ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

23 квітня 2007 р.                                                                                          Справа  № 16/75

за позовом                     товариства з обмеженою відповідальністю „ІСЕЛІ”, м. Свалява

до  відповідача            Свалявської міжрайонної державної податкової інспекції, м. Свалява

про                                визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 16.02.07  №/0 105-2300/14/10

Суддя О.В. Васьковський

Представники:

від позивача – Яцко В.Ф. (дов. від 14.03.07)

від відповідача –Ковач Т.І. –старший державний податковий інспектор юридичного сектору (дов. від 10.04.07 №25/9/10),  Молнар І.В. –старший державний податковий ревізор-інспектор (дов. від 10.04.07 №24/9/10)

СУТЬ СПОРУ: визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 16.02.07  №/0 105-2300/14/10, яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання по податку на прибуток у сумі 98968,9 грн., в т.ч. 67637 основного платежу та 31331,9 грн. штрафних (фінансових) санкцій

Позивач просить позов задоволити та обґрунтовує свої доводи наступним. Висновок податкового органу щодо необхідності включення до складу валових доходів поворотної фінансової допомоги від нерезидента є помилковим, оскільки для отримання поворотної фінансової допомоги від нерезидента надається спеціальний дозвіл Національного банку України і така допомога розглядається як кредит. Також, є помилковим висновок щодо необхідності включення до складу валових доходів суми реалізації основних засобів, оскільки до складу валових доходів повинно включатися лише сума перевищення продажної ціни основних засобів  над її балансовою (залишковою) вартістю.

Відповідач позов заперечує з наступних мотивів. Суму поворотної фінансової позики слід трактувати у розумінні поворотної фінансової допомоги отриманої у звітному періоді та неповернутої на кінець такого звітного періоду і включати до  валового доходу. Сума від продажу основних засобів також повинна включатися до складу валового доходу, оскільки кошти (аванс) отримані, а основні засоби ще нереалізовані, Крім того, основні засоби згідно балансу мають нульову вартість.

У судовому засіданні 18.04.07, за згодою сторін, відповідно до ч.2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, оголошувалася перерва.

Відповідно до ч.3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 23.04.07 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони повідомлено, що  повний текст постанови буде виготовлено 28.04.07.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та  додатково подані докази, суд встановив:

За наслідками виїзної планової перевірки відповідачем складено акт від 14.02.07 №11-2300/32787043.

На підставі висновків акту перевірки прийняте податкове повідомлення-рішення від 16.02.07 №/0105-2300/14/10, в якому визначено суму податкового зобов’язання  67637 та штрафних санкцій 31331,9 грн.

Перевіркою встановлене порушення підпункту 4.1.6, п.4.1 ст.4 та підпункту 11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України від 22.05.1997 року №283/97-ВР „Про оподаткування прибутку підприємств” в результаті чого занижено податок на прибуток в розмірі 67 637 грн., у тому числі за 2004 рік –33180,0 грн., за 2005 рік –15541,0 грн., за три квартали 2006 року –18916,0 грн.

Донарахування проведене у зв’язку із наступним. По-перше, встановлено заниження скоригованого валового доходу за 2004, 2005, 2006 роки внаслідок не включення до його складу коштів отриманих від нерезидента, згідно договору позики №06/09 від 06.09.04 укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю „ФІМА ВЕНІЕ ЕНД ПЛАЙВУД КОРПОРЕЙШН, С.Л.” (позикодавець) та ТОВ „ІСЕЛІ” (позичальник). По-друге, встановлене заниження валових доходів на суму 60097,0 грн. попередньої оплати отриманої від фірми „AM TAK IMPRERS INC” від продажу основних засобів.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень.

Згідно предмету договору позики №06/09 (п.1.1) позикодавець зобов’язується надати позичальнику позику –грошові кошти в розмірі 350 000 дол. США, а останній зобов’язується повернути позику в строк, який визначається моментом пред’явлення вимоги позикодавця про повернення позики.

21.09.04 управлінням Національного банку України в Закарпатській області видано реєстраційне свідоцтво №68-013/125, яке свідчить про реєстрацію договору позики №06/09 від 06.0904 укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю „ФІМА ВЕНІЕ ЕНД ПЛАЙВУД КОРПОРЕЙШН, С.Л.” (позикодавець) та ТОВ „ІСЕЛІ” (позичальник). У реєстраційному свідоцтві, зокрема,  зазначено, що метою використання коштів є фінансування витрат на ведення статутної діяльності і позика є безпроцентною.

У відповідності до абз.3 підпункту 4.1.6. пункту 4.1. ст.4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” валовий дохід включає суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду від осіб, що не є платниками цього податку (у тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із законодавством мають пільги з цього податку, включаючи право застосовувати ставку податку нижчу, ніж установлена пунктом 7.2 ст.7 або ст.10 цього закону.

Позивач доводить, що кошти отримані за договором позики, слід розглядати як кредит. При цьому, посилається на  пункт 1.11 ст.1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, яким встановлено, що кредит –кошти та матеріальні цінності, які надаються резидентам або нерезидентам у користування юридичним або фізичним особам на визначений строк та під процент.

Як зазначено в наведеній нормі, а також в ст.1054 Цивільного кодексу України, істотною ознакою кредиту є надання коштів на умовах оплатності, тобто під процент, а також умова щодо суб’єктного складу, а саме кредитодавцем може бути лише банк або фінансова установа. Із договору та реєстраційного свідоцтва виданого управлінням НБУ вбачається, що позивачу надана безпроцентна позика. Крім того, позика надана нерезидентом, який не є банком чи фінансовою установою.

Отже, висновки податкового органу щодо визначення отриманих позивачем сум по договору позики №06/09, як отримання поворотної фінансової допомоги є правильним, а тому позов в цій частині слід відхилити.

У частині порушення, яке виявилося у невключені до валового доходу сум попередньої оплати по купівлі основних засобів, слід вказати наступне. Згідно контрактів купівлі-продажу №02/08 від 07.08.06 предметом якого є козловий крен ЛТ 62 та від 20.03.06 №01/06 предметом якого є комплектуючі шліфлінії, позивач продав, а фірма  „AM TAK IMPRERS INC” купила обладнання на умовах цих контрактів, на умовах EXW (п.1.1.). Загальна сума контракту №02/08 складає 11700 дол. США,  а контракту №02/08 –7000 дол. США. Контракти, згідно п.9.1. діють до 20.03.07. У ході перевірки встановлено, що позивач за вищенаведеними контрактами отримав 60097 грн. попередньої оплати (по контракту №02/08 –5000 дол. США, що складає 24853 грн.; по  контракту №01/08 –7000 дол. США, що складає 35244,40).

Позивач доводить, що вказані суми не повинні включатися до валового доходу, оскільки здійснювався продаж основних засобів, а тому відповідно до підпункту 8.4.4. пункту 8.4 ст.8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, якщо сума вартості основних фондів груп 2, 3 і 4 перевищує, балансову вартість відповідної групи, її балансова вартість прирівнюється до нуля, а сума перевищення включається до валового доходу платника податку відповідного періоду.

Проте, наведені доводи позивача суд відхиляє. Слід взяти до уваги, що кошти отримані позивачем, залишаються попередньою оплатою, оскільки із пояснень відповідача під час перевірки, а також пояснень позивача випливає, що покупець не отримав предмет купівлі-продажу, акти приймання–передачі не складалися. Тому, правильним є посилання відповідача на підпункт 11.3.1 пункту 11.3 ст.11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, де встановлено, що датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій що сталась раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку –дата її оприбуткування в касі платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) –дата фактичного надання робіт (послуг) платником податку. Таким чином, оскільки господарська операція є незавершеною (зобов’язання по конртактах не припинені, через те, що покупець не виконав обов’язок щодо прийняття товару, згідно ст.689 Цивільного кодексу України), а кошти, в якості попередньої оплата отримані продавцем на рахунок, то вони повинні враховуватися у складі валового доходу. При цьому, слід взяти до уваги і іншу обставину. Як свідчать матеріали перевірки, та не заперечується позивачем, балансова вартість основних засобів, що є предметом вищевказаних контрактів, по яким отримано попередню оплату, є нульовою (а.с.13). Тому, в будь-якому разі позивач повинен включати всю вказану суму виручки до складу валового доходу.

Отже, у відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

У зв’язку із наведеним у позові слід відмовити повністю.

На підставі наведеного, керуючись, ст. ст. 71, 72, 86, ч.2 ст. 150, ст. ст. 158-163,               ч.4 ст.167  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

у позові відмовити повністю.

Постанова набирає чинності протягом 10-ти днів з дня складання в повному обсязі відповідно до ст. ст. 160, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                                О.В. Васьковський