ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 березня 2007 р.

№ 3/554-06

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Козир Т.П. -головуючого.

Ковтонюк Л.В., Плюшка І.А.,

розглянувши
касаційну скаргу

Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

Харківського апеляційного
господарського суду від 12.02.2007р.

у справі

№3/554-06 господарського суду
Сумської області

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

до

Комунального підприємства
"Сумське міське бюро технічної інвентаризації"

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

Сумська міська рада

про

визнання права власності та
зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Подана касаційна скарга не
відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального
кодексу  України з  таких підстав.

Скаржником не дотримано порядку
подання касаційної скарги, встановленого ч.1 ст.109  Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до  п.2 статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і
повертається судом, якщо скаргу надіслано інакше, ніж через місцевий або
апеляційний господарський суд, що прийняв рішення або постанову.

У зв'язку з цим касаційна скарга
підлягає поверненню.

Крім того, відповідно до п.4 ч.1
ст.111 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга за
змістом повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті
порушення або  неправильного застосування
судом норм матеріального чи процесуального права. Тобто, має чітко викладатися
зміст порушення норм законодавчих актів
та вказуватися конкретні їх пункти та статті.

Заявником  не обґрунтовано в касаційній скарзі суті
порушення або неправильного застосування судом
норм матеріального чи процесуального права в оскаржуваній постанові.
Аналізуючи норми права, заявник не вказує на порушення допущені судом, та  не мотивує в чому полягають ці порушення, не
вказує які висновки суду, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають
законодавству.

При цьому, не допускається
посилання у касаційній скарзі на недоведеність обставин справи, оскільки згідно
імперативних вимог ст.ст. 1115, 1117  ГПК України касаційна інстанція на підставі
вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє рішення місцевого
господарського суду чи постанову апеляційного суду виключно на предмет правильності
застосування згаданими господарськими судами норм матеріального і
процесуального права,  тобто в межах
юридичної оцінки фактичних обставин справи; касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Разом з тим,  зазначені вимоги Господарського
процесуального кодексу України скаржником не дотримані. Зважаючи на це скарга
не дає підстав для перегляду постанови в касаційному порядку та підлягає
поверненню.

Враховуючи наведене, керуючись п.2,
п.6 ст. 1113  Господарського
процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу  повернути СПД ФО ОСОБА_1.

Головуючий суддя
Т. Козир

Суддя
Л.
Ковтонюк

Суддя
І. Плюшко