ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" квітня 2007 р.
Справа № 16/12/1906

За позовом  Приватного підприємства "Ельба-Інвест" м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам'янець-Подільський м'ясокомбінат"

м. Кам'янець-Подільський

про стягнення 75 039,83 грн. заборгованості

Суддя   Магера В.В.

Представники сторін:

Представники сторін

Позивача:      не з’явився

Відповідача:  Шумило А.О. –в.о. директора товариства

Рішення приймається 06.04.2007 р., оскільки в судовому засіданні 05.04.2007 р. оголошувалась перерва.

Ухвалою господарського суду області від 12.04.06 р. порушено провадження по справі №12/1906 за позовом Приватного підприємства „Ельба-Інвест”, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю „Кам’янець-Подільський м’ясокомбінат”, м. Кам’янець-Подільський про  стягнення 61 419,35 грн. заборгованості.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 08.06.2006 р. по справі №12/1906 зазначений позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду, Товариством з обмеженою відповідальністю „Кам’янець - Подільський  м’ясокомбінат”,  м. Кам’янець - Подільський  16.06.2006 р.  подано апеляційну скаргу.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 17.10.06 р. рішення господарського суду по справі № 12/1906 змінено.

Не погоджуючись із постановою Житомирського апеляційного господарського суду позивачем подано  касаційну скаргу до Вищого господарського суду   України.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.12.06р. по справі №12/1906 рішення господарського суду Хмельницької області від 08.06.2006 р. та постанову Житомирського апеляційного господарського суду у справі №12/1906 скасовано, справу скеровано на новий розгляд до господарського суду Хмельницької області.

Ухвалою суду від 12.01.07р. справу № 16/12/1906 призначено до розгляду, ухвалу надіслано сторонам рекомендованим листом. (вих.№01-10, від 16.01.07)

Суть спору: Приватне підприємство „Ельба-Інвест”, м. Київ звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Кам’янець-Подільський м’ясокомбінат”, м. Кам’янець-Подільський про стягнення 61 419грн. 35коп.

19.02.2007 р. позивачем надіслано на адресу суду заяву про збільшення позовних вимог. У заяві, позивач посилаючись на ст. 22 ГПК України, збільшує позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача борг в розмірі 67 346,31 грн. з урахуванням індексу інфляції, пеню в розмірі 5 884,66 грн., 1 808,86 грн. - 3% річних. Вказана заява подана з дотриманням вимог чинного законодавства, тому прийнята господарським судом ухвалою суду від 05.03.2007 р.

Позивачем 20.03.2007 р.  на адресу суду направлено телеграму в якій зазначено, що позовні вимоги ним підтримуються в повному обсязі, розгляд справи просить проводити за наявними в ній доказами.

Відповідач у відзиві на позов, його представник в судовому засіданні проти позову заперечують зазначаючи, що позовну заяву не визнають із наступних причин:

У відповідності до ст. 903 ЦК України, якщо надання послуг здійснюється за плату Замовник повинен здійснити оплату послуг в розмірі, у строки та в порядку, що передбачені договором.

1.          Згідно п.7.1. договору визначена сума оплати за повний місяць наданих охороною послуг,   яка  складає  за  домовленістю  сторін   16 000   грн. із врахуванням ПДВ 20%.

2.          В  березні  2006 р. Позивач виконав свої зобов’язання частково на умовах інших ніж передбачено договором, а тому в силу ст.529 ЦК України відповідач має право не приймати виконання зобов’язання частково.

П.7.3. визначена процедура прийняття робіт виконаних охороною (послуг) замовником.

Таким чином сторони, укладаючи договір досягли домовленості , що послуги охорони, які надані в тому чи іншому місяці мають бути прийняті Замовником в порядку, передбаченому ст.526-530 ЦК України.

Оскільки об’єкт був охороною самовільно покинутий то зобов’язання нашим підприємством не прийняте. В якості доказу охорони в березні позивач надав Акт ОУ-0000292 від 31.03.2006 року, на суму 13 419,35 грн. який є неналежним доказом із наступних міркувань:

1.          Позовна заява пред’явлена 29.03.2006 року, а вказаний акт складено 31.03.2006 року, що неможливо фізично.

2.          Вказаний Акт відповідач не отримував і позивачем не надано належних доказів отримання ним вказаного акту.

3.          Вказаний  Акт не відповідає ні чинному законодавству ні умовам договору, оскільки сторонами не укладалося будь-яких договорів, чи додаткових угод на виконання зобов’язань за дні, години і т.д., позивач не надавав ніяких пропозицій,  щодо здійснення розрахунків  в порядку іншому ніж це передбачено договором, а умови договору прямо визначають порядок оплати послуг в разі, якщо вони надавалися протягом  місяця.

4.          Сума коштів, яку вимагають за березень 2006 р. розрахована невідомим для нас способом і  розрахунок  суми нашої заборгованості перед Позивачем за березень не подано.

5.          В п.7.2.2. Договору вказано, що оплата щомісячної суми здійснюється до 5 числа місяця, що слідує за звітним. Якщо Позивач стверджуємо звітній місяць, це є місяць за який повинна бути здійснена оплата, то тоді будь-які зобов’язання по сплаті за березень не  могли виникнути на момент пред’явлення позовної заяви 29.03.2006 р. і позивач звернувся до суду безпідставно.

6.          п.7.2.2. передбачає порядок оплати за звітний місяць згідно із чинним законодавством поняття звітний передбачає складання документу , яким в даному разі є Акт виконаних робіт (наданих послуг) , що у відповідності до п.7.3. договору складає собою процедуру прийняття робіт кредитором і є підставою для здійснення оплати.

Акти за березень і січень 2006 р. Позивач відповідачу не надавав.

7. Позивач в позовній заяві посилається на те, що фактично надання їм охоронних послуг підтверджується Актами здачі-приймання складеними у відповідності до п.7.5. договору. В тексті договору п.7.5. відсутній.

Лист про розірвання договору № 104 від 16.03.2006 р. на який позивач посилався як на підставу розірвання договору і зокрема п.8.4. на який позивач посилається в листі і позовній заяві, в договорі викладений іншим чином і правових підстав на залишення об’єкту і розірвання договору в Позивача не було, копія договору, та докази безпідставного залишення об’єкту Позивачем є в матеріалах справи.

Лист № 104 від 16.03.2006 р. не містить дати розірвання договору, в ньому сказано, що договір № 252 від 01.11.2005 р. буде розірваний з відповідачем за усним повідомленням ПП “Ельба–Інвест”, без зазначення дати розірвання, та форми вказаного повідомлення, що суперечить чинному законодавству, оскільки договір № 252 від 01.11.2005 р. було укладено в письмовій формі.

Твердження Позивача про те, що вказаним листом підприємствами було узгоджено порядок зняття постів не відповідає дійсності.  Оскільки  ним  не  надано  жодних  доказів  того,  що   підприємство  відповідача надало згоду на зняття постів,  а договором  цього  не передбачено.

Пеня в сумі 5 884,66 грн. стягненню не підлягає оскільки в частині стягнення за грудень 2005 р. позивачем пропущені терміни позовної давності, передбачені ст.258 ЦК України, крім того порушені приписи ст.232 Господарського Кодексу України, згідно із якими нарахування штрафних санкцій за просрочку виконання зобов’язання припиняється через 6 місяців із дня коли зобов’язання повинно було бути виконане.

Розрахунок річних, та індексів інфляції, на думку відповідача, не відповідає дійсності з урахуванням безпідставної вимоги позивача по оплаті за березень 2006 р., та того факту, що Позивач не надав відповідачу актів виконаних робіт за січень 2006 р. і зобов’язання по сплаті за вказаний період не наступило.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

01.11.2005р. між Приватним підприємством „Ельба-Інвест” (охорона) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Кам’янець-Подільський м’ясокомбінат” (замовник) укладено договір №252 про надання охоронних послуг.

Відповідно до умов даного договору (п.1.1, п.7.1, п.7.2, п.7.3, п.8.2, п.9.1) замовник передає, а охорона приймає під охорону об’єкт вказаний у дислокації (надалі - об’єкт) /Додаток №1 до договору/. Вид охорони визначається за згодою сторін, як інспекторська-сторожова служба охорони.

Обов’язки охорони та замовника встановлені Розділами 3 та 4 договору.

Відповідно до п.7.1 договору вартість договору складає 16 000,00 грн. щомісяця. Сплата замовником  вартості охоронних послуг здійснюється щомісячно.

Оплата щомісячної суми по договору здійснюється до 05 числа місяця, що слідує за звітним. Оплата здійснюється в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок охорони без попереднього надання охороною рахунка для здійснення оплати. Факт надання замовнику охоронних послуг підтверджується актом виконаних робіт, який складається щомісячно та затверджується представником замовника і охорони, які підписали даний договір.

Відповідно до п.7.4. договору у випадку несвоєчасної сплати замовником вартості послуг охорони, замовник зобов’язаний сплати охороні пеню у розмірі 0,03 % від простроченої суми оплати за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної ставки НБУ  від простроченої суми оплати за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 8.2 договору дія договору може бути припинена достроково, причому, сторона –ініціатор припинення договору інформує про іншу сторону у письмовій формі не менше, ніж за 60 днів.

Договір набирає чинності з 01.11.2005р. і діє до 01.11.2006р. (п. 9.1 договору)

Додатком №1 до договору сторони визначили дислокацію об’єктів, що передаються під охорону ПП „Ельба-Інвест”.

Листом від 16.03.2006р. позивач повідомив відповідача про розірвання договору про надання охоронних послуг №252 від 01.11.2005р., оскільки заборгованість ТОВ „Кам’янець-Подільський м’ясокомбінат” згідно даного договору склала 48 000грн.

Листом №137 від 29.03.2006р. ПП „Ельба-Інвест” надіслало відповідачу повторно для підпису та оплати акти №ОУ-0001367 від 31.12.2005р., №ОУ-0000028 від 31.01.2006р., №ОУ-0000118 від 28.02.2006р., №ОУ-0000292 від 31.03.2006р.

Акти № ОУ-0001367 від 31.12.2005р., № ОУ-000188 від 28.02.2006р. підписані відповідачем та скріплені його печаткою.

Акти ОУ-0000028  від 31.01.2006 р., від ОУ-0000293 від 31.03.2006р. відповідачем не підписані. Однак надання послуг охорони позивачем в січні 2006 р. відповідачем не оспорюється.

У зв’язку із несплатою заборгованості відповідачем, позивачем подано позов до суду про стягнення заборгованості з надання послуг охорони за період грудня 2005 р.- березня 2006 р. в сумі  67 346,31 грн., з урахуванням індексу інфляції , 5 884,66 грн. пені, 1 808,86 грн.-3% річних.

Аналізуючи надані сторонами докази, оцінюючи їх в сукупності судом враховується наступне:

Відповідно до ч. 2 п.1 ст. 175 Господарського кодексу майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Виходячи зі змісту договору укладеного між сторонами, він, за своєю юридичною природою є договором про надання послуг (охорона).

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за  договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Ст.903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо  договором  передбачено  надання  послуг  за   плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності із ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Ст.625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,   а також 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних  санкцій  за  прострочення  виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. П.п.1 п.2 ст. 258 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність в один рік  застосовується,  зокрема,  до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)

При цьому судом враховується, що відповідно до ст. ст.33 ГПК України кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.  Між тим, позивачем не надано належних доказів, які підтверджували факт надання позивачу функцій охорони в період березня 2006 р. Докази, які надіслані та долучені ним до клопотання від 23.03.2007 р. не можуть бути прийняті судом як належні, оскільки суперечать вимогам ст.36 ГПК України. Вказана стаття визначає, що письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.     Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Крім того, судом враховується, що згідно п.7.3 договору факт надання послуг замовнику підтверджується актом виконаних робіт,  який складається щомісячно та підписується представниками сторін. Акт здачі-прийняття робіт за березень місяць 2006 р., всупереч вимог п.7.3 договору відповідачем не підписаний. Тому суд вважає, що позивач не довів факту надання ним послуг відповідачу в березні 2006 р.

Виходячи із вищенаведеного, позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по послугах охорони в розмірі  61 419,35 грн., 5 926,96 грн.  інфляційних втрат, пені в розмірі 5 884,66 грн., 1 808,86 грн. - 3% річних підлягають задоволенню частково, а саме  в частині стягнення основного боргу (за період грудня 2005 р. –лютого 2006 р.) в сумі 48 000 грн., інфляційних втрат в сумі 4 164,90 грн., пені –в розмірі 2 606,74  грн. та 1 353,21  грн. 3% річних.

В задоволенні решти позовних вимог належить відмовити, оскільки позовні вимоги в цій частині суперечать вимогам чинного законодавства та не підтверджені належними доказами.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне  забезпечення судового  процесу покладаються на відповідача пропорційно та відповідно до задоволених позовних вимог, згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 116 Господарського процесуального кодексу України, СУД –

в и р і ш и в:

Позов Приватного підприємства „Ельба-Інвест” м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю „Кам’янець-Подільський м’ясокомбінат” м. Кам’янець-Подільський про стягнення 75 039,83 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Кам’янець-Подільський м’ясокомбінат”,                  м. Кам’янець-Подільський, вул. Маршала Марченко, 2 (р/р 6951 в ХФ АБ „Брокбізнесбанк”, МФО 315858, код 33827652) на користь Приватного підприємства „Ельба-Інвест” м. Київ, вул. М. Мішина, 39 (р/р 0980 в банку „Фінанси і кредит” ТОВ м. Київ, МФО 300131, код 31808088) –48 000,00 грн.( сорок вісім тисяч) основного боргу, 4 164,90 грн. (чотири тисячі сто шістдесят чотири гривні 90 коп.)- інфляційних витрат , 1 353,21 грн. (одна тисяча триста п’ятдесят три гривні, 21 коп.) - 3% річних, 2 606,74 грн. (дві тисячі шістсот шість гривень 74 коп.) –пені, 561, 25 грн. (п’ятсот шістдесят одна гривня 25 коп.)  витрат по оплаті держаного мита, 85,50 грн. (вісімдесят п’ять гривень 50 коп.) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Суддя                                                                      В.В. Магера

Віддруковано в 3  примір.:

1 - До справи;

2 - Позивачу;

3 - Відповідачу.