ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.03.07 р.
Справа № 16/10

Суддя господарського суду Донецької
області В.В. Манжур,

При секретарі      Москаленко  О.О. ,
розглянувши  матеріали  справи

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю
“Валерія” м. Донецьк

до відповідача Приватного
підприємця ОСОБА_1 м. Донецьк

про стягнення  2143 грн. 83 коп.

За участю:

Представників сторін :

від позивача:
Сибирев  І.В.  по
дор.

від  відповідача :              не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою
господарського суду Донецької
області 11.01.2007р. порушено
провадження  по  справі за
позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Валерія” м. Донецьк до
Приватного підприємця ОСОБА_1 м. Донецьк про стягнення 2143 грн. 83 коп. ,  з
яких  :   784 грн. 94 коп. -  основного
боргу   ,  303
грн.  85  коп.,
784 грн. 94  коп. -  штрафу
,  47 грн.  10
коп. -  3 %  річних .

Представника  позивача
було ознайомлено з правами та обов'язками у відповідності із ст.22
Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні не  було
надано клопотання про  фіксацію
судового процесу  технічними засобами,  з
приводу  чого  фіксація
процесу  не  була
здійснена  . Крім цього,
роз'яснено  вимоги ст.811 Господарського
процесуального кодексу України, тому складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4
частини ст.129 Конституції України, основними засадами  судочинства є рівність усіх учасників
судового процесу перед законом та судом, забезпечення  доведеності вини, змагальність сторін та свобода
в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні
перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського
процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється
на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється
на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального
кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обгрунтування своїх вимог позивач
посилається на  те , що  відповідач
не  виконав  взяте
на себе  зобов`язання , а  саме
не оплатив  поставлений  товар (
продукти  харчування)  згідно
договіру   купівлі-продажу
б/н   від   01.10.2004р.
,  видаткової  накладної
НОМЕР_1.

Представник  відповідача
в  судове  засідання
не   з`явився  ,
письмове  пояснення  з приводу
заявленних  вимог  не
представив ,  хоча  був
належним  повідомлений .

У
зв`язку  з цим  справа
розглянута  за  наявними
матеріалами в  порядку  ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача   , суд встановив:

01.10.2004р.   між сторонами був укладений    договір
купівлі-продажу б/н   .

Відповідно до п.1.1.     договору
позивач по      видатковій  накладній
НОМЕР_1.   поставив на адресу
відповідача  товар (  продукти
харчування)       на  загальну
суму    784     грн. 94
коп. (  з  ПДВ) .

Відповідно до п.3.3.  договору
розрахунок  за  поставлений
товар   повинен  бути
зроблений з  відстрочкою  платежу
на 10  (  десять )
календарних  днів  з
моменту   отримання  товару
.   Факт  отримання
товару  підтверджується  підписами
відповідача на    видатковій  та  податковій
накладних .

Відповідач  , в
порушення  вимог  договору (
п. 3.3. ) свої  зобов`язання     не виконав
, оплату  за  отриманий
товар   не  здійснив
.

Таким чином ,
заборгованість відповідача на
момент подачі  позову  склала
784     грн. 94    коп. (
з  ПДВ) .

Відповідач не представив суду
доказів перерахування боргу у сумі
784  грн. 94    коп., в зв'язку з чим господарський суд
робить висновок, що борг не погашений до теперішнього часу.

Згідно  з
п.   5.1. договору  та  Закону  України “Про
відповідальність  за  несвоєчасне
виконання  грошових  зобов`язань»
, за  прострочку  виконання
зобов`язань   відповідач       (
покупець )  повинен  сплатити
пеню    в  розмірі
подвійной обліковой ставки НБУ
від  суми    боргу
.    Позивач  просить
стягнути з  відповідача  пеню  в
розмірі    303  грн. 85
коп.

Також, згідно з п5.2. договору   позивач
просить стягнути  з  відповідача
штраф  за  порушення
зобов`язань ( п.3.3.договору)   в  розмері
100 % від  неоплаченої   суми
отриманого  товару    в
розмері    784  грн.
94  коп .

Розрахунок  зазначених
штрафних   санкцій (  пені , штрафу )    суперечить
вимогам  закону  та
не  підлягає  задоволенню
з  наступних  підстав .

Відповідно  до
ст.258  ЦК  України
позовна   давність  про
стягнення  неустойки            (
пені , штрафу)
застосовується  в  один
рік  ( п.5.  ст.232
Господарського  кодексу   України).
То б то    позивачем    розрахунок     пені
та  штрафу   був
зроблений  з  порушенням
норм  закону , так  як
при  її  нарахування
був  порушений  строк
позовної  давності   - право
на  нарахування  неустойки виникло  в
2004 року .

Відповідно до ст.625 ЦК України,
ст.214 ЦК УРСР боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання  на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних  від простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором або законом.

Також,  позивач
просить  стягнути  з
відповідача   за порушення  строків оплати  3 %
річних   в  сумі
47  грн.    10
коп.  , розрахунок   яких
є  обґрунтованим  та
таким , що    підлягає  задоволенню

В
зв`язку  зі  ст. 526
ЦК України зобов`язання
повинні  виконуватися  належним чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За умовами ст.599
Цивільного кодексу України, зобов”язання припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідач  суму основного  боргу
не  оспорив .

Позовні вимоги обгрунтовані та
підлягають   частковому    задоволенню.

Відповідно
до ст. 49    ГПК  України
Господарський  суд  судові
витрати     покладає     на
відповідача  по  справі
пропорційно  розміру  задоволених
вимог  .

Враховуючи вищевикладене, суд на
підставі ст. 254, 256, 526, 530, 599 ЦК України і керуючись  ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85  Господарського процесуального Кодексу
України,    Господарський Суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю “Валерія” м. Донецьк до Приватного підприємця ОСОБА_1 м. Донецьк
про стягнення 2143 грн. 83 коп. ,  з  яких
:   784 грн. 94 коп. -  основного
боргу   ,  303
грн.  85  коп.,
784 грн. 94  коп. -  штрафу
,  47 грн.  10
коп. -  3 %  річних
,  задовольнити   частково
.

Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1 м. Донецьк  на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю “Валерія” м. Донецьк -   784 грн. 94 коп. -  основного
боргу ,  47  грн. 10 коп.    - 3
%  річних   ,
83  грн. 20  коп.
-   витрати по сплаті держмита
і      98    грн.
15   коп. - витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій  частині
позову  відмовити .

Видати наказ після набуття рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (підписання).

Рішення  підписане
29.03.2007р.

Суддя
Манжур В.В.