ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 січня 2007 р.

№ 33/212

Вищий господарський суд
України  у складі колегії суддів:

головуючого судді

Добролюбової Т.В.,

суддів

Гоголь Т.Г., Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну

скаргу

Відкритого акціонерного
товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії -Голосіївського
відділення № 5398

на постанову

Київського  апеляційного господарського суду

від

24.10.2006 року

у справі

№
33/212

за позовом

Відкритого акціонерного
товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії -Голосіївського
відділення № 5398

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю “СВТ Фортуна”

про

стягнення збитків, недотриманого
прибутку та пені в сумі 73606,68грн.

ВстановиВ:

Касаційна скарга Відкритого
акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії
-Голосіївського відділення № 5398    від
24 жовтня 2006 року № 4232 не відповідає вимогам розділу ХІІ1
Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 111  Господарського  процесуального кодексу України касаційна
скарга за змістом  повинна містити вимоги
особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного
застосування норм матеріального права. Тобто, має чітко викладатися зміст
порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчими актами та вказуватися
конкретні  їх пункти та статті.

У поданій скарзі позивач зазначає:
“Київським  апеляційним господарським
судом невірно застосовано норму процесуального права”  разом з тим в скарзі взагалі не зазначено, які
правові норми порушенні апеляційним судом при прийнятті оскаржуваної постанови.
Фактично касаційні доводи скаржника зводяться до викладення обставин справи на
підставі яких апеляційним господарським судом була прийнята оскаржувана
постанова.   Перевірка правильності
встановлення судом обставин справи не відноситься до компетенції суду
касаційної інстанції.

Не допускаються посилання у касаційній
скарзі на недоведеність обставин справи, оскільки згідно імперативних вимог
статей 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу
України  касаційна інстанція на підставі
вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє рішення місцевого
господарського суду чи постанову апеляційного господарського суду виключно
на предмет правильності застосування згаданими господарськими судами норм
матеріального і процесуального права, тобто,
в межах юридичної оцінки фактичних обставин справи.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати  доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Касаційна інстанція зауважує на
тому, що відповідно до приписів частини 3 статті 111 3 Господарського
процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1,
2, 3, 4, 6 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно
подати касаційну скаргу з додержанням стислих строків для виправлення.

Враховуючи наведене та керуючись
пунктом 6 статті 1113 Господарського процесуального кодексу
України,  Вищий господарський суд України

у х
в а л и в :

Касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії
-Голосіївського відділення № 5398    від
24 жовтня 2006 року № 4232 на постанову Київського апеляційного господарського
суду у справі № 33/212  та додані до неї
документи  повернути скаржнику без
розгляду.

Головуючий суддя

Т.Добролюбова

судді:

Т.Гоголь

Л.Продаєвич