секретар судового засідання Буравльова О.М.,

за участю представників сторін:

від позивача Подорожній А.С.,

від ПП „Альвона” не з’явилися,

від ТОВ „Кровтекс” не з’явилися

розглянула апеляційну скаргу

ДПІ у Київському районі м. Одеси

на постанову господарського суду Одеської області

від 18.12.2006р.

у справі № 14/381-06-11031А

за позовом ДПІ у Київському районі м. Одеси

до ПП „Альвона”, ТОВ „Кровтекс”

про визнання недійсним договору підряду № 12/09 від 12.09.2002р. та стягнення 235 396 грн.

Розгляд справи згідно із приписами п.6 Розділу VІІ та п.4 ч.1 ст.17 КАС України здійснено в порядку, встановленому цим Кодексом.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 29.01.2007р. відкрито апеляційне провадження по даній справі за апеляційною скаргою ДПІ у Київському районі м. Одеси.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30.01.2007р. розгляд справи в апеляційному порядку призначено на 06.03.2007р.

Вказані ухвали надіслані сторонам 30.01.2007р.

Орган ДПС повідомлений про дату, час і місце засідання суду, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідачі не скористалися наданим правом на участь в засіданні апеляційного господарського суду, оскільки не знаходяться за місцем своєї фактичної адреси, про що зазначено поштовою установою.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2007р.   розгляд справи призначено на іншу дату, а саме на 27.03.2007р.

Згідно із приписами ст.160 КАС України у судовому засіданні 27.03.2007р. проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

ДПІ у Київському районі м. Одеси на підставі ст.49 Цивільного кодексу УРСР звернулась до господарського суду Одеської області із позовом про визнання недійсним договору підряду № 12/09 від 12.09.2002р., укладеного між ПП „Альвона” та ТОВ „Кровтекс”, стягнення з ПП „Альвона” на користь ТОВ „Кровтекс” грошових коштів в сумі 235 396 грн., одержаних за вказаною угодою, а з останнього в дохід держави –вартість виконаних робіт, оскільки зазначена угода укладена ПП „Альвона” з метою, суперечною інтересам держави та суспільства. На думку ДПІ, мета приватного підприємства полягала в приховуванні доходів від оподаткування. Обґрунтовуючи свої вимоги, орган ДПС посилається на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.03.2005р. зі справи № 2-2536/2005, яким визнані недійсними установчі документи ПП „Альвона” з дня їх державної перереєстрації, а саме з 21.05.2002р. і свідоцтво платника ПДВ за з дня видачі, а саме з 14.06.2002р. Одночасно позивач просив застосувати заходи по забезпеченню позову згідно ст.67 ГПК України.

Постановою господарського суду Одеської області від 18.12.2006р.(суддя Горячук Н.О.), повний текст якої складено 25.12.2006р., у позові відмовлено з тих підстав, що позивачем не надано доказів того, що укладаючи спірну угоду, сторони діяли з метою, яка суперечила інтересам держави та суспільства, а висновок ДПІ в цій частині ґрунтується на обставинах, встановлених рішенням Малиновського райсуду м. Одеси, які не мають правового значення для вирішення даної справи. Крім того, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування ст.49 ЦК УРСР, яка діяла на момент укладення угоди, але не є чинною на момент розгляду справи. Клопотання щодо накладення арешту на майно або грошові суми відповідачів відхилено згідно ст.117 КАС України.

Не погодившись із постановою суду, ДПІ у Київському районі м. Одеси звернулася до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, позов задовольнити, вважаючи, що судом порушені норми матеріального та процесуального права посилаючись на ті ж самі обставини, які зазначені у позовній заяві.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу від відповідачів не надійшли.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні докази, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Між ПП „Альвона” (Підрядник) та ТОВ „Кровтекс” (Замовник) укладено договір підряду від 12.09.2002р. № 12/09, предметом якого є виконання загально будівельних робіт на об’єкті будівництва житлового будинку по вул. Мічуріна у м. Сімферополі. Загальна вартість робіт за договором склала 235 396 грн. Виконання робіт підтверджено двостороннім актом приймання виконаних підрядних робіт № 12 за вересень 2002 року та податковою накладною від 30.09.2002р № 30/09, яка видана ПП „Альвона” (а.с.7-11). ТОВ „Кровтекс” здійснило оплату виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ПП „Альвона” в установі банку, згідно платіжного доручення від 16.10.2002 року № 350 в загальній сумі 235 396грн., у т.ч. ПДВ, що підтверджується випискою банку (а.с.12).

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ДПІ підтвердив, що зазначена операція відображена у бухгалтерському та податковому обліку ТОВ „Кровтекс”, фактичне виконання підрядних робіт за договором № 12/09 органом ДПС не заперечується.

ТОВ „Кровтекс” як юридична особа зареєстрована Виконкомом Київської районної Ради народних депутатів м. Одеси 12.04.1996р., про що зроблено запис в журналі обліку реєстрації за № 227 та видано відповідне свідоцтво; включено до Єдиного державного реєстру підприємства та організацій України; видано свідоцтво від 01.07.1997р. № 22439188 про реєстрацію платника ПДВ (а.с.35-37).

ПП „Альвона” створене засновником-власником гр. Сусловою Ю.Ю., як юридична особа підприємство зареєстроване Малиновською райадміністрацією Одеського міськвиконкому 09.07.2001р., реєстровий № 03567960Ю0020909; включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, та видано свідоцтво від 20.07.2001р. № 22685632 про реєстрацію платника ПДВ (а.с.15-23) з подальшою перереєстрацією та отримання свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ, що встановлено рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.03.2005р. зі справи № 2-2536/2005.

Отже, на момент укладення договору від 12.09.2002р. № 12/09 та його виконання, ПП „Альвона” та ТОВ „Кровтекс” були зареєстровані в установленому порядку як суб’єкти підприємницької діяльності, як платники ПДВ, тобто мали право на укладення угод, на видачу податкових накладних, згідно із ст.41 ЦК УРСР (в редакції 1963р.), п.п.7.2.4. п.7.2. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” відповідно.

Відповідно до приписів ст.49 ЦК УРСР недійсною є угода, яка укладена з метою завідомо суперечною інтересам соціалістичної держави і суспільства. При цьому правові  наслідки такої угоди залежать від наявності умислу –у обох сторін чи однієї та від виконання угоди –обома сторонами чи однією.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено представником позивача під час розгляду апеляційної скарги, орган ДПС посилається на наявність умислу лише у ПП „Альвона”, обґрунтовуючи свої доводи рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.03.2005р. зі справи № 2-2536/2005, яким визнані недійсними установчі документи ПП „Альвона” з моменту перереєстрації –21.05.2002р. та свідоцтво платника ПДВ № 22687116 з дня видачі –14.06.2002р., оскільки власник ПП „Альвона” –Іовса М.О. не мав наміру займатися підприємницькою діяльністю, всю фінансово-господарську діяльність здійснювала інша особа згідно із заявою від 22.04.2003р., не маючи на те законних повноважень, оскільки зміни до установчих документів не були внесені (а.с.13,51-52).

Між тим, колегія суддів вважає, що наявність умислу не може бути підтверджена лише рішенням районного суду про визнання установчих документів сторони за договором недійсними, оскільки рішенням місцевого суду встановлено виключно факт невідповідності установчих документів вимогам чинного законодавства, а факт наявності умислу на укладення угод з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства вказаним рішенням суду не встановлено. Отже, вказані обставини повинні доводитися саме у господарському суді.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, обґрунтовуючи наявність умислу у ПП „Альвона” щодо укладення договору з метою завідомо суперечною інтересам соціалістичної держави і суспільства, ДПІ посилається на акт анулювання свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ від 16.01.2006р. № 337/17, який хоча і був складений 16.01.2006р. на підставі рішення Малиновського райсуду від 23.03.2005р., яке набрало законної сили 25.04.2005р., але датою анулювання свідоцтва та виключення підприємства із реєстру платників ПДВ вказана дата 14.06.2002р., тобто із дня видачі свідоцтва (а.с.14).

Проте відповідно до п.9.6. ст.9 Закону України „Про податок на додану вартість” свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ діє до дати його анулювання, а згідно п.25.2 Положення про Реєстр платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 1.03.2000р. № 79, зареєстрованого Міністерством юстиції України 3.04.2000р. № 208/4429 в редакції, що діяла до 16.01.2006р., у разі прийняття судом (господарським судом) рішення про скасування державної реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності датою виключення із реєстру є відповідна дата прийняття судового рішення.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи, вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ДПІ у Київському районі м. Одеси не надано належних та допустимих доказів укладення договору від 12.09.2002р. № 12/09 ПП „Альвона” з метою завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, у зв’язку з чим підстави для визнання вказаного договору недійсним відсутні, про що вірно зазначено в оскаржуваному судовому рішенні.

Крім того, колегія суддів відзначає, що господарським судом Одеської області обґрунтовано вказано про відсутність правових підстав для застосування ст.49 ЦК УРСР на момент ухвалення постанови по справі, оскільки з 01.01.2004р., згідно п.п.1,2 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ЦК УРСР від 18.07.1963р. втратив чинність, а Цивільний кодекс України, що набрав чинності з 01.01.2004р. не містить положень, які визначались ст.49 ЦК УРСР.

При цьому, приписи ст. 208 Господарського кодексу України, що набрав чинності з 01.01.2004р., за предметом регулювання та встановленими наслідками співпадають із вимогами ст.49 ЦК УРСР. Разом з тим можливість або неможливість її застосування при вирішенні спору допустима лише у разі посилання позивача як на матеріально-правову підставу позовних вимог в частині стягнення з відповідачів відповідних грошових коштів.

Вказана правова позиція по даній категорії спорів викладена в постанові Верховного суду України від 14.02.2006р. № 21-321в005, ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05.04.2006р., ухвалі Вищого господарського суду України від 11.05.2006р. по справі № 2-1/3245-2005.

З огляду на викладене, підстави для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення від 18.12.2006р. зі справи №14/381-06-11031А відсутні.

Керуючись ст.ст.150,160,162,195,198,200,205,206 КАС України,                        колегія суддів

Ухвалила:

Постанову господарського суду Одеської області від 18.12.2006р. зі справи           № 14/381-06-11031А залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

Ухвала в порядку ст.254 КАС України набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя-доповідач

В.Т. Пироговський

Судді

В.І. Картере

В.І. Жеков