Харківський апеляційний господарський суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2007 р.                                                           Справа № АС-41/522-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Бирько Г.О.- дир.

відповідача -  Межирицького А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 1039Х/1-7) на постанову господарського суду Харківської області від 30.01.07 р. по справі № АС-41/522-06

за позовом ТОВ "Аптека № 275" м. Харків

до ДПІ у Московському районі , м. Харків

про скасування рішень

встановила:

Позивач, ТОВ "Аптека № 275", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 27.11.2006 р. № /0, прийняте ДПІ у Московському районі м. Харкова та покласти на відповідача судові витрати.

Постановою господарського суду Харківської області 30.01.2007 року по справі № АС-41/522-06 (суддя Мінаєва О.М.) позовні вимоги задоволено. Скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 27.11.2006 р. № /0, прийняте ДПІ у Московському районі м. Харкова. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 3,40 грн. витрат по сплаті держмита.

Відповідач, ДПІ у Московському районі м. Харкова, з постановою місцевого господарського суду не згоден, подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на порушення господарським судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченні на апеляційну скаргу та в судовому засіданні зазначив, що оскаржувана  постанова прийнята при повному, всебічному та об"єктивному розгляді справи, а тому підстави для її скасування відсутні. Просить залишити без змін постанову господарського суду Харківської області 30.01.2007 року по справі № АС-41/522-06.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Фахівцями ДПА у Харківській області 13.11.2006 року була проведена перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктом підприємницької діяльності - ТОВ "Аптека № 275" у аптеці, розташованій за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 100 "а". Перевірка проводилася головними державними податковими ревізорами-інспекторами ДПА у Харківській області Здор Н.А. та Лапа О.В. згідно направлень № 7897, 7896 від 10.11.2006 року, виданих Державною податковою адміністрацією в Харківській області. За результатами перевірки складений акт № 20403193/2380 від 13.11.2006 року.

За висновками акту перевірки встановлено невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі, що зазначена у денному звіті РРО (X-звіт) з початку дня, сума невідповідності склала 11300 грн., що є порушенням п.13 ст.З Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 1776-111 від 01.06.2000р. ( із змінами та доповненнями).

Не погодившись з висновками акту перевірки, посилаючись на відсутність порушення, неправомірність проведення перевірки, позивач листами № 31 від 14.11.2006 року, № 32 від 21.11.2006 року направив на адресу відповідача та ДПА у Харківській області заперечення до акту перевірки, однак відповідачем на підставі акту перевірки та пункту 11 статті 11 Закону України "Про державну податкову службу" та ст.22 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 1776-ІН від 01.06.2000р. (із змінами та доповненнями) прийнято рішення від 27.11.2006 року № /0 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 56500 грн.

Стосовно наявності порушення в діях позивача слід зазначити, що відповідно до статті 2 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 01.06.2000р. (із змінами та доповненнями) місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Згідно п.13 ст.3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі повинні забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена у денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

З матеріалів справи вбачається (а.с.36), що згідно наказу директора позивача від 03.02.2003 року "Про проведення розрахункових операцій у готівковій формі по ТОВ "Аптека № 275" зберігання ( у сейфі) грошових коштів здійснюється у матеріальній кімнаті, де зберігаються матеріальні цінності (медикаменти) та здійснюється відпуск попередньо сплачених у безготіізковій формі товарів. Таким чином, матеріальна кімната позивача є відповідно до Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 1776-111 від 01.06.2000р. (із змінами та доповненнями) місцем, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари та зберігаються отримані за реалізовані товари готівкові кошти, тобто місцем проведення розрахунків.

Як вбачається з пояснення представника позивача до акту перевірки від 13.11.2006 року, підтверджується в листі ДПА у Харківській області від 01.12.2006 р. №4379/10/23-810 „Про розгляд заперечення", грошові кошти в сумі 11300 грн. знаходились на місці перевірки біля перевіряємого РРО, відповіддю на заперечення до акту перевірки ДПІ у Московському районі від 27.11.2006 р. №6127/10/23-317, де зазначено, що на момент перевірки готівка в сумі 11300 грн. була вилучена для інкасації та здавання у відділення банку. Дана обставина відповідачем не заперечується і матеріалами справи підтверджується. Для забезпечення безпечних умов для інкасації та недопущення відволікання продавців від обслуговування покупців перерахунок готівки здійснювався в матеріальній кімнаті. Крім того, позивач виходив з того, що площа торговельного залу розміром 24 кв. м не пристосована для одночасного обслуговування покупців та інкасації виручки і підготовки її для здавання у відділення банку.

Також слід зазначити, що у відповідності до умов договору № 810/1-28/1-025 на розрахунково-касове обслуговування, укладеному 03.02.2003р. між позивачем та відділенням № 810 ХОФ АКБ „Укрсоцбанк" м. Харкова, строк здавання виручки для позивача встановлений - щоденно, ліміт залишку готівки в касі не повинен перевищувати 19300 грн. Згідно заявки-розрахунку для встановлення загального ліміту залишки готівки в касі, порядку і строків здавання готівкової виручки до Договору на розрахунково-касове обслуговування (а.с.40) порядок здавання виручки встановлено - самоносом, строки здавання виручки - щоденно. Згідно довідки Салтівського відділення ХОФ АКБ „Укрсоцбанк", наданої позивачем до матеріалів справи, з 01 березня 2005 року операційний час по Харківській обласній філії АКБ „Укрсоцбанк" та відділеннях з 9-00 до 15-30. Початок перевірки в акті зазначено о 12 год. 58 хв.

Безпідставне є посилання відповідача на п.4.5 розділу 4 „Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги)", затвердженого наказом ДПА України №614 від 01.12.2000р., яким передбачено, що унесення чи видача готівки з місця проведення розрахунків повинні реєструватись через РРО з використанням операцій „службове внесення" та службова видача", якщо таке внесення чи видача не пов"язані з проведенням розрахункових операцій, оскільки оформлення такої операції як службова видача або службове внесення потребує певного часу і ретельності, перерахування грошових коштів в сумі 11300 грн. Ототожнення відповідачем місця проведення розрахунків з реєстратором розрахункових операцій в даному випадку суперечить визначенню місця проведення розрахунків, наведеному в ст.2 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", оскільки кошти були в наявності, в передбаченому наказом керівника приміщенні, готувалися для інкасації. Суд вважає за доцільне відзначити, що відповідачем не доведено, який саме реєстратор розрахункових операцій перевірявся, оскільки в акті перевірки зазначений номер і дата реєстраційного посвідчення РРО № , а довідка про опломбування, дати опломбування, номер і серія пломби - іншого РРО.

Частина 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства встановлює, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, серед іншого, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). При розгляді даної справи судом встановлено неврахування контролюючим органом усіх фактичних обставин, що мали значення для прийняття оскарженого рішення, тому рішення є необгрунтованим.

Відповідно до п.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведений факт вчинення позивачем порушення, передбаченого п.13 ст.З Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та правомірність прийняття оскаржуваного рішення на підставі акта перевірки № 20403193/2380 від 13.11.2006 року, а висновки акту перевірки є необгрунтованими.

Посилання позивача про те, що планову перевірку, яку здійснено фахівцями ДПА у Харківській області, було проведено з порушенням вимог п.2 Указу Президента України „Про деякі заходи з перегулювання підприємницької діяльності" від 13.07.1998р. №817, оскільки йому не направлялося за десять календарних днів письмове повідомлення з зазначенням дати проведення перевірки, є безпідставним.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що дія даного Указу розповсюджується на планові виїзні перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, які передбачені у плані роботи контролюючого органу і проводяться за місцезнаходженням такого суб'єкта чи за місцем розташування об'єкта власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна перевірка. Планова виїзна перевірка в розумінні зазначеного Указу проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності суб'єкта підприємницької діяльності за письмовим  рішенням   керівника відповідного  контролюючого органу не частіше одного разу на календарний рік у межах компетенції відповідного контролюючого органу. Поняття планових та позапланових перевірок, визначених цим Указом, не поширюється на перевірки щодо порядку проведення розрахунків за товари (послуги).

Органи державної податкової служби відповідно до ч.2 статті 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" від 4 грудня 1990 року (зі змінами та доповненнями) мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари у встановленому законом порядку.

У відповідності до стаття 15 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Частиною 4 ст.16 цього Закону передбачено, що планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Статтею 11-1 Закону „Про державну податкову службу" встановлено, що перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законом України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", вважаються позаплановими.

У відповідності до направлень від 10 листопада №№7897,7896, виданих ДПА у Харківській області головним державним податковим ревізорам-інспекторам Здор НА та Лапі О.В., перевірка проводилася ДПА у Харківській області.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що повноваження ДПА в областях визначені ст. 9 Закону України "Про державну податкову службу в Україні". Ця ж норма встановлює, що у разі коли зазначені в частині першій цієї статті органи державної податкової служби безпосередньо здійснюють контроль за платниками податків, інших платежів, вони виконують щодо цих платників ті ж функції, що й державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції.

Функції державних податкових інспекцій в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонних та об'єднаних державних податкових інспекцій визначені у ст. 10 Закону. Зокрема ці органи уповноважені здійснювати у межах своїх повноважень контроль за законністю валютних операцій, додержанням установленого порядку розрахунків із споживачами з використанням електронних контрольно-касових апаратів, товарно-касових книг, лімітів готівки в касах та її використанням для розрахунків за товари, роботи і послуги, а також за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій, патентів, інших спеціальних дозволів на здійснення деяких видів підприємницької діяльності.

Оскільки позивач зареєстрований як платник податків у ДПІ Московського району, тому саме цей орган державної податкової служби уповноважений здійснювати контроль за додержанням податкового та іншого законодавства з боку платника і такими повноваженнями не наділена ДПА в Харківській області по відношенню до позивача. За таких обставин у працівників ДПА в Харківській області не було законних підстав для проведення перевірки.

Крім того,  ДПІ у Московському районі м. Харкова не видавала перевіряючим направлення на перевірку, а ці направлення були видані ДПА Харківської області. Таким чином, перевірка здійснена без належним чином оформлених повноважень.

За таких обставин, у відповідача - ДПІ у Московському районі м. Харкова не було законного права приймати оскаржуване рішення, у зв'язку з чим позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб"єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Ч.З зазначеної статті встановлює, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, серед іншого, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При розгляді даної справи встановлено, що суб"єкт владних повноважень діяв всупереч способу, встановленому Законами України „Про державну податкову службу", і поза межами повноважень.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що рішення, прийняте на підставі акту перевірки № 20403193/2380 від 13.11.2006 року., підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржувану постанову господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи відповідно до чинного законодавства та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для його скасування відсутні.

Керуючись п.1. ч.1 ст. 198,  ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ухвалила:

1.   Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

2.  Постанову господарського суду Харківської області по справі №АС-41/522-06 від 30.01.2007 р. залишити без змін.

Дана ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена  до Вищого адміністративного суду України у місячний строк з моменту виготовлення її повного тексту.

Адміністративну справу №АС-41/522-06  повернути до господарського суду  Харківської області.

Головуючий суддя

Судді