ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

"26" березня 2007 р.                                                                           Справа  №  13/5852а

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого судді Скиби Г.М., секретаря судового засідання Дяченко Т.В. в приміщенні господарського суду Черкаської області  м. Черкаси розглянув в судовому засідання справу  за позовом  Військового прокурора Черкаського гарнізону в інтересах  держави, уповноваженим органом якої є Міністерство Оборони України, від імені якого діє  Квартирно-експлуатаційний відділ, м. Черкаси, вул. Ільїна, 220

до  Черкаської міської ради м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36

третя особа: ТОВ «Експресбудінвест», м. Черкаси, вул. Л. Українки, 6/2

про  визнання недійсним рішення ради

за участю представників сторін:

прокурор: Лук’яненко А.В. –помічник військового прокурора –за посадою;

від позивача: Копил Л.Д. –за довіреністю № 420 від 02.03.2007р.;

від відповідача:  Головченко Т.А. –за довіреністю № 09-01-21 від 17.11.06р.;

від третьої особи:  Оберемок І.І. –за довіреністю № 15 від 27.12.2006р.

Заслухавши пояснення прокурора, представників сторін та третьої особи, господарський суд  ВСТАНОВИВ:

Прокурор та позивач звернулися з позовом та просять визнати недійсним рішення відповідача №9-338 від 24.03.2006 року. В обгрунтування вимог посилаються на таке:

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Збройні Сили України" Збройні Сили це військове формування, на яке відповідно до Конституції покладається оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Міністерство оборони України, відповідно до ст. З цього Закону та ст. 1 Положення про Міністерство оборони України (затверджене Указом Президента України від 12.11.1999 року № 1461/1399) є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Статтею 14 Закону України "Про Збройні Сили України" встановлено, що земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплене за військовими частинами, військовими навчальними закладами, організаціями та установами Збройних Сил України - є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління та звільняються від усіх видів податків.

Органом державної військової та виконавчої влади на місцях в системі Збройних Сил України, є командири об'єднань, з'єднань, військових частин, начальники організацій та військових навчальних закладів, яким Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999  року   "Про  затвердження  Статуту  внутрішньої  служби  Збройних  Сил України" надано повноваження органу виконавчої влади. Згідно із ст.ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність ввіреної йому військової частини (установи, навчального закладу). Він, серед іншого, зобов'язаний вжити заходів щодо відшкодування збитків, заподіяних військовій частині, для чого діяти у відповідності із законом, у тому числі представляти інтереси держави в судових органах.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 15.10.1990 року № 367 - XII та Кабінетом Міністрів України Декретом від 15.12.1992 року № 8-92 заборонена передача функцій по управлінню державним майном, що є загальнодержавною власністю, іншим органам державного управління.

Черкаська КЕЧ є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядкована Міністерству оборони України, у своїй діяльності керується Законами України, Указами Президента України, постановами Кабінету Міністрів України, наказами Міністра оборони України і являється структурним підрозділом Міністерства оборони України. Основні фонди, матеріальні цінності Черкаської КЕЧ є державною власністю, перебувають у сфері управління Міністерства оборони України і закріплені за Черкаською КЕЧ на праві оперативного управління.

Кабінет Міністрів України розпорядженням від 24.09.1992 року № 623-р передав до функціонального управління Міністерства оборони України підприємства, установи та організації колишнього Міністерства оборони СРСР, розташовані на території України.

Указом Президента України від 21.08.1997 року “Про затвердження Положення про Міністерство оборони України та Генеральний штаб Збройних Сил України", статтею 3 (ж) "Положення про МО України" на Міністерство оборони України покладені завдання по здійсненню управління військовим майном і майном підприємств, організацій і установ, що належить до сфери його управління та надання Кабінетом Міністрів України інформації про результати інвентаризації військового майна Збройних Сил України за минулий рік.

Проведеною військовою прокуратурою Черкаського гарнізону перевіркою виявлено, що Черкаська міська рада своїм рішенням № 9-338 від 24.03.2006 року припинила Черкаській КЕЧ право постійного користування земельною ділянкою площею 45000 кв. м. в м. Черкаси по вул. Байди Вишневецького, 68 та віднесла її до земель житлової та громадської забудови.

Цим же рішенням, Черкаська міська ради надала в оренду вказану земельну ділянку ТОВ „Експресбудінвест". Вказана земельна ділянка розташована на території військового містечка № 1 по вул. Ільїна 222, на ній знаходяться об'єкти нерухомого майна - гауптвахта, казарма, клуб, пошта-естрада, учбовий корпус, штаби. Вартість земельної ділянки складає 19413900 грн. Рішення про вилучення земельної ділянки прийнято на підставі листа № 227/3/1024 від 13.03.2006 року заступника Міністра Оборони України Кредісова В.А., який від імені Міністерства Оборони надав згоду на припинення права користування земельною ділянкою

Дана земельна ділянка відноситься до земель оборони, перебуває у державній власності і у відповідності з вимогами ст.ст. 77, 84 Земельного кодексу України не може передаватись у комунальну власність.

Статтею 149 Земельного Кодексу України передбачено, що вилучення земельних ділянок, наданих у постійне користування із земель державної власності проводиться за згодою власників землі і землекористувачів на підставі рішення органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. У разі відмови власника землі або землекористувача дати згоду на вилучення земельної ділянки ці питання можуть бути вирішені тільки у судовому порядку.

Згідно п. 45, 48, 50 „Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями" (затверджено наказом МО України від 22.12.1997 року № 483) передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра Оборони України. Оформлення передачі земель місцевим органам влади здійснюють землекористувачі на обліку яких знаходяться земельні ділянки.

Будь-якого рішення Міністром Оборони України про передачу земельних ділянок військового містечка № 1 м. Черкаси місцевим органам влади м. Черкаси не приймалось.

На підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 454 від 11.08.1982 року Черкаській КЕЧ в безстрокове і безоплатне землекористування дня державного використання в інтересах оборони надано земельну ділянку розміром 360,07 га, в тому числі земельну ділянку військового містечка №1 розміром 31,41 га, що підтверджується державним актом на право користування землею (Б № 015211) і рішенням виконкому Черкаської міської ради народних депутатів № 454 від 11 серпня 1982 року.

Згідно директиви МО України від 20.04.2005 року № Д-322/1/010 Черкаська КЕЧ з 27.12.2005 року переформована у Квартирно-експлуатаційний відділ м. Черкаси (КЕВ м. Черкаси).

Частиною 5 ст. 93 Земельного кодексу України передбачено, що орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. КЕВ м. Черкаси як землекористувач будь-яких договорів оренди земельних ділянок з ТОВ „Експресбудінвест" не укладало.

Відповідно до п. 2 Роз'яснення ВАСУ „Про деякі питання практики вирішення

спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" № 02-5/35 від 26.01.2000 р. підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємств чи організацій - КЕВ м. Черкаси.

Статтею 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу місцевого самоврядування визнається незаконним, якщо порушує права власника та не відповідає нормам закону. Позивач та прокурор вважають, що Черкаська міська рада перевищила свої повноваження прийняттям рішення про припинення права користування земельною ділянкою, оскільки ст. 141 Земельного кодексу України та „Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями" чітко передбачено підстави припинення права користування земельною ділянкою.

Прокурор та позивач вважають, що рішення № 9-338 від 24.03.2006 року про припинення права користування земельною ділянкою площею 45000 кв. м. по вул. Байди Вишневецького 68 та надання її в оренду ТОВ «Експресбудінвест»є незаконним та перешкоджає нормальній життєдіяльності і виконанню поставлених задач військовим частинам, підприємствам, установам МО України, що дислоковані в Черкаському гарнізоні.

Відповідач вимоги заперечив. Представник відповідача в засіданні пояснив, що:

По-перше, згідно ст. 36і Закону України „Про прокуратуру", представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

В позовній заяві військового прокурора не зазначені протиправні дії чи бездіяльність органу місцевого самоврядування, вчинені при прийнятті оспорюваного рішення, які порушують політичні чи економічні інтереси держави.

Згідно Рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 року № З-рп/99 (справа № 1-1/99 про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) „під „інтересами держави" слід розуміти здійснення загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, тощо".

Жодного із перерахованих вище інтересів держави не могло бути порушено при прийнятті спірного рішення, так як розпорядження землями територіальних громад належить до компетенції місцевих рад в межах визначеної території, на місцевому рівні, а інтереси держави належать до інших суспільних відносин в основі яких завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних функцій, дій чи програм.

Відповідно до п. 1 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України №04-5/570 від 22.05.2002 року „Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ,  підвідомчих господарським судам", господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

В позові прокурора не визначено з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося порушення інтересів держави, та не зазначено на підставі яких норм чинного законодавства держава уповноважила Квартирно-експлуатаційний відділ м. Черкаси здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах (земельний спір, який не має загальнодержавного рівня і не загрожує територіальній цілісності держави). Також прокурором не визначено, яким чином надання в оренду земельної ділянки ТОВ „Круг-Будінвест" порушує інтереси держави та не обґрунтована необхідність їх захисту.

Згідно п.1, п.2 резолютивної частини вищезазначеного Рішення Конституційного суду України положення абзацу четвертого частини першої статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України в контексті пункту 2 статті 121 Конституції України треба розуміти так, що прокурори та їх заступники подають до арбітражного суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності". Під поняттям „орган, уповноважений   державою   здійснювати   відповідні   функції  у   спірних   відносинах"   потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно ч.2 ст.60 КАС України, у випадках, встановлених законом, прокурор здійснює в суді представництво інтересів держави. В даному випадку, військовим прокурором в порушення даної норми та ст.121 Конституції України, Рішення Конституційного суду України, в порушення ст.36 Закону України „Про прокуратуру", ст.2 ГПК України поданий позов в інтересах Квартирно-експлуатаційного відділу м. Черкаси, який не є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах, і якому законом не надано повноваження

органу виконавчої влади.

Враховуючи викладене, та ч.2 ст.57 КАС України, прокурор в даному випадку не може бути представником в суді.

По-друге, відповідно до п.10 ст.59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", відповідно до п.2 Роз'яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 26.01.2000 р. N 02-5/35 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів", підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Рішення Черкаської міської ради № 9-338 від 24.03.2006 року „Про надання товариству з обмеженою відповідальністю „Експресбудінвест" земельної ділянки в оренду по вул. Б. Вишневецького, 68" прийняте міською радою - яка є суб'єктом владних повноважень, а відповідно, наділена повноваженнями та управлінськими функціями згідно норм чинного законодавства. Так, Конституцією України та Законом України „Про місцеве самоврядування в Україні" передбачені власні та делеговані повноваження міських рад. Оскаржуване позивачем рішення прийняте Черкаською міською радою в межах повноважень, визначених ст. 25, 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", згідно з нормами ст.12, 19, 93, 124, 125, 126, 141, 186 Земельного Кодексу України, ст. 13-17, 20, 21 Закону України „Про оренду землі", у спосіб визначений п. 1-5 ст. 59 Закону України „Про місцеве-самоврядування в Україні" і Регламентом роботи Черкаської міської ради, затвердженим рішенням цієї ж ради від 06.06.2002 року № 2-Ю.

Посилання на порушення прав позивача, не мають під собою законного підґрунтя, виходячи з наступного:          І

Як зазначає прокурор, оскаржуване рішення перешкоджає нормальній життєдіяльності і виконанню поставлених задач військовим частинам, підприємствам, установам Міністерства оборони України, і прийняте з порушенням вимог ст. 149 Земельного кодексу України. Відповідно до ст. 149 ЗКУ, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень і провадиться за згодою землекористувачів.

Зі змісту рішення № 9-343 від 24.03.2006 року вбачається, що даним рішенням земельна ділянка не вилучається, а припиняється Черкаській КЕЧ право користування земельною ділянкою площею 45000 кв.м. по вул. Б.Вишневецького, 68 на підставі ст. 141 Земельного кодексу України. Так, цією статтею визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою. Згідно п.З, п.4 ст. 142 ЗКУ, припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. Рішення Черкаської міської ради № 9-343 від 24.03.2006 року прийнято на підставі згоди Міністерства оборони України від 13.03.2006 року №227/3/1024 та клопотання начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Черкаси від 17.03.2006 року № 406

Посилання прокурора, на те, що земельна ділянка перебуває в державній власності не відповідає дійсності, оскільки відповідно до ст. 126 ЗКУ, право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами, які у позивача відсутні.

Також, згідно п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні міські ради.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 454 від 11.08.1982 року земельну ділянку і відповідно державний акт на право користування землею № 015211 надано Черкаській КЕЧ, а в позові прокурором визначена вимога повернути земельну ділянку площею 45000 кв.м. у постійне користування КЕВ м. Черкаси, тобто іншій юридичній особі. Згідно ст. 104 КАСУ, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Позивачем не доведено факту порушення його прав, а відповідно відсутні законодавчо обґрунтовані підстави для звернення за їх захистом.

Враховуючи вищевикладене, і те, що рішення Черкаської міської ради № 9-338 від 24.03.2006 бути    року „Про надання товариству з обмеженою відповідальністю „Експресбудінвест" земельної ділянки в оренду по вул. Б. Вишневецького, 68" прийняте в межах повноважень на підставі і у спосіб визначений чинним  законодавством  України  і  не  порушує  прав  інших  осіб,  відсутні  правові  підстави для задоволення позову.

ТОВ «Експресбудінвест»як Ш особа –вимоги заперечує та вказує, що на спірній земельній ділянці є його майно, придбане за окремим договором від 2.09.2006 року у ТОВ «Альфаміт-Імпекс». Відповідно до вимог ст. 120 Земельного Кодексу України при переході права власності на нерухомість до набувача перейшло і право користування земельною ділянкою.

Припинення КЕЧ права користування землею проведено відповідно до законодавства.

Представник Ш особи просить в позові відмовити.

Оцінюючи зібрані документи та докази, пояснення представників сторін та прокурора, господарський суд дійшов висновку, що вимоги задоволенню не підлягають:

-          КЕВ як юридична особа є новоствореною організацією, яка не отримувала в користування спірну земельну ділянку; підстави приймання земель та акти приймання передачі земель до КЕВ –не надані суду;

-          КЕЧ району не була юридичною особою. Відсутній ліквідаційний акт та передавальний акт на КЕВ Черкаського гарнізону;

-          КЕВ м. Черкаси письмово звернувся до власника землі з проханням припинити право користування земельною ділянкою в м. Черкаси площею 27,2 ГА та передачею її в запас земель міста –лист 17.03.2006 року №406;

-          Заступник Міністра оборони України письмово звернувся до Черкаського міського голови з наданням згоди на припинення прав користування земельними ділянками –лист 13.03.2006 року №227/3/1024;

-          Вказані документи не спростовані прокурором та позивачем.

-          Державний акт на право користування землею серія Б № року виданий Черкаським міськвиконкомом, без визначення титульного володільця землі, без визначення «землі Міністерства оборони»тощо;  землі Черкаській КЕЧ району виділені за рахунок земель міста Черкаси.

-          прокурором не визначено суть порушених прав держави та спосіб захисту цих прав у спірних правовідносинах.

В задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Судовий збір на підставі ст. 94 КАС України не стягувати.

Керуючись ст.ст. 157, 162, 163, 167 КАС  України, Господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Постанова (судове рішення) набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання постанови, оформленої відповідно до вимог ст. 167 КАС України. Сторони у справі протягом 10 днів мають право подати заяву про намір оскарження та в 20 денний строк подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказану постанову через господарський суд Черкаської області.

Суддя                                                             Скиба Г.М.