донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

28.02.2007 р.                                                                            справа №1/297

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Пирогов А.А. (за довір.),,

від відповідача:
від третьої особи
Крит А.В. (за довір.),
не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Перспектива" м.Донецьк

на рішення  господарського суду

Донецької області

від
21.12.2006 року

по справі
№1/297

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Перспектива" м.Донецьк

до

за участю третьої особи
Товариства з обмеженою відповідальністю "Гратиум" м.Донецьк
Відкритого акціонерного товариства „Донецьк-АВТО” м.Донецьк

про
стягнення 4566,00 грн. вартості виконаних робіт та 2500,00 грн. адвокатських послуг

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2006р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Союз-Перспектива” м.Донецьк (позивач) звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Гратиум” м.Донецьк (відповідач) про стягнення 4566,00 грн. вартості виконаних робіт та 2500,00 грн. адвокатських послуг.

Рішенням від 21.12.2006р. господарський суд у задоволенні позову відмовив у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду від 21.12.2006р. скасувати, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідач вважає, що рішення господарського суду прийнято з додержанням всіх вимог чинного законодавства. Вважає його законним та обґрунтованим, тому просить рішення господарського суду від 21.12.2006р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В процесі розгляду справи ухвалою від 07.02.2007р. судова колегія вирішила залучити до участі у справі третю особу на стороні відповідача –Відкрите акціонерне товариство “Донецьк-АВТО” м.Донецьк (далі –третя особа) для надання пояснень.

У судове засідання третя особа не з’явилася, але надала суду клопотання про відкладення справи слуханням у зв’язку із хворобою повноважного представника. У задоволенні даного клопотання було відмовлено, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для розгляду її по суті.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, ст.ст. 44,811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем обов’язку безкоштовно провести гарантійну заміну несправної деталі автомобілю, що випливає з Договору купівлі-продажу автомобіля від 25.05.2005р. CHEVROLET, укладеного між позивачем та третьою особою, у додатку до якого відповідач вказаний як дилерська організація, яка виконує післяпродажне обслуговування автомобілю.

Вказаний статус відповідача сторонами не оскаржується.

Встановлено, що позивач 23.03.2006р. звернувся до відповідача з вимогою про надання технічного обслуговування та гарантійного ремонту автомобіля.

Відповідно до наряду-замовлення №444 від 23.03.2006р., підписаного сторонами, відповідач зробив перевірку и регулювання підвіски, діагностику та ремонт електрообладнання, зняття та встановлення глушителя, загальною вартістю 459 грн.

Крім вищевказаних узгоджених між сторонами робіт, відповідач, встановивши необхідність заміни каталізатора, в однобічному порядку видалив каталізатор, але відмовив позивачу у безкоштовному встановленні нового (заміні) каталізатора через відсутність, на його думку, дефекту виробника та наявності вини позивача через використання неякісного пального.

Позивач 31.03.2006р. звернувся до відповідача з претензією, в якій вимагав здійснення безкоштовної заміни каталізатора. Відповідач претензію не визнав, посилаючись на акт №23 від 23.03.2006р. про відсутність підстав для виконання робіт за гарантією. Крім того, відповідачем було запропоновано здійснити додаткову діагностику двигуна, для чого був потрібен автомобіль.

Не погодившись із пропозицією відповідача, 17.04.2006р. позивач здійснив заміну каталізатора у філії третьої особи, про що свідчить рахунок №С42-000164 від 17.04.2006р. вартості виконаних робіт.

Виходячи з вищевказаного, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати суму 4566,00 грн., яку він сплатив за рахунком №С42-000164 від 17.04.2006р., обґрунтовуючи свої вимоги п.1,2 ст.14 Закону України “Про захист прав споживачів”.

Судова колегія вважає посилання на ці норми Закону необґрунтованими, оскільки згідно п.22 ст.1 Закону України “Про захист прав споживачів” споживачем визнається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Оскільки позивач є юридичною особою, дія вказаного Закону на виниклі правовідносини не розповсюджується, а відносини з приводу спору про гарантійне безкоштовне обслуговування регулюють норми гл.54 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст.ст.675ч.1,2, 678ч.1,3, 679ч.2 ЦК України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару.

Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не є стороною за Договором купівлі-продажу автомобіля, також він не є виготовлювачем товару, тому доводи позивача про можливість покладення на відповідача обов’язку по відшкодуванню проведеного ремонту автомобілю, а саме заміни каталізатора, є не заснованими на законі.

Як вбачається з матеріалів справи, виниклі правовідносини між сторонами базуються на договорі, що має ознаки договору про надання послуг, але межами позовних вимог це не охоплюється.

Оскільки позовні вимоги, при розгляді справи у суді першої інстанції, позивачем не змінювалися, доводи апеляційної скарги про неналежне виконання відповідачем своїх обов’язків в частині неправомірного видалення каталізатора та стягнення спірної суми саме на цій підставі, не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією відповідно до вимог ст.101 ч.3 ГПК України, оскільки ці вимоги не були  предметом розгляду у суді першої інстанції.

Згідно п.2 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог на підставі клопотання заінтересованої сторони. Матеріали справи не містять такого клопотання, тому судом першої інстанції безпідставно розглянута стягувана позивачем сума вартості виконаних послуг, як збитки, оскільки такої підстави позовних вимог  взагалі не заявлялося.

Також встановлення в рішенні суду факту неправомірної заміни позивачем каталізатора не відповідає матеріалам справи, оскільки видалення пошкодженого каталізатора з автомобілю позивача проводив саме відповідач.

Крім того, покладення судом обов’язку доведення позовних вимог в частині визначення причин псування певних частин автомобіля саме на позивача відповідно до вимог ст.33 ГПК України є помилковим та суперечить вищевказаним вимогам ч.2 ст.679 ЦК України.

Вищевказані ствердження, що викладені в рішенні суду першої інстанції підлягають виключенню з його мотивувальної частини, але це не є підставою до зміни або скасування рішення суду, оскільки підстав до цього відповідно до вимог ст.104 ГПК України не встановлено, сам висновок про відмову в задоволенні позовних вимог є вірним.

Виходячи із правомірної відмови у задоволенні позову, висновок про відмову у задоволенні вимог про відшкодування адвокатських послуг у сумі 2500,00 грн. також є законним та обґрунтованим.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 21.12.2006 року у справі №1/297 підлягає залишенню без змін за мотивами, викладеними в даній постанові.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито при поданні апеляційної скарги слід покласти на позивача по справі.

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Союз-Перспектива” м.Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 21.12.2006р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду по справі №1/297 від 21.12.2006р. залишити без змін за мотивами, вказаними у постанові.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС