Харківський апеляційний
господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

Адміністративна
справа
Головуючий  по 1-й інстанції

№
АС-04/549-06
суддя -Яризько
В.О.

Доповідач по 2-й інстанції

суддя -Карбань
І.С.

23 травня 2007 р.
м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного
господарського суду  у складі:
головуючого судді  Карбань І.С., суддів
Бабакова Л.М.,  Шутенко І.А.,

при секретарі - Крупа О.В.,

за участю представників сторін:

позивача - Алексєєнка
Р.І. за довіреністю № 690/9/10-018 від 28.02.07р.,

відповідача -   не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу  (вх. №
1201Х2)  Харківської об'єднаної  державної податкової інспекції, м. Харків
на  постанову  господарського суду Харківської області
від  15.02.2007р.  по справі
№ АС- 04/549-06

за позовом   Харківської об'єднаної  державної податкової інспекції, м. Харків,

до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, с. Хролі, Харківської області,

про
стягнення 6690,08 грн., -

встановила:

Харківська об'єднана
державна податкова інспекція,
подала позов, в якому просила стягнути з ФОП ОСОБА_1 в доход державного
бюджету заборгованість у сумі 6690,08 грн.

Постановою господарського суду Харківської області від
15.02.2007р. по справі № АС-04/549-06 позов задоволено частково, стягнено з ФОП
ОСОБА_1 на користь державного бюджету заборгованість по єдиному податку у
розмірі 200 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою господарського суду
Харківської області від 15.02.2007р. по справі № АС-04/549-07 подав заяву про
апеляційне оскарження та апеляційну скаргу з проханням скасувати постанову
господарського суду  та прийняти нову
постанову, якою повність задовольнити вимоги Харківської ОДПІ, посилаючись на
порушення норм матеріального  та
процесуального права. В обґрунтування своїх вимог апелянт вказував, що   правовідносини, які виникли між позивачем та
відповідачем, пов'язані із застосуванням до ФО-П ОСОБА_1 фінансових санкцій за
порушення податкового законодавства. Однак, за своєю правовою природою спірні
правовідносини є не цивільно-правовими, а публічно-правовими. Нормами ж ЦК
України регулюються тільки цивільно-правові відносини. У ч. 3 ст. 2 ЦК України
зазначено, що положення ЦК України до податкових правовідносин не застосовуються.

Апелянт зазначав, що
правовідносини між ФО-П ОСОБА_1 та Харківською ОДПІ є податковими,
оскільки регулюються податковим законодавством, а саме в ч. 4 ст. 9 Закону
України «Про систему оподаткування»від 25.06.1991р. № 1251-XII,  в якій вказано, що обов'язок відповідача щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) припиняється із сплатою
податків і зборів (обов'язкових платежів) або його скасуванням, а також у разі
смерті платника.

В зв'язку з викладеним апелянт вважав, висновок викладений в оскаржуваній
постанові про те, що позовна давність повинна застосовуватись незалежно від
правової природи спору, є неправомірним, що призвело до неправильного вирішення
справи.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, відзив не
надав, про дату, час і місце апеляційного розгляду належним чином був
повідомлений, про що свідчить відповідне поштове повідомлення. Про причини
неприбуття представник відповідача в судове засідання суд не повідомив.
Враховуючи, що неприбуття  представника
відповідача у судове засідання не перешкоджає судовому розгляду справи, справа
розглядається за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника
апелянта,  дослідивши доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено, що
відповідачем 04.10.02р. до податкової інспекції була подана заява про
переведення його на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності на 2003
р. Сума єдиного податку на відповідний вид діяльності   встановлена
рішенням місцевої ради на 2002р. -100 грн. і відповідач з встановленою
сумою погодився.

Відповідно до  ст. 2 Указу
Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»встановлено, що суб'єкти малого підприємництва
- фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за
єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва -
фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації
залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 грн. та більше 200
грн. на місяць. Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує
єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий
рахунок відділень Державного казначейства України. Рішення про перехід на
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності може бути прийняте не
більше одного разу за календарний рік. Відмову від застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та звітності і повернення до раніше встановленої
системи оподаткування     суб'єкти  малого
підприємництва   можуть  здійснювати
з  початку наступного звітного  (податкового)  періоду
(кварталу)  у разі   подання
відповідної  заяви   до органів державної податкової служби не
пізніше   ніж   за
15   днів   до закінчення попереднього звітного
(податкового) періоду (кварталу).

Частиною  2 ст. 5
вищевказаного Указу визначено, що
суб'єкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність
обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку
згідно із законодавством України.

Матеріали справи свідчать, що відповідач в порушення норм Указу
Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» не сплатив належні суми єдиного податку за
період з 20.01.2003р. по 20.11.2003р., заяви про відмову від
застосування спрощеної системи оподаткування до податкової інспекції не
надавав, свідоцтво про сплату єдиного податку не здав.

В зв'язку з чим заборгованість відповідача по єдиному податку
складає суму у розмірі 1100,00 грн. Також, згідно податкового
повідомлення-рішення НОМЕР_1 від 08.01.2003р. відповідачу донараховано
зобов'язання зі сплати єдиного податку в сумі 150 грн., в т.ч. основний платіж
- 50 грн., штрафні (фінансові) санкції - 100 грн.

Відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», податкове зобов'язання платника податків, нараховане
контролюючим органом відповідно до п.4.2 та 4.3 ст.4 даного Закону, вважається
узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення.

Вказане податкове повідомлення-рішення отримано відповідачем
14.01.2003р., що підтверджується копією поштового повідомлення (а.с. 16).

З розрахунку суми позову видно що, в грудні 2002р. відповідачем
зобов'язання з єдиного податку були сплачені з порушенням строків такої сплати,
у зв'язку з чим позивачем на підставі ст. 16 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами»нарахована пеня в сумі 0,08 грн.

Отже,  загальна сума
заборгованості по єдиному податку складає 1250,08 грн.

При розгляді матеріалів справи було встановлено, що працівниками
позивача була здійснена перевірка відповідача щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, про що
складений акт перевірки на бланку НОМЕР_2 від 30.12.2002р., в ході якої
встановлені порушення Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»,
Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами».

На підставі висновків акту перевірки та вказаних Законів,
позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення НОМЕР_3 від 08.01.2003р.,
згідно якого до відповідача застосовані штрафні санкції в загальній сумі 5440
грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення отримано відповідачем, що
підтверджується копією поштового повідомлення, але відповідачем не були
сплачені застосовані до нього штрафні санкції.

Згідно з п.п. 3.1.1. п.3.1. ст.3 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», активи платника податків можуть бути примусово стягнені в
рахунок погашення його податкових зобов'язань виключно за рішенням суду
(господарського суду).

Відповідно до  ст.99 КАС
України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Підпунктом 15.2.1 п.15.2 ст. 15 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань   платників  податків перед бюджетами   та
державними   цільовими
фондами»визначено, що у разі коли податкове зобов'язання було нараховане
податковим, органом до закінчення строку
давності, визначеного   у п.
15.1  цієї статті, податковий   борг,
що виник  у  зв'язку
з   відмовою у самостійному  погашенні податкового зобов'язання, може бути
стягнутий  протягом     наступних
1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання.

Отже,  податкові зобов'язання
відповідача зі сплати єдиного податку виникли в період з січня 2003р. по
листопад 2003р.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся з позовом до суду
28.09.2006р., таким чином, минув строк позовної давності щодо стягнення
податкової заборгованості по єдиному податку в сумі 1050,08 грн., яка виникла
за період з 20.01.2003р. по 22.09.2003р.

Таким чином, штрафні санкції застосовані на підставі Закону
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг», Закону України «Про державне регулювання
виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами»не є податковим боргом відповідача в розумінні
Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами». В даному випаду у разі несплати
даних штрафних санкцій у строк встановлений Законом, податковий орган мав право
звернутися до суду з позовом про стягнення, але не на підставі норм Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами», у зв'язку з чим  в даному випадку слід застосовувати загальний
строк позовної давності.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення НОМЕР_3 від
08.01.2003р., відповідно до якого застосовані штрафні санкції в сумі 5440,00
грн. на підставі Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України
«Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами», отримано відповідачем
14.01.2003р., отже на момент звернення позивача з позовом до суду
(28.09.2006р.) минув строк позовної давності.

Отже відповідно до ст. 100 КАС України, за правилами якого
розглядається дана справа, пропущення строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін, а відповідач наполягав на застосуванні
строку позовної давності.

В зв'язку з вищевикладеним позов підлягає задоволенню частково, а
саме в частині стягнення заборгованості по єдиному податку в сумі 200,00 грн.
за період з 20.10.2003р. по 20.11.2003р.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що постанова
господарського суду Харківської області від 15.02.2007р.  по справі
№ АС-04/549-06 прийнята у відповідності
з матеріалами справи, фактичними обставинами та чинним законодавством.
Заперечення викладене в апеляційній скарзі
є необ'єктивними  і не можуть бути
підставою для скасування оскарженої постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 195, 196,  п.1 ст. 198, статтями 200, 206, 209, 211, 212
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів апеляційного
господарського суду одноголосно, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Харківської області від
15.02.2007р.  по справі  № АС- 04/549-06 залишити без змін.

Дана ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

Роз'яснити сторонам, що вони мають право на дану ухвалу  подати касаційну скаргу до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної
сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Справу направити до суду
першої інстанції.

Головуючий суддя
Карбань І.С.

Суддя
Бабакова Л.М.

Суддя
Шутенко І.А.