АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

11.04.07
Справа  № 3/277

Львівський
апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді                                Городечної М.І.

суддів
Юркевича М.В.

Кузя В.Л.

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного підприємця ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 08.02.2007 року (вх. НОМЕР_2 від
23.02.2007 року)

на ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 30.01.2007 року у справі №  3/277

за позовом Приватного підприємця
ОСОБА_1, м.Долина.

до Приватного підприємця ОСОБА_2,
с.Креховичі, Рожнятівський район, Івано-Франківська область.

про стягнення 5148,38 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_3

від відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_4

Присутнім представникам сторін
роз'яснено права і обов'язки передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 30.01.2007 року припинено провадження у справі №
3/280 за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 до Приватного підприємця ОСОБА_2
про стягнення 5148,38 грн.

Дану ухвалу мотивовано місцевим
господарським судом тим, що ним встановлено необхідність участі в судовому
засіданні ОСОБА_5. Проте, відповідно до Господарського процесуального кодексу
України господарським судам не підвідомчі справи за участю фізичних осіб, а
тому провадження у справі підлягає припиненню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80
даного Кодексу.

Приватний підприємець Титиш Василь
Пантелеймонович в апеляційній скарзі НОМЕР_1 від 08.02.2007 року (вх. НОМЕР_2
від 23.02.2007 року) з даною ухвалою не погоджується, просить її скасувати як
незаконну. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції приймаючи оскаржувану
ухвалу не було враховано, що за договором про індивідуальну матеріальну
відповідальність обов'язком ОСОБА_5 було лише приймання, передача та відпуск
переданих її цінностей, і не надано було їй права на отримання від покупця
готівки за отриманий товар. Всі розрахунки за отриманий товари безпосередньо
повиннні були вчинятись відповідачем в даній справі шляхом перерахування коштів
на розрахунковий рахунок вказаний в самому товарному чеку або ж внесенням
готівки за товар в касу постачальника -підприємця ОСОБА_1

За наведеного, апелянт просить ухвалу
господарського суду Івано-Франківської області від 30.01.2007 року у справі №
3/277 скасувати та передати справу на розгляд в місцевий господарський суд.

Відповідач та її представник в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги заперечили та просили апеляційний суд
залишити оскаржувану ухвалу місцевого суду без змін.

Колегія суддів апеляційного суду
заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та заперечення відповідача, дослідивши подані матеріали, дійшла
висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

19.12.2006 року підприємцем ОСОБА_1
подано в господарський суд Івано-Франківської позовну заяву про стягнення з
підприємця ОСОБА_2 5148,38 грн. боргу. Як вбачається зі змісту позовної заяви,
підставою для подання такого позову, є неоплата відповідачем поставленої їй по
накладних та товарних чеках  продукції,
копії яких додаються до позовної заяви, в 7-денний строк з дня пред'явлення
вимоги (претензія від 02.08.2006 року)
про оплату.

В той же час, місцевим судом, в процесі
розгляду даного позову, було встановлено про те, що є необхідність участі в
судовому засіданні ОСОБА_5, яка на підставі договору про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність від 14.04.2003 року, укладеному з позивачем,
передавала товар відповідачу, і як зазначено
в накладних отримувала вартість поставленого товару, тоді як сам позивач
заперечує факт їх здачі ОСОБА_5 в касу постачальника -позивача у справі. Однак,
згідно вимог Господарського процесуального кодексу України господарським судам
не підвідомчі справи за участю фізичних осіб, а тому провадження у справі
припинено відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 даного Кодексу.

Проте апеляційний суд не може
погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності мають право звертатись до господарського суду згідно
встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 21 ГПК України передбачено, що
сторонами в судовому процесі -позивачами та відповідачами -можуть бути
підприємства та організації, зазначені в ст. 1 цього Кодексу.

Статтею 12 ГПК України передбачено
можливість розгляду в господарських судах спорів в процесі виконання
господарських договорів.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1,
поданої в господарський суд Івано-Франківської області, ним заявлено позов як
суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою, в підтвердження чого до
позовної заяви додано копію свідоцтва про державну реєстрацію як суб'єкта
підприємницької діяльності, до підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за невиконання господарського зобов'язання.

Тобто, виходячи зі змісту позовної
заяви cуб'єкта підприємницької діяльності -ОСОБА_1, суб'єктний склад поданого
ним позову відповідає вимогам ст.ст. 1, 21 ГПК України, а спір носить
господарський характер. Таким чином, відсутні процесуальні підстави для
висновку про те, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку
господарського судочинства.

При цьому, висновок місцевого суду про
те, що спір не може бути розглянутий господарським судом, оскільки необхідна
участь в судовому засіданні ОСОБА_5, апеляційний суд вважає безпідставним,
оскільки як вже зазначено вище, виходячи з заявленого позову, його підстав, на
розгляд суду представлено господарський спір між підприємцями ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, і ОСОБА_5 не є учасником даних спірних правовідносин, і вирішення
даного господарського спору жодним чином не може вплинути на її права та
обов'язки. В той же час, якщо, на думку суду, зробленій в порядку передбаченому
ч. 1 ст. 43 ГПК України, поданих сторонами доказів є недостатньо для вирішення
спору, він зобов'язаний у відповідності до ст. 43 ГПК України витребувати
додаткові докази, в тому числі й для встановлення фактів пов'язаних з діями
ОСОБА_5 по відношенню до сторін в спірних правовідносинах, з врахуванням вимог
щодо доказів передбачених ч. 2 ст. 34, ч. 3 ст. 35 ГПК України.

Виходячи з вищенаведеного, ухвала
господарського суду Івано-Франківської області від 30.01.2007 року у справі №
3/277 прийнята внаслідок неправильного застосування норм процесуального  права, а тому підлягає скасуванню, а справа
передачі на розгляд господарського суду Івано-франківської області.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський
суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_1 задоволити.

2. Ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 30.01.2007 року у справі № 3/277 скасувати, а
справу передати на розгляд господарського суду Івано-Франківської області.

3.          Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

4.          Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом одного
місяця з дня набрання даною постановою законної сили.

Головуючий- суддя                               Городечна М.І.

Судді
Юркевич М.В.

Кузь В.Л.