Харківський апеляційний господарський суд
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Адміністративна                                               Головуючий по 1-й інстанції

справа № АС-27/851-06                                          суддя Мамалуй О.О.

Доповідач  по 2-й інстанції

суддя Істоміна О.А.

«15»травня 2007 року

Колегія суддів у складі:

головуючого судді Олійника В.Ф., суддів Істоміної О.А., Кравець Т.В.

при секретарі  Тяпкіній В.А.

за участю представників сторін:

позивача –  Удянської Т.В., дов. № 6/10/10-025 від 09.01.07 р. (копія у справі)

відповідача – Єрьоменка А.В., дов. б/н від 01.10.05 р. (копія у справі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова (вх. № 1108Х/2-5)

на постанову господарського суду Харківської області від 05 лютого 2007 року по адміністративній справі № АС-27/851-06

за позовом Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова,

до Приватної фірми "АПІЯ", м. Харків

про зобов'язання надати документи, -

встановила:

У грудні 2006 року Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Харкова звернулася до господарського суду Харківської області з адміністративним позовом про зобов'язання Приватної фірми "Апія" надати документи, необхідні для проведення перевірки та підтвердження заявлених до відшкодування сум податку на додану вартість з бюджету за червень-липень 2006 року.

У ході розгляду справи судом першої інстанції позивачем було заявлено клопотання, в якому він просив замінити його (первісного позивача) на СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові. В обґрунтування посилався на те, що з 01 січня 2007 року відповідач перебуває на обліку в СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові.

Постановою господарського суду Харківської області від 05 лютого 2007 року  в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Харкова з даною постановою не погодилось та звернулась з апеляційною скаргою до Харківського апеляційного господарського суду, в якій порушує питання про її скасування, вважаючи постанову такою, що прийнята при неповному з'ясуванні обставин справи, з істотними порушеннями норм процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи.

Відповідач, Приватна фірма "Апія", у запереченнях на апеляційну скаргу просить постанову господарського суду Харківської області від 05 лютого 2007 року залишити без змін, як законну та обґрунтовану, а апеляційну скаргу –без задоволення .

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах  у  містах, міжрайонні  та  об`єднані  державні податкові інспекції виконують зокрема такі функції:

1) здійснюють   контроль  за  своєчасністю,  достовірністю, повнотою  нарахування  та  сплати податків та зборів

2) забезпечують облік платників податків, інших платежів, правильність обчислення і своєчасність надходження цих податків, платежів, а також здійснюють реєстрацію фізичних осіб –платників податків та інших обов'язкових платежів;

3) контролюють своєчасність подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів;

11) подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Як свідчать матеріали справи, працівниками позивача було проведено документальну перевірку (у складі виїзної позапланової) ПФ "Апія" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в рахунок наступних податкових періодів за червень, липень 2006 року.

За результатами перевірки позивачем було складено довідку № 681/23-504/25613488/32 від 26 жовтня 2006 року, в якій зазначено, що перевіркою відповідача встановлено, що причиною виникнення від'ємного значення ПДВ у періоді, що перевіряється, є перевищення сум витрат над обсягом реалізації( а.с. 21 - а.с. 27 ).

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін під час судового засідання, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

По-перше, слід зазначити, що у відповідності до п. 1.3 частини 1 "Порядку  оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005 №327, за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка.

Довідка - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

У відповідності до п.п. 7.7.1. п. 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з п.п. 7.7.2. п. 7.7  статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  має  від'ємне значення, то:

а) бюджетному    відшкодуванню    підлягає   частина   такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем  товарів  (послуг)  у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається  до  складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

У відповідності до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Фінансова звітність це  бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.  Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів  можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, матеріалами справи (а саме з довідкою 681/23-504/25613488/32 від 26 жовтня 2006 року) підтверджено, що позивачем при перевірці відповідача не було встановлено порушення правил ведення податкового  обліку, відповідно і відсутність зауваження щодо повноти, достовірності інформації, яка відображена в даних бухгалтерського обліку.

По-друге, стосовно тверджень заявника апеляційної скарги про ненадання відповідачем витребуваних документів, що відображено у вищевказаній довідці, слід зазначити наступне.

Матеріали справи свідчать, що в ході перевірки податковим інспекторам були вчасно надані всі документи, які були необхідні для проведення перевірки, про що, зокрема, свідчать записи в журналі видачі документів ПФ "Апія", у якому податкові інспектори власноруч розписувалися в одержані документів (а.с. 76-97).

Відповідач стверджує, що частина документів, яка запитувалась працівниками ДПІ у Ленінському районі м. Харкова, зазначених у листах №3537/7/23-514/1392 від 07 вересня 2006 року, №7529/10/23-510/1570 від 04 жовтня 2006 року і №7635/10/23-510/1587 від 05 жовтня 2006 року, на які посилається позивач, податкові інспектори відмовилися одержувати.

Представник позивача під час судового засідання не спростовував таких тверджень відповідача та пояснив, що під час проведення перевірки податкові інспектора дійсно відмовлялись від одержання частини документів, в зв'язку з тим, що дані документи не були нотаріально посвідчені. На запитання суду якою саме нормою передбачено нотаріальне посвідчення таких документів –представник позивача не відповів.

Так, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що жодна норма законодавства не зобов'язує платника податків нотаріально завіряти витребуванні податковими інспекторами документи під час проведення перевірки.

Кількаразові факти відмов перевіряючих від одержання  документів підтверджені відповідними актами від 12 жовтня 2006 року, 17 жовтня 2006 троку та 19 жовтня 2006 року, наявних в матеріалах справи.

Крім того, слід зазначити, що у пункті 2.9.1 довідки податкової служби вказано, що при перевірці було використано належним чином завірені копії установчих документів та ліцензії.

Таким чином, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не було надано доказів, які б обґрунтовували твердження позивача про ненадання документів ПФ "Апія".

По-третє, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а також Законами України про оподаткування не передбачено обов'язок платника податків щодо складання документів, які  підтверджують факт надмірної сплати ПДВ контрагентами платника податків , так само, як на платника податків не може бути покладена і відповідальність за несплату його контрагентами ПДВ до бюджету.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів, дійшла до висновку, що  у органів державної податкової служби відсутні правові підстави для звернення до суду з позовом про зобов'язання суб'єкта господарювання надати документи, які підтверджують факт надмірної сплати ПДВ контрагентами платника податку в разі коли при проведені перевірки з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування з податку на додану вартість платником податку надані всі необхідні для проведення перевірки документи, а прийняття рішення про проведення  позапланової виїзної перевірки залежить від отримання відомостей, що не підтверджують дані обліку підприємства, від його контрагентів. У разі невиконання контрагентами платника податків зобов'язань по сплаті податку до бюджету негативні наслідки настають лише для нього.

Тобто, позивач намагається перекласти на відповідача обов'язок щодо контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків і зборів, як самим відповідачем, так і його контрагентами.

Крім того згідно ч 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи  місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що платник податків згідно з п. 1 статтею 9 Закону України "Про систему оподаткування" зобов'язаний:

1) вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами;

2) подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів);

3) сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни;

4) допускати посадових осіб державних податкових  органів  до обстеження приміщень, що використовуються для одержання доходів чи пов'язані з утриманням об'єктів оподаткування, а також для перевірок з питань обчислення і сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Однак, в порушення вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач не обґрунтував:

по-перше, що відповідачем порушені ці норми Закону;

по-друге, не зазначив норми матеріального чи процесуального права, які б надавали йому право на звернення до компетентного суду з відповідним позовом;

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що постанова від 05 лютого 2007 року господарського суду Харківської області по справі № АС-27/851-06 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтею 196, пунктом 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 статті 205, статтею 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ДПІ  у Ленінському  районі   м.  Харкова  залишити  без задоволення.

Постанову від 05 лютого 2007 року господарського суду   Харківської області по справі № АС-27/851-06 залишити без змін.

Дана ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

Роз'яснити сторонам, що вони мають право на дану ухвалу подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Справу № АС-27/851-06 направити до господарського суду Харківської області.

Головуючий суддя                                                     Олійник В.Ф.

суддя                                                      Істоміна О.А.

суддя                                                       Кравець Т.В.