ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
Справа № 12/67пд-ад.
Суддя
Палей О.С., розглянувши матеріали справи за позовом
податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку
1. Суб"єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м.
2. Приватного підприємства "Техмаш -
Луганськ", м.Луганськ
визнання угоди недійсною
присутності представників сторін:
29.12.06, представник Нечаєв С.В. - ст.оперуповнов., дов. № 5178/10-028 від
23.03.07; Приходько Є.В. -нач.від. контр.-прев.роб., дов. № 5179/10-028 від
23.03.07; Князєва Я.Є.,гол.держ.подат.інсп., дов. № 2441/10-028,  від 21.02.07;
від 1-го відповідача - ОСОБА_2, предст. за дов. ІНФОРМАЦІЯ_1;
від 2-го відповідача - не прибув.
Суть спору: позивачем заявлені вимоги:
- про визнання угоди купівлі -продажу товару ІНФОРМАЦІЯ_2  на загальну суму 1756518 грн. 00 коп.
здійснену між СПД ОСОБА_1 та ПП "Техмаш - Луганськ", яка вчинена з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства недійсною;
- стягнути з ПП "Техмаш - Луганськ" плату за поставлений
товар в сумі 1756518 грн. 00 коп. на користь СПД ОСОБА_1;
ОСОБА_1 вартість товару у сумі 1756518 грн. 00 коп. в доход держави;
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників
сторін, суд
Державною податковою інспекцією у м. Сєвєродонецьку було проведено
планову документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового
законодавства суб'єкта господарської діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, за
наслідками якої складено Акт перевірки ІНФОРМАЦІЯ_3.
В ході перевірки було встановлено факт взаємовідносин СГД-ФО
ОСОБА_1 з Приватним підприємством "Техмаш-Луганськ" по укладеному між
ними письмовому договору.
Згідно укладеного договору купівлі-продажу ІНФОРМАЦІЯ_2 між
ОСОБА_1 (покупець) та ПП "Техмаш-Луганськ" (продавець), останнім   було
передано   ОСОБА_1   товарно-матеріальні цінності на загальну
суму 1 756 518,00 грн., у т.ч. ПДВ 292 753,00 грн., що підтверджується
податковими та видатковими накладними.
повністю оплачено ПП "Техмаш-Луганськ" вартість  отриманого
товару в сумі 1 756 518,00 грн., що підтверджується квитанціями до
прибуткових касових ордерів.
ОСОБА_1 та ПП "Техмаш-Луганськ" було здійснено угоду купівлі-продажу
товарно-матеріальних цінностей, умови якої у повному обсязі було виконано
сторонами, про що свідчить факт досягнутої мети її учасниками.
У ході документальної перевірки ОСОБА_1 було
направлено запит до Ленінської МДПІ м.Луганська ІНФОРМАЦІЯ_4 про проведення
зустрічної перевірки ПП "Техмаш-Луганськ" (НОМЕР_1) з питання
взаємовідносин з СПД ОСОБА_1
року на запит ДПІ у м.Сєвєродонецьку було одержано  повідомлення Ленінської МДПІ м.Луганська про
те, що звітність ПП "Техмаш-Луганськ" надається до органів державної
податкової служби поштою з відсутністю фінансово-господарської діяльності,
провести зустрічну перевірку не має можливості, оскільки підприємство за
юридичною адресою не знаходиться.
господарського суду Луганської області від 03.08.06 по справі № 10/399 пн-ад за
позовом Ленінської МДПІ у м.Луганську визнано недійсним запис від ІНФОРМАЦІЯ_5 про
державну реєстрацію юридичної особи Приватного підприємства
"Техмаш-Луганськ", і.к.АДРЕСА_1, у зв"язку з реєстрацією
підприємства на підставну  особу. Це
порушення закону, допущені при  створені
юридичної особи, які не можна усунути.
недійсним господарське зобов"язання за договором ІНФОРМАЦІЯ_2 як таке, що
вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та
на  обгрунтування наміру у ПП
"Техмаш-Луганськ" посилається на те, що:
- у порушення розділу
ІІ ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі -Закон
про РРО) ПП "Техмаш-Луганськ" не провів розрахунки за спірною угодою
через РРО, або через книгу обліку розрахункових операцій;
обов"язкова податкова звітність подавалася до ДПІ поштою,
фінансово-господарська діяльність не заявлялася, декларації з ПДВ надані з
-  ПП "Техмаш-Луганськ" заяви на
придбання торгових патентів для оптово-роздрібної торгівлі не подавало;
-  постановою суду визнано недійсним запис про
державну реєстрацію ІІ-го відповідача та припинено його юридичну особу.
ІІ-й відповідач в судове засідання не з"явився; відзив на
І-й відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що
позовна заява не підтверджується достовірними доказами, оскільки додані до неї
документи податковим органом не вилучалися, а реквізити  первинних документів у підтвердження
господарських   стосунків між СПД та ПП
"Техмаш-Луганськ" стосуються договірних відносин між СПД ОСОБА_1 та
іншим суб"єктом господарювання -ТОВ "КФ Кевлар-Трейд".
спору суд не оцінює достовірність наданих відповідачем доказів, а виходить з
того, що перелік первинних документів на підтвердження укладення та виконання
оспорюваної угоди міститься в додатку НОМЕР_2 до акту  позапланової перевірки СПД ОСОБА_1, який
останьою підписаний без жодних зауважень та заперечень.
матеріали справи, оцінивши у сукупності доводи сторін, на які вони посилаються
як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
З огляду на суб'єктний склад сторін у справі, де позивачем
виступає суб'єкт владних повноважень, та публічно правовий характер спору,
провадження у даній справі  здійснюється
згідно норм Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до Постанови Верховного суду України від 28.04.1978 р.
№ 3 "Про су дову практику в справах про визнання угод недійсними" при
розгляді справ про визнання угоди недійсними на підставі ст. 49 Цивільного
кодексу України (яка містила норму, тотожню нормам ст. ст. 207, 208 ГК України)
судам слід мати на увазі, що дія цієї норми поширюється на угоди, які укладені
з метою, завідомо суперечною інте ресам держави і суспільства, тобто порушують
основні принципи існуючого суспільного ладу. До них, зокрема, належать угоди,
спрямовані на використання всупереч закону ко лективної, державної або чиєїсь
приватної власності з корисливою метою, приховування фізичними та юридичними
особами від оподаткування доходів, використання майна, що знаходиться у їх
власності або користуванні, на шкоду правам, свободам і гідності громадян,
інтересам суспільства, на незаконне відчуження землі або незаконне нею
користування, розпорядження чи придбання всупереч встановленим правилам
предметів, вилучених з обігу або обмежених у обігу.
Згідно п. 7.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України
від 25.07.2002р. "Про заходи щодо забезпечення однакового і правильного
застосування законодавства про податки", вирішуючи спори за позовами
органів державної податкової служби про визнання угод недійсними, господарські
суди повинні враховувати, що дія статті 49 ЦК України поширюється на угоди,
укладені з метою, завідомо суперечною інте ресам держави та суспільства, тобто
які порушують основні принципи існуючого ладу. До таких, зокрема, належать
угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування
прибутків та доходів.
Суд при вирішенні спорів про визнання угод недійсними не обмежений
у визначен ні доказів умислу суб'єктів господарювання, спрямованого на
досягнення завідомо супе речної інтересам держави мети або свідомого допущення
настання протиправних наслід ків.
Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, а також інші обставини,
що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 86 КАС України встановлює право і обов'язок суду оцінювати
докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному
досліджені всіх обставин справи в їх сукупності.
Необхідними умовами визнання угоди недійсною на підставі ст.ст.
207, 208 ГК України є не тільки доведення факту наявності завідомо суперечної
інтересам держави та суспіль ства мети укладення угоди сторонами, а і наявність
вини у формі умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних
Задовольняючи позов у такій справі суд повинен у рішенні вказати у
чому конкрет но полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства
мета укладення угоди і хто з її учасників мав умисел на досягнення цієї мети.
Наявність умислу у сторін при укладанні угоди означає, що сторона
або сторони усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність
укладеної угоди, яка су перечить меті діяльності суб'єкта господарювання та
інтересам держави і суспільства.
Проте позивачем до матеріалів справи не додано жодного
документу, який би під тверджував протиправну мету підприємства ІІ-го
відповідача, наявність злочину, не доведено в чому саме порушені інтереси
"Техмаш-Луганськ" вимог Закону про РРО та Закону України "Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності" не може вважатися
доказом умислу підприємства на укладення угоди з метою протиправною інтересам
держави та суспільства, оскільки вищевказані законодавчі акти визначають
виключно правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування послуг, а також порядок патентування
певних видів підприємницької діяльності.
На обгрунтування доказів щодо протиправного умислу ПП
"Техмаш-Луганськ" позивач посилається також на Постанову
Господарського суду Луганської області від 03.08.2006р. № 10/399пн-ад, проте, з
огляду на приписи ст. 72 КАС України рішення суду з адміністративної справи, що
набрало законної сили, є обов'язковим для адміністративного суду лише щодо
обставин (фактів), які встановлені судовим рішенням і мають значення для
Лише встановлений судом факт визнання дій засновника ПП
""Техмаш-Луганськ" ОСОБА_3, по створенню підприємства як
правочину, який не був спрямований на реальне настання обумовлених ним
наслідків та відсутності у засновника на час реєстрації підприємства  наміру самостійно здійснювати підприємницьку
діяльність, не тягне за собою автоматично недійсність всіх угод, укладених з
моменту державної реєстрації підприємства.
Постановою суду не встановлений факт навмисного приховування
підприємством оподатковуваного прибутку та ухилення від оподаткування за всіма укладеними
Рішення суду, на яке посилається позивач, не звільнює його від
обов'язку доводити умисел саме за конкретною оспорюваною угодою.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Судової палати в
адміністративних справах Верховного суду України від 14.02.2006р.

Слід також
зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України від 15.05.2003р. № 755
"Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців"; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, та третя особа
може посилатися на них у спорі, як на достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.

Та обставина, що ІІ відповідач не визначав податкові
зобов"язання по оспорюваній угоді не впливає  на її дійсність, а може бути підставою лише
для донарахування суб"єкту господарювання податку на додану вартість та податку
на прибуток.

Перерахування
податку на прибуток до бюджету та ПДВ -це податкове зобов'язання кожного  окремо взятого платника податку і не
стосується договірних відносин суб'єкта господарювання.

Правовідносини, пов'язані з укладенням та виконанням
цивільно-правових угод є за своєю суттю цивільно-правовими та мають зовсім
інший ніж податкові (публічно-правові) відносини предмет регулювання.

В межах даного спору суд не розглядає господарську операцію по
спірній угоді як об'єкт оподаткування у розумінні норм Законів України
"Про оподаткування прибутку підприємств" та "Про податок на
додану вартість" а відтак, доводи позивача щодо заниження суми податкових
зобов'язань ПП "Техмаш-Луганськ" не містять будь-якої інформації щодо
предмета доказування.

Позивач не
представив належних для даної категорії спорів доказів у підтвердження
укладення між відповідачами угоди з метою, суперечною інтересам держави та
суспільства, у зв'язку з чим суд у задоволенні позову відмовляє.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини
постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 163, 167, 186, 254 КАС України, суд

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку
подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної
інстанції викладаються в  апеляційній
скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до
адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який
ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови у повному  обсязі
відповідно  до статті 160 цього
Кодексу - з  дня  складення
в  повному обсязі. Апеляційна
скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів
після подання заяви  про апеляційне
оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено в повному обсязі та підписано -06.04.2007р.

Суддя
О.С. Палей

Пом.судді                                                              Є.С.
Бубен