ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

30 травня 2007 р.                                                             Справа  № 7/136-2007

за позовом Комунального підприємства „Центральна районна аптека №14”, м. Тячів

до відповідача Державної податкової інспекції у Тячівському районі, м. Тячів

про скасування рішень ДПІ у Тячівському районі від 08.02.2007р. №57//0/1470 та від 30.03.2007р. №258//2/5798 (повторне) про застосування штрафних санкцій у сумі 344078,65 грн.,

Суддя  С. Швед

від позивача – Поправка П.М., представник по довіреності від 02.03.2007р. №29; Олексієнко Г.І., директор; Білей Г.В., гол. бухгалтер;

від відповідача –Шкамбара М.Д., начальник юридичного відділу;    Кустрьо В.І., головний державний податковий ревізор –інспектор.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство „Центральна районна аптека №14”, м. Тячів   (далі - Підприємство) звернулося до суду з позовом до  Державної податкової інспекції у Тячівському районі про скасування  рішень ДПІ у Тячівському районі від 08.02.2007р. №57//0/1470 та від 30.03.2007р. №258//2/5798 (повторне) про застосування штрафних санкцій у сумі 344078,65 грн. за  непроведення розрахункових операцій на загальну суму 68818,73 грн. через реєстратор розрахункових операцій (далі –РРО).

Оспорюючи вказані рішення, позивач зазначає, що продаж товарів на спірну суму коштів здійснювався ним з використанням належним чином зареєстрованої розрахункової книжки з фіксацією обсягів розрахункових операцій на продані товари в Книзі обліку розрахункових операцій (КОРО), що виключає підстави  для застосування до Товариства відповідальності, передбаченої пунктом 1 статті 17 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.1995р. № 265/95-ВР в редакції Закону від 01.06.2000р.  № 1776-ІІІ (далі  - Закон №265/95-ВР).

Відповідач проти позову заперечив, оскільки проведеною перевіркою  встановлено порушення позивачем вимог пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, тому штрафні санкції застосовані за рішенням на законних підставах.

Заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши подані по справі доказові матеріали, суд констатує такі висновки:

Актами перевірок від 19.01.2007р. №018375  з питань контролю за здійсненням позивачем розрахункових операцій у сфері готівкового  та безготівкового обігу та від 19.01.2007р. №30-231/01977234 з питань дотримання Підприємством вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2005р. по 30.09.2006р., зафіксовано, що у належних Підприємству структурних підрозділах здійснювався продаж товарів на загальну суму 68818,73 грн., операції з реалізації яких не проводились через реєстратори розрахункових операцій (в т.ч. аптека №79 в с. Теребля Тячівського району на суму 30003,35 грн. за період з 15.11.2005р. по 31.12.2005р. та з 01.01.2006р. по 30.09.2006р.; аптечний пункт в с. Руське Поле Тячівського району на суму 38812,38 грн. за період з 01.01.2006р. по 30.09.2006р.), у зв’язку з чим позивачем порушено вимоги пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР.

За вказане порушення ДПІ у Тячівському районі відповідно до пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР прийнято  рішення від 08.02.2007р. №57//0/1470 про застосування до Підприємства штрафних санкцій у сумі 344078,65 грн.  (у п’ятикратному розмірі вартості проданих товарів, операції з реалізації яких не були проведені через РРО).

За наслідками апеляційного оскарження суб’єктом господарювання результатів вищезазначених перевірок ДПІ у Тячівському районі було прийнято повторне рішення від 30.03.2007р. №258//2/5798,  по якому сума застосованих штрафних санкцій залишена без змін.

З матеріалів справи судом встановлено, що висновок податкового органу щодо непроведення позивачем розрахункових операцій через РРО базується на тому, що обсяг розрахунків по продажу медичних препаратів структурними одиницями Підприємства досяг розміру 75000 грн. (аптекою №79 в с. Теребля 14.10.2005р., аптечним пунктом в                           с. Руське Поле 30.11.2005р.). Досягнення граничного розміру річного обсягу  розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг) у сумі 75000 грн. згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2000р. №1336 „Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (далі –Постанова №1336) повинно було стати підставою для переходу структурних підрозділів позивача на облік розрахункових операцій із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій.

Поданими по справі доказами, оглянутими в засіданні суду в присутності представників сторін, а саме книгами обліку розрахункових операцій № (аптека №79 в с. Теребля) № (аптечний пункт в с. Руське Поле), довідками про реєстрацію КОРО, розрахунковими квитанціями та  звітами про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) за спірний період, підтверджено повний облік структурними підрозділами Підприємства розрахункових операцій на суму 68818,73грн. із застосуванням вищезазначених документів. Цей факт визнається і представниками відповідача.

Статтею 4 розділу ІІ Концепції вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів, схваленої Указом Президента України від 10 травня 2006 року № 361/2006, передбачено, що судові рішення мають відповідати критерію юридичної визначеності незалежно від якості законодавства, яке може бути нечітким, суперечливим або таким, що містить прогалини. Суд, застосовуючи положення закону, повинен ураховувати цілі та намір законодавця, інтерпретувати його, виходячи з принципу верховенства права.

Метою Закону №265/95-ВР є забезпечення повного обліку розрахункових операцій при здійсненні суб’єктами господарювання діяльності з продажу товарів (надання послуг) за готівкові кошти (платіжні картки, платіжні чеки, жетони тощо) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг на предмет оподаткування та контролю за обігом готівки.  Передбачені цим законом засоби обліку розрахункових операцій (РРО та розрахункові книжки) спрямовані при їх обов’язковому застосуванні на забезпечення повного обліку кількості та вартості проданих товарів (наданих послуг) та відповідності отриманої від їх продажу готівки.

По своїй суті ці засоби обліку є тотожними (мають на меті повний облік розрахункових операцій) і відрізняються лише з технічної сторони.

По обох зазначених видах обліку обов’язковим є застосування Книги обліку розрахункових операцій (КОРО), у якій фіксуються денні обсяги розрахункових операцій як по фіскальних звітах (контрольних стрічках) РРО так і по розрахунковій книжці (квитанціях).

Пунктом 1   статті   17  Закону №265/95-ВР передбачена відповідальність за невідповідність обліку вартості реалізованих споживачам товарів(послуг) та отриманими при їх реалізації в розрахунках з споживачами коштами(готівка тощо) у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

Зі змісту цієї норми закону випливає, що застосування фінансових санкцій до суб’єктів підприємництва на підставі                 пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР передбачено у разі наявності факту  саме невідповідності даних щодо вартості реалізованих товарів (послуг) та отриманих коштів при здійсненні розрахунків із споживачами.

В спірній по справі ситуації облік розрахункових операцій був проведений позивачем із застосуванням розрахункових книжок, тому виявлені перевіркою порушення щодо незастосування реєстраторів розрахункових операцій при досягненні структурними підрозділами позивача граничного розміру річного  обсягу  розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг) у 75000 грн. не може бути підставою для застосування до відповідача фінансових санкцій на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР, оскільки факти невідповідності даних  між вартістю проданого товару та обліком готівки з продажу цього товару (об’єктивна сторона складу спірного правопорушення) за даними КОРО є відсутніми.

Відповідальності за порушення строків переходу з обліку розрахункових операцій з застосуванням розрахункових книжок на облік цих операцій з застосуванням РРО Законом №265/95-ВР не передбачено.

Що стосується прийняття повторного рішення від 30.03.2007 р. про застосування штрафних санкцій на ту ж саму суму, то Закон України „ Про застосування реєстраторів розрахункових  операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” не відноситься до податкового законодавства і, відповідно, на передбачені за порушення його норм  штрафні санкції не поширюється дія Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” в частині визначення їх податковим зобов’язанням та вжиття заходів по стягненню податкового боргу (прийняття повторних податкових повідомлень, надіслання податкових вимог, запровадження податкової застави тощо).

Відповідно до статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил господарської діяльності до суб’єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення та ліквідацію його наслідків. Штрафні санкції, передбачені Законом України „ Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” підпадають під законодавче визначення адміністративно-господарських санкцій та є такими за своєю юридичною суттю. У випадку відмови від добровільної сплати штрафних санкцій вони стягуються за позовом податкового органу в судовому порядку.

Отже, прийняття повторного рішення про застосування штрафних санкцій органом державної податкової служби здійснено без законних на те підстав, тому це рішення також підлягає скасуванню.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд не вбачає у діях позивача  складу правопорушення (об’єктивна сторона), відповідальність за яке передбачена пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР, тому позов Підприємства підлягає задоволенню, а оспорювані ним рішення ДПІ у Тячівському районі  скасуванню у повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись статтями 8,                 19, 124, 129 Конституції України, статтями 7 - 9, 69, 86, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Скасувати у повному обсязі рішення Державної податкової інспекції у Тячівському районі від 08.02.2007р. №57//0/1470 та від 30.03.2007р. №258//2/5798 про застосування до Комунального підприємства „Центральна районна аптека №14” (м. Тячів, вул. Леніна, 28, код01977234)   штрафних санкцій у сумі 344078,65 грн.

3.  Постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня її прийняття, якщо заяву про апеляційне оскарження або апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у  20-денний строк після подання заяви про апеляційне оскарження, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Після набрання постановою суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

4. Постанова суду може бути оскаржена в порядку, встановленому статтями 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                            С. Швед