ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2007 р.  11:20              Справа № АС-42/99-07

вх. № 2029/1-42

Суддя господарського суду Харківської області Яризько В.О.

за участю секретаря судового засідання Гуцевич М.П.

представників сторін :

позивача - Пікалов О.В. (дов.)

1-відповідача - ОСОБА_2(дов.) 2-відповідача - не з*явився.

по справі за позовом
Нововодолазької МДПІ Харківської області, с. Н. Водолага Харківської
області

до  СПД ФО ОСОБА_1, м.
Харків

ТОВ "Сектор
Крон", м.Київ

про визнання угоди недійсною

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд визнати недійсною угоду укладеною між СПД ФО
ОСОБА_1 та ТОВ "Сетор Крон" на загальну суму 544580,13 грн. на
підставі ст.49 ЦК України (в редакції 1963р.) як таку, що укладена з метою, що
суперечить інтересам держави та суспільства.

1-відповідач, СПД ФО ОСОБА_1, проти позову заперечує повністю,
свої заперечення виклав у відзиві на позов.

2-Відповідач, ТОВ "Сетор Крон", до судового засідання не
з*явився, відзив на позов та витребуваних судом документів не надав, про час та
місце розгляду справи був повідомлений належним чином, повістки про виклик
повернулись з відміткою пошти про відсутність даного підприємства за юридичною
адресою. За таких обставин справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Позивач в обгрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що в
ході проведення заходів направлених на встановлення суб*єктів господарювання з
ознаками фіктивності з метою виявлення та припинення діяльності фіктивних
суб*єктів господарювання було встановлено, що згідно договору купівлі - продажу
б/н від серпня 2004р. ТОВ "Сетор Крон" (далі Продавець) передає у
власність СПДФО ОСОБА_1 (далі Покупець) пшеницю озиму, ячмінь фуражний на
загальну суму 544580,13грн., в т.ч. ПДВ - 90763,36грн. на підставі відповідних
податкових накладних. Суму ПДВ по придбаному зерну 1-відповідач включив до
складу податкового кредиту по ПДВ.

Рішенням  Подільського  районного суду м.Києва від 13.06.05р. визнані
недійсними з моменту реєстрації наступні документи:

-установчі документи ТОВ «Сетор Крон» з моменту їх складання;

-свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Сетор Крон»;

-визнані недійсні первинні бухгалтерські документи, податкові
накладні ТОВ «Сетор Крон » з моменту їх складання          .

Також, було встановлено, що гр. ОСОБА_1 ніяких фінансово-господарських
відносин з Продавцем не мав і ніяких документів не підписував. Своє
підприємство зареєстрував за винагороду, без мети  здійснення підприємницької діяльності.

Крім того, в своїй заяві та поясненнях на ім*я начальника УПМ ДПА
в Харківській обл. від 24.11.06р.  гр.
ОСОБА_1 пояснив, що своє підприємство він зареєстрував за винагороду без наміру
здійснювати фінансово-господарську діяльність, жодного   документа від імені СПДФО  ОСОБА_1
він не підписував, про факт укладання
угоди з ТОВ «Сетор  Крон» не знав.

Відповідно   до   ст.
67   Конституції   України
кожен   зобов'язаний сплачувати
податки та збори відповідно в порядку і розмірах відповідно   Закону.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в
справах про визнання угод недійсними» зазначено, що до угод укладених з метою,
завідомо суперечних інтересам держави і суспільства, зокрема належать угоди,
спрямовані на приховування фізичними та юридичними   особами доходів від оподаткування.

Викладені вище моменти на думку позивача свідчать про те, що угода
між відповідачем-1 та відповідачем 2 укладена всупереч інтересам держави та
суспільства, тобто порушують основні принципи існуючого ладу.

Завдання шкоди державному бюджету та інтересам суспільства є
однією з умов відповідно до ст.49 ЦК України (в редакції 1963р.) для
визнання  угоди не дійсною.

1-Відповідач в обгрунтування своїх заперечень по суті позову
вказує на те, що позивач у своїй позовній заяві взагалі не зазначає особу, яка
при укладанні спірної угоди мала протиправний умисел. При цьому на ствердження
незаконності спірної угоди податкова інспекція наводить рішення Подільського
районного суду міста Києва від 13 червня 2005 року. Однак, МДПІ не враховує, що
згідно з чинним законодавством, наявність умислу не може бути підтверджена лише
рішенням місцевого суду загальної юрисдикції про визнання установчих документів
сторони договору недійсними та скасування державної реєстрації, оскільки
предметом дослідження у такій справі є, зокрема, відповідність установчих
документів вимогам діючого законодавства, а не наявність протиправного умислу
при укладенні угоди, що мала місце при здійсненні суб'єктом підприємницької
діяльності.

На недоведеність вимог МДПІ вказує і той факт, що в позові не
наведено жодної норми закону, відповідно до якої визнання недійсними установчих
документів суб'єкта господарювання - сторони спірної угоди, є підставою для
визнання недійсною самої угоди, укладеної за участю такої особи .

Заявляючи позовні вимоги, податкова інспекція не взяла до уваги,
що юридичним наслідком скасування державної реєстрації підприємства на
підставах визнання його установчих документів недійсними є здійснення
ліквідаційної процедури, під час якої вирішуються питання про задоволення вимог
кредиторів, зокрема, держави. Сам факт скасування державної реєстрації або
визнання недійсними статутних документів суб'єкта господарювання не спричиняє
недійсності всіх угод , укладених з моменту його державної реєстрації і до
моменту виключення з

державного реєстру.

Інших юридичних наслідків визнання недійсними установчих
документів закон не містить.

1-відповідач вважає, що оскільки податкова інспекція не довела
відсутності у ТОВ "Сетор крон"
на момент укладання спірної угоди правоздатності та дієздатності, то
вимоги МДПІ задоволенню не підлягають .

На момент укладання спірної угоди в Єдиному державному реєстрі не
було жодних відомостей про те, що ТОВ "Сетор крон"  діє з метою , суперечною інтересам держави .

Рішення суду щодо вказаного суб'єкта господарювання постановлено
13 червня 2005 року. Тому до вказаної дати жодна особа не мала відомостей про
невідповідність закону установчих документів ТОВ "Сетор крон" .

Спірна угода була укладена 01 серпня 2004 року, виконання угоди
відбулось протягом серпня - вересня цього ж року. Таким чином, на момент
укладання та виконання спірної угоди ФОП ОСОБА_1  не знав і не міг знати про невідповідність
закону установчих документів ТОВ «Сетор крон», так як така невідповідність була
виявлена лише 13 червня 2005 року, тобто по минуванню значного проміжку часу
від моменту належного виконання самої угоди.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд
вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного:

Як вбачається з наданого 1-відповідачем пояснення, він у 2003 році
для здійснення підприємницької діяльності зареєструвався у органах дозвільної
системи як СПД ФО "ОСОБА_1". Для провадження діяльності ним були
отримані необхідні дозвільні документи - Свідоцтво про державну реєстрацію СПД ФО,
Свідоцтво платника єдиного податку, Свідоцтво платника податку на додану
вартість, отримано дозвіл та виготовлено печатку СПДФО "ОСОБА_1",
відкрито розрахунковий рахунок у банку.

Пропозиція здійснювати підприємницьку діяльність надійшла до нього
від ОСОБА_2, також між ними було досягнуто домовленості, що ОСОБА_2
здійснюватиме провадження бухгалтерського та податкового обліку, буде займатися
взаємодією із потенційними постачальниками та організацією домовленостей, а він
підписуватиме документи, необхідні для провадження підприємницької діяльності.
Між СПДФО "ОСОБА_1" і ЗАТ "Коломацьке ХПП" був укладений
договір комісії та договір зберігання продукції. Згідно із договором ЗАТ
"Коломацьке ХПП" перечисляло безготівкові кошти для придбання
сільськогосподарської продукції (зерно) на розрахунковий рахунок СПДФО
"ОСОБА_1" Отримані кошти ним знімалися з розрахункового рахунку у
вигляді готівки і передавалися ОСОБА_2 для розрахунків із постачальниками. Про
використання готівкових коштів ОСОБА_2 звітувала йому згідно з квитанціями
прибуткових касових ордерів.

Попередні домовленості із постачальниками с/г продукції проводила
ОСОБА_2 Після досягнення домовленості представляла постачальника йому для
підписання угоди. При підписанні угод представники постачальників пред'являли
Свідоцтво про державну реєстрацію та Свідоцтво платника ПДВ, копію якого
залишали йому. Взаємодію із представниками постачальників до і після підписання
угод здійснювала ОСОБА_2, угоди та накладні підписувалися ОСОБА_1 власноручно.
Постачання с/г продукції здійснювалось до місця зберігання транспортом
постачальників. За зерно, закуплене СПДФО "ОСОБА_1" та передане ЗАТ
"Коломацьке ХПП", за договором комісії була передбачена комісійна
винагорода, визначена у розмірі 20 грн. за тону закупленого зерна. Нарахування
комісійної винагороди відбувалося за окремий період, згідно із домовленістю. Із
суми комісійної винагороди, перерахованої на розрахунковий рахунок СПДФО
"ОСОБА_1", здійснювалися необхідні податкові відрахування.
Провадженням бухгалтерського та податкового обліку СПДФО "ОСОБА_1"
займалася ОСОБА_2 При настанні терміну подачі звітних даних до контролюючих
органів ОСОБА_2 складала звітні документи та подавала йому для узгодження, а
після їх підписання подавала до відповідних контролюючих органів.

В ході проведення перевірки діяльності СПДФО "ОСОБА_1"
Управлінням податкової адміністрації в Харківській області на початку листопада
2006р. його було викликано для дачі пояснень
до  співробітника податкової
міліції Гаврюшенко В.Г., де ним були дані пояснення з приводу провадження
підприємницької діяльності. 24 листопада 2006 року його знову викликав
Гаврюшенко В.Г., і здійснюючи психологічний тиск та фізичний вплив змусив
написати заяву із відмовою від причетності до діяльності СПДФО
"ОСОБА_1" та пояснення, що викривляє обставини діяльності СПДФО
"ОСОБА_1".

У зв*язку з чим ОСОБА_1 уточнює, що з моменту своєї реєстрації як
СПДФО він особисто займався підприємницькою діяльністю та власноручно
підписував всі угоди, бухгалтерські та звітні
документи, що відображають його підприємницьку діяльність. Допопогу у
здійсненні його підприємницької діяльності йому надавала ОСОБА_2

Таким чином, суд критично ставиться до наданих позивачем письмових
пояснень з боку ОСОБА_1

Суд зазначає, що між відповідачами було укладено договір
купівлі-продажу б/н від 01.08.04р., згідно умов якого 2-відповідач поставив
1-відповідачу пшеницю озиму та ячмінь фуражний на загальну суму 544580,13грн.,
в т.ч. ПДВ - 90763,36грн. відповідно до податкових накладних ІНФОРМАЦІЯ_1.

1-Відповідач розрахувався з 2-відповідачем готівковими коштами в
повному обсязі, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру
(а.с.95-96). В подальшому отримане зерно 1-відповідачем було продано ЗАТ
"Коломацьке ХПП", що підтверджується відповідними накладними. ЗАТ
"Коломацьке ХПП" розрахувався з 1-відповідачем за отримане зерно в
безготівковій формі.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 13.06.05р. було
визнано недійсними установчі документи ТОВ "Сетор Крон" з моменту їх
складання - 20.02.04р., та визнано недійсним свідоцтво НОМЕР_1 про реєстрацію
платника ПДВ та первинні бухгалтерські документи з моменту їх складання.

Даним рішенням суду встановлено, що вказане підприємство
здійснювало свою діяльність з порушенням вимог чинного законодавства України,
засновником та директором ТОВ "Сетор Крон"  дійсно був ОСОБА_3, який на пропозицію
малознайомого йому чоловіка по імені ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрував на своє ім*я
вказане підприємство за грошову винагороду. Після реєстрації підприємства всі
документи та печатку засновник передав цій особі, після чого з ним більше не
зустрічався, діяльністю підприємства не займався. Інший засновник ОСОБА_4 також
ніякої діяльності у цьому підприємстві не проводив.

Суд зазначає, що спірний договір з боку 2-відповідача підписано
від імені директора ОСОБА_5. Позивачем повноваження вказаної особи не
встановлювались.

З даного рішення не вбачається, а позивачем не надано доказів
того, що ТОВ "Сетор Крон" фактично не здійснювало свою господарську
діяльність, не відкривало розрахункові рахунки в установах банку, не надавало
звітності до податкового органу та не сплачувало податки до бюджету.

Суд зазначає, що створення або придбання суб'єктів підприємницької
діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності -
"фіктивне підприємництво" визначено виключно у ст. 205 нового
Кримінального кодексу України, факт фіктивного підприємництва може
встановлюватись винятково у порядку кримінального судочинства, а не цивільного
або господарського, відповідно до ст. 24 ЦПК України, ст. 12 ГПК України.

Суд вважає помилковим
висновок позивача про те, що відповідачі за укладеною угодою неправильно
обчислили, неповно і несвоєчасно сплатили до бюджету податки та збори
(обов'язкові платежі) за податковий період, в якому така угода була проведена
по їх податковому обліку, непідтвердження 1-відповідачу права на податковий
кредит з огляду на визнання рішенням суду недійсними установчих документів
2-відповідача вже після здійснення господарських операцій, за якими ними були
видані податкові накладні, та фактичну несплату податку до бюджету
2-відповідачем.

Визнання недійсними установчих документів юридичної особи та
подальше анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість саме по собі
не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту державної
реєстрації такої особи і до моменту виключення з державного реєстру, та не
позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями
податкових накладних.

Позивачем не спростовані доводи 1-відповідача про те, що на момент
здійснення господарських операцій, 2-відповідач знаходився в Єдиному державному
реєстрі, а також мав свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану
вартість.

За таких обставин покупець не може нести відповідальність як за
несплату податків продавцями, так і за можливу недостовірність відомостей про
них, включених до Єдиного державного реєстру, за умови необізнаності покупця
щодо такої.

Чинним на момент розгляду справи Законом України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" було
встановлено, що, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного
реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на
них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є
недостовірними (ч.1, ч.2 ст.18 Закону).

Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України "Про податок на
додану вартість", платник податку - особа, яка згідно з цим Законом
зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що
сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію
України.

Платники податку, визначені у підпунктах "а",
"в", "г", "д" пункту 10.1 статті 10, відповідають
за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за
повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п.10.2.
ст.10 Закону).

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата
податку продавцем (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному
здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та
суму бюджетного відшкодування.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної
влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану
вартість та визнавати угоди недійсними при несплаті цього податку продавцем,
оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та
визнання недійсним угод.

Додані до матеріалів справи копії прибуткових касових ордерів,
видатних та податкових накладних, які свідчать, що Відповідачем-2 дійсно
поставлено зерно, а Відповідачем-1 проведені платежі за отримане зерно, та в
подальшому перепродано ЗАТ "Коломацьке ХПП", на думку суду
підтверджують реальність господарських взаємовідносин.

Крім того, позивач просить суд визнати спірну угоду на підставі
ст.49 ЦК УРСР (в редакції 1963р.), який втартив чинність з 01.01.04р.

З 01.01.04р. набрав чинності новий ЦК України, згідно прикінцевих
та перехідних положень якого даний Цивільний кодекс застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Спірна угода була укладена 01.08.04р., тобто після набрання
чинності новим ЦК України, тому до спірних відношень неможливо застосовувати
норми ЦК УРСР (в редакції 1963р.), про що просить позивач.

На підставі наведеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 17, 86, 94, 160 - 163  Кодексу адміністративного судочинства України
, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному
обсязі.

Апеляційна скарга може бути
подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно
направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для
подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано  заяву  про
апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга
не  була  подана
у  строк,  встановлений
цим Кодексом,  постанова  суду набирає законної сили після закінчення
цього строку.

Повний текст постанови виготовлено 02.04.2007р.

Суддя
Яризько В.О.