донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.05.2007 р.                                                                            справа №6/374

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Діброви  Г.І.

суддів
Дзюби  О.М. , Стойка  О.В.

за участю представників сторін:

від позивача:
Кисиль К.Г. (довіреність №4 від 19.03.07р.)
Заячківська А.В. (довіреність №166/2 від 11.12.06р.),

від відповідача:
Іванов І.Б. (довіреність б/н від 18.01.07р.)
Зеленський В.В. (паспорт ВС №069457 від 30.12.99р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Маріупольського дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства „Облпаливо”, м.Маріуполь Донецької обл.

на рішення господарського суду

Донецької області

від
06.03.2007 року

по справі
№ 6/374 (суддя Подколзіна Л.Д.)

за позовом
Закритого акціонерного товариства „Укрінтервугілля”, м.Донецьк

до
Маріупольського дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства „Облпаливо”, м.Маріуполь Донецької обл.

про
Та за зустрічним позовом

до відповідача

про
стягнення 17411 грн. 08 коп.
Маріупольського дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства „Облпаливо”, м.Маріуполь Донецької обл.
Закритого акціонерного товариства „Укрінтервугілля”, м.Донецьк
Стягнення збитків у  сумі  805 грн. 85 коп. та зобов’язання вивезти (забрати) поставлену неякісну вугільну продукцію

В С Т А Н О В И В:

У 2006 році позивач, Закрите акціонерне товариство „Укрінтервугілля”, м.Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача –Маріупольського дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства „Облпаливо”, м.Маріуполь Донецької обл. про стягнення 17411 грн. 08 коп.

В процесі розгляду справи 18.01.07р., позивачем було надано доповнення до позовної заяви, відповідно до якого позивач додатково просив стягнути з відповідача неустойку в сумі 1741 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1740 грн.

30 січня 2007 року в процесі розгляду справи відповідач, Маріупольське дочірнє підприємство Відкритого акціонерного товариства „Облпаливо”, звернувся до господарського суду Донецької області із зустрічною позовною заявою до Закритого акціонерного товариства „Укрінтервугілля” про стягнення збитків у  сумі  805 грн. 85 коп. та зобов’язання вивезти (забрати) поставлену неякісну вугільну продукцію.

Рішенням від 06.03.2007р. позовні вимоги за первісним позовом Закритого акціонерного товариства „Укрінтервугілля” задоволені частково. Судове рішення мотивоване тим, що вимоги  позивача щодо стягнення неустойки у сумі 1 741грн. задоволенню не підлягають, оскільки  збільшення розміру позовних вимог не може бути пов’язано з пред’явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві. Тобто, вимоги про стягнення неустойки є новими, які мають бути розглянуті окремо і доповнення до позовної заяви подане позивачем в порушення вимог ст.22 ГПК України. Вимоги позивача за первісним позовом щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 1 740грн. є необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню, оскільки, згідно ст.44 ГПК України чітко визначений склад судових витрат, до якого не включено витрати за надання юридичної консультації. В частині стягнення з відповідача заборгованості за поставлену вугільну продукцію у сумі 17 411грн. 08коп. позовні вимоги задоволені повністю.

У задоволенні зустрічних позовних вимог Маріупольського дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства „Облпаливо” рішенням було відмовлено, у зв’язку з необґрунтованістю, оскільки згідно п.2.3 договору купівлі-продажу №92/11 від 01.11.2006р. приймання вугільної продукції за якістю повинно було бути здійснено відповідно  вимог “Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю” №П-7.  Тобто, мав бути складений акт приймання продукції за якістю відповідно з Інструкцією №П-7, що позивачем зроблено не було.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом, Маріупольське дочірнє підприємство ВАТ „Облпаливо”, з прийнятим рішенням не згоден, вважає його прийнятим із неповним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права України. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 06.03.2007р. скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити повністю вимоги Маріупольського дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства „Облпаливо”.

На адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов додаток до апеляційної скарги Маріупольського дочірнього підприємства ВАТ „Облпаливо”, яким він зазначив про фальсифікацію посвідчення № 2076 від 18.11.06р. на якість вугілля, який був поставлений Закритим акціонерним товариством „Укрінтервугілля”.  Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом підтримав свої вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просив направити на адресу Луганського обласного управління МВС України окрему ухвалу з метою перевірки факту фальсифікації вищезазначеного посвідчення.

На адресу Донецького апеляційного господарського суду  надійшов відзив Закритого акціонерного товариства „Укрінтервугілля” на апеляційну скаргу, яким він з вимогами заявника апеляційної скарги не погоджується та просить суд апеляційної інстанції залишити рішення господарського суду Донецької області від 06.03.07р. без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої вимоги та заперечення щодо апеляційної скарги.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з’ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи №6/374, та наданих сторонами пояснень.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну “Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності  - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи,  висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до пп. 2,3,4 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у  доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 4-2 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.11.06р. між Закритим акціонерним товариством “Укрінтервугілля” (Постачальник) та Маріупольським дочірнім підприємством  ВАТ  “Облпаливо” (Покупець) був укладений договір №92/11,  згідно умов якого  Постачальник  взяв на себе зобов’язання  відвантажити та передати у власність Покупця вугільну продукцію та документацію, яка до неї відноситься, згідно специфікації, що є невід’ємною частиною цього договору,  а Покупець зобов’язався  прийняти та своєчасно оплатити  її вартість.

Згідно Додатку №1 до договору №92/11 від 02.11.06р. сторонами було обумовлено, що товар має бути відповідної марки, зольності, кількості та передбачена ціна за одну тону.

Відповідно Додатку №2  від 14.11.06р. Постачальник зобов’язався поставити Покупцю вугілля марки Гр 0-200 в кількості 70тон за ціною 230грн. за одну тону з урахуванням ПДВ.

Пунктом 2.3 Договору сторони обумовили обов’язок Покупця прийняти товар за якістю відповідно до вимог „Інструкції  про порядок приймання продукції виробничого призначення № П-7”. Виклик представника Постачальника обов’язковий при виявленні відхилень за якістю товару.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на пункти 3.3, 3.4 укладеного між сторонами договору №92/11 від 01.11.06р., згідно яких датою поставки вважається дата календарного штемпелю станції відправлення на залізничній накладній. Право власності на Товар переходить від Постачальника (позивача) до Покупця (відповідача) після приймання на станції вантажоперевізником.

Позивач виконав свої зобов’язання за договором у повному обсязі, 18.11.2006р. поставив відповідачу вугілля марки Гр 0-200 в кількості 69тон на загальну суму 17 411грн. 08коп., зольністю 30,2%, що підтверджується посвідченням (сертифікатом) якості №2076 від 18.11.06р., залізничною накладною №48939367 від 18.11.2006р., квитанцією про приймання вантажу №48939367 від 18.11.2006р.,  видатковою накладною №РН-0000060 від 18.11.2006р., податковою накладною №65 від 18.11.2006р., актом прийому-передачі вугільної продукції від 18.11.2006р.

Пунктом 4.4 договору № 92/11 сторонами передбачено, що розрахунки провадяться Покупцем в національній валюті України шляхом 100% попередньої оплати грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника або протягом трьох днів з моменту її відвантаження. Датою сплати Товару є дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника (п.4.5 договору).

Але  відповідач свої зобов’язання по оплаті   поставленої вугільної продукції  за договором своєчасно не виконав, в результаті  чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі  17411грн. 08коп. Згідно акту звірки взаєморозрахунків станом на 22.12.2006р., підписаним уповноваженими особами обох підприємств, заборгованість відповідача, Маріупольського дочірнього підприємства ВАТ “Облпаливо”, так і не була погашена.

В зв’язку із несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов’язань за договором, позивач у грудні 2006 року звернувся із позовом до господарського суду Донецької області про стягнення з Маріупольського дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства „Облпаливо” суми заборгованості 17411 грн. 08 коп.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції, позивачем було надано доповнення до позовної заяви з вимогою додатково стягнути з відповідача неустойку в сумі 1741 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1740 грн.

30.01.07р. відповідач звернувся до господарського суду Донецької області із зустрічною позовною заявою до Закритого акціонерного товариства „Укрінтервугілля” про стягнення збитків у  сумі  805 грн. 85 коп. та зобов’язання вивезти (забрати) поставлену неякісну вугільну продукцію та мотивував свої вимоги тим, що ЗАТ “Укрінтервугілля” порушило   умови договору № 92/11 від 01.11.2006р. та здійснило поставку вугільної продукції, яка  не може бути використана за призначенням.

Рішенням від 06.03.2007р. позовні вимоги за первісним позовом Закритого акціонерного товариства „Укрінтервугілля” задоволені частково в частині стягнення заборгованості з відповідача за поставлену вугільну продукцію у сумі 17 411грн. 08коп. У задоволенні зустрічних позовних вимог було відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вислухавши пояснення сторін, судова колегія дійшла висновку, що:

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України, як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері і положення Цивільного кодексу України, як загального акту законодавства.

Відповідно до абзацу 2 п.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України сторони та  інші  особи,  які   беруть   участь   у   справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання  повинні виконуватися  належним чином та у встановлений  строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов’язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається (ст.525 ЦК України).

Сторонами не було передбачено в договорі термін оплати  вугільної продукції у випадку її відвантаження без попередньої оплати. Відповідно до ст.530 ч.2 ЦК України, коли строк виконання зобов’язання не встановлений, то боржник  повинен  виконати таке зобов’язання  у семиденний термін з дня пред’явлення вимог кредитором. Відповідна вимога №158/11 була надіслана 28.11.2006р., якою позивач запропонував відповідачу в строк до 01.12.2006р. надати підписані документи та перерахувати грошові кошти на розрахунковий рахунок ЗАТ “Укрінтервугілля” за відвантажену вугільну продукцію. Але відповідачем не було надано відповіді на вищезазначену претензію та не погашена заборгованість в сумі 17411грн. 08коп.

Господарським судом правомірно зроблений висновок, що позивачем доведено належними засобами доказування та обґрунтовано наявність заборгованості відповідача в розмірі 17411грн. 08коп., та позовні вимоги в цій частині задоволені.

Судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача суми неустойки у розмірі 1 741грн., оскільки  збільшення розміру позовних вимог не може бути пов’язано з пред’явленням додаткових позовних вимог, заявлені додаткові вимоги є новими та мають бути розглянуті окремо. Крім того, сторонами в договорі не передбачено такого виду нарахування, як неустойка.

Судом правомірно відмовлено у задоволенні заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 1740грн., оскільки, згідно ст.44 ГПК України, чітко визначений склад судових витрат, в який не включені витрати за надання юридичної консультації. Крім того, господарським судом здійснюється відшкодування витрат позивачів та відповідачів, пов’язаних з оплатою ними послуг адвокатів,  адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об’єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді. Тобто, заявлені вимоги  за надання юридичної консультації в сумі 1740 грн. є необґрунтованими.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимог позивача за зустрічним позовом, Маріупольського дочірнього підприємства ВАТ „Облпаливо”, щодо стягнення з ЗАТ “Укрінтервугілля” збитків у  сумі  805 грн. 85 коп. та зобов’язання вивезти (забрати) поставлену неякісну вугільну продукцію, оскільки згідно п.2.3 договору купівлі-продажу №92/11 від 01.11.2006р. приймання вугільної продукції за якістю повинно бути здійснено відповідно до вимог  “Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю” №П-7, згідно якої, в разі виявлення невідповідності якості товару, мав бути складений акт приймання продукції за якістю, але позивачем за зустрічним позовом даного акту не було представлено суду першої інстанції в якості доказу поставки відповідачем вугілля неналежної якості, який повинно було бути складено в момент отримання продукції в присутності представника Постачальника.

23 листопада 2006 року, відповідно до телефонограми від 22.11.06р., на підприємство позивача за зустрічним позовом прибув представник ЗАТ “Укрінтервугілля” для вирішення питання якості спірного вугілля, та надав пакет документів щодо поставки вугільної продукції, а саме: видаткова накладна №РН-0000060 від 18.11.2006р., залізнична квитанція №48939367 від 18.11.2006р., посвідчення (сертифікат) якості від 18.11.2006р. №2076, рахунок-фактура №СФ-0000057 від 17.11.2006р., лист про передачу права власності на відвантажений товар та податкова накладна №65 від 18.11.2006р.

Маріупольське дочірнє підприємство ВАТ „Облпаливо” відмовився прийняти пакет документів, наданих ЗАТ “Укрінтервугілля” до отримання аналізів проб вугілля, які вже були надіслані до ДП австралійської компанії “ССІ Холдинг Лімітед”, м.Луганськ.

Сертифікатом  аналізів проб U8849 від 24.11.2006р., зробленого ДП австралійської компанії “ССІ Холдинг Лімітед” м.Луганськ, було зазначено, що вугільна продукція, поставлена на адресу Маріупольського ДП ВАТ “Облпаливо”, відповідає показникам якості, встановленим у договорі (з урахуванням   припустимих відхилень за результатами між різними лабораторіями).

Донецьким апеляційним господарським судом розглянуто клопотання заявника апеляційної скарги про проведення товарознавчої експертизи та відхилено в зв’язку з недоцільністю, оскільки Маріупольським дочірнім  підприємством ВАТ „Облпаливо” не надано доказів того, що вугільна продукція марки Гр 0-200 в кількості 69тон є в наявності на підприємстві, знаходиться на відповідальному зберіганні та є тим самим вугіллям, що було поставлено відповідно вантажної залізничної накладної від 22.11.06р. № 48939367 саме підприємством  Закритим акціонерним товариством “Укрінтервугілля”.

Також, судовою колегією відхилено клопотання заявника апеляційної скарги про направлення окремої ухвали до правоохоронних органів для перевірки фальсифікації посвідчення № 2076 від 18.11.06р. на якість вугілля, оскільки нормами ст.90 ГПК України не передбачено направлення окремої ухвали в даному випадку, крім того, заявник має право самостійно звернутися до правоохоронних органів з цього приводу. Після огляду в судовому засіданні оригіналу спірного посвідчення у судової колегії відсутні підстави для направлення до Луганського обласного управління МВС України повідомлення відповідно до норм ГПК України, при відсутності у скаржника наявного рішення або вироку суду щодо фальсифікації вищевказаного посвідчення.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України  рішення господарського суду Донецької області від 06.03.07р. у справі № 6/374, ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права України.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Маріупольського дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства „Облпаливо”, м.Маріуполь Донецької обл. на рішення господарського суду Донецької області від 06.03.2007 року у справі № 6/374 –залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 06.03.2007 року у справі № 6/374  –без змін.

Головуючий          Г.І.  Діброва

Судді:          О.М.  Дзюба

О.В.  Стойка

Надр.5 прим:

1 –у справу;

2 –позивачу;

3 –відповідачу;

4 –ДАГС;

5 –ГС Дон. обл.;

Ширіна Ю.М.