СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24"
травня 2007 р.

Справа  № 30/120-07-3389

За
позовом:  Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

До
відповідача:
Приватне підприємство „Аналітично - консалтингова компанія „БРАВІА”

Про
розірвання договору
оренди,  виселення та стягнення

Суддя   РОГА Н.В.

Представники:

Від
позивача:  ОСОБА_2 - довіреність НОМЕР_1 від
11.04.2007р.

Від
відповідача:
ОСОБА_3.-  згідно довіреності  від 15.05.2007р.

СУТЬ
СПОРУ:  Позивач - фізична особа - підприємець (далі -
Підприємець) ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Одеської області з
позовом до Приватного підприємства (далі-ПП) „Аналітично консалтингова компанія
„БРАВІА” про розірвання договору оренди нежитлового приміщення  від 02.10.2006р., укладеного між сторонами по
справі,  виселення відповідача з
орендованого   приміщення НОМЕР_2,
розташованого за адресою:АДРЕСА_1  та
стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі у сумі 9 846 грн. 17
коп.,  пені у сумі 151  грн. 47 коп., 3% річних у сумі 26 грн. 73
коп. Крім того, позивач просить суду стягнути з відповідача судові витрати по
сплаті державного мита, витрати на ІТЗ судового процесу та витрати, пов'язані
із оплатою послуг адвоката у сумі 10 000 грн.

Представник
позивача позовну заяву підтримує, наполягає на її задоволенні.

Відповідач
проти позову заперечує частково, не заперечує проти розірвання договору оренди
та наявності заборгованості  за два місяці
оренди у розмірі, що був встановлений договором оренди від 02.10.2006р. У
частині оплати орендної плати у розмірі, встановленому у Додатковій угоді  НОМЕР_4 до Договору, відповідач заперечує.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення
представників  сторін, суд встановив:

02
жовтня 2006р. між Підприємцем ОСОБА_1 (Орендодавець) та ПП Аналітично
-консалтингова компанія „БРАВІА”
(Орендар)  був укладений  договір оренди  нежитлового
приміщення, згідно якого Орендодавець зобов'язався  передати Орендарю у тимчасове  платне користування нежитлове приміщення під
НОМЕР_2, загальною площею 22,5 кв.м,
розташоване за адресою:  АДРЕСА_1,
з метою здійснення комерційної діяльності. У той же день сторони підписали Акт
прийому-передачі нежитлового приміщення . Термін дії договору - з 02.10.2006р.
по 31.08.2007р.

За
умовами розділу № Договору  оренди,
Орендар зобов'язався щомісячно не пізніше                10 числа розрахункового місяця
вносити орендну плату за користування орендованим приміщенням і плату за
користування земельною ділянкою, з урахуванням щомісячного індексу інфляції.
Відповідно до п.3.1.Договору орендна плата становить 505 грн. в місяць (без
ПДВ).

02
жовтня 2006р. сторони також уклали Додаткову угоду НОМЕР_4 до Договору оренди
не житлового приміщення від 02.10.2006р., якою виклали Розділ 3 Договору у
новій редакції, зокрема, встановили, що за користування приміщенням орендар
щомісячно, не пізніше
10 числа  розрахункового місяця,
сплачує орендну плату з розрахунку 3 282 грн. 50 коп. в місяць (без ПДВ). При
цьому, перерахування грошових коштів у сумі 505 грн. здійснюється на поточний
рахунок Орендодавця, а 2 7777 грн. 50 коп. сплачуються готівкою.

За
даними позивача по справі, відповідач неналежним чином виконував умови Договору
оренди щодо оплати орендної плати . Зокрема, за лютий , березень і квітень
2007р. орендну плату відповідачем сплачено не було, що підтверджується витягами
з кредитних документів банківської установи. Сума заборгованості по орендній
платі, за розрахунком позивача, становить 9 846 грн.

В
судовому засіданні представник позивача по справі зазначив, що зобов'язання
мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору  та вимог чинного законодавства, а невиконання
умови договору щодо оплати орендної плати є істотним порушенням умов договору
та підставою для його розірвання, а також виселення орендаря з орендованого
приміщення.  За таких обставин. позивач
просить суд про розірвання договору оренди нежитлового приміщення  від 02.10.2006р., укладеного між сторонами по
справі,  виселення відповідача з
орендованого   приміщення НОМЕР_2,
розташованого за адресою:АДРЕСА_1 . На даний час спірне приміщення замкнуто,
знаходиться під охоронною сигналізацією , за актом приймання -передачі позивачу
не передано.

Крім
того, на підставі ст.625 Цивільного кодексу України позивач просить суд
стягнути з відповідача 3% річних, що складає 26 грн. 73 коп., а на
підставі  Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань„ також стягнути
з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки, що складає 151 грн. 47
коп. станом на дату подачі позову.

Позивач
також просить суд стягнути з відповідача витрати, пов'язані із оплатою послуг
адвоката у сумі 10 000 грн. на підставі квитанції  НОМЕР_3 від березні 2007р.

Відповідач  не заперечує проти розірвання договору та
звільнення орендованого приміщення. Представник
відповідача в судовому засіданні пояснив, що приміщення звільнено від
майна відповідача ще у квітні 2007р.,
ключи від орендованого приміщення були направлені на адресу позивача
курьєрською поштою, причину неотримання
ключів відповідач не знає. Директор ПП «Аналітично-консалтингова
компанія «БРАВІА» на даний час не знаходиться у межах міста Одеси, тому не
може  передати приміщення за актом
приймання-передачі.

Відповідач
також не заперечує проти наявності боргу по орендній платі  за два місяці, але за ставкою, встановленою у
Договорі оренди від 02.10.2006р., а не у Додатковій угоді НОМЕР_4 до данного
договору, так як у самому Договорі нічого не сказано про наявність Додаткової
угоди.

Розглянув
матеріали справи суд доходить до такого висновку :

Відповідно
до ст. 15 Цивільного кодексу України
кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.16 цього ж Кодексу кожна особа
має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Згідно
ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін , спрямована
на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст
договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).  Договір є
обов'язковим для виконання сторонами ( ст.629 ЦК України).

За
умовами ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається за
згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, зміна
договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше
не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового
обороту. Згідно ст. 286 Господарського кодексу України розмір орендної плати
може бути змінений з погодженням сторін.

Договір
оренди від 02.10.2006р. був укладений сторонами у простій письмовій формі,
отже, сторони правомірно уклали Додаткову угоду НОМЕР_4 до цього договору у
такій самій формі.

Укладаючи
Договір оренди  від 02.10.2006р. та
Додаткову угоду НОМЕР_4 до нього сторони домовилися щодо його умов та визначили
орендну плату та порядок її оплати таким чином : 505 грн. (без ПДВ) у місяць
шляхом перерахування на поточний рахунок Орендодавця та 2 777 грн. 50 коп.
готівковими коштами у місяць.

Відповідно
до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору
та вимог законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. З Договору оренди від 02.10.2006р. та Додаткової угоди
НОМЕР_4 до нього не вбачається можливості односторонньої зміни умов договору,
отже, прийнявши на себе зобов'язання щодо оплати орендної плати у розмірі,
передбаченому новою редакцією  розділу №
Договору,  ПП „Аналітично-консалтингова
компанія БРАВІА” зобов'язана їх виконувати належним чином.

Слід
зауважити, що відповідно до ст.284 Господарського кодексу України орендна плата
з урахуванням її індексації є істотною умовою договору  та має сплачуватися орендодавцю незалежно від
наслідків господарської діяльності орендаря ( ст.286 Господарського кодексу
України). За таких обставин, правомірною є вимога позивача щодо стягнення
заборгованості по орендні платі у сумі 9 846 грн.

Відповідно
до ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору
другою стороною . Як вже зазначалося вище, орендна плата з урахуванням її
індексації є істотною умовою договору, отже, порушуючи зобов'язання щодо оплати
орендної плати відповідач припустив істотне порушення умов договору, що є
підставою для розірвання Договору оренди
від 02.10.2006р.

У
зв'язку із розірванням договору оренди у відповідача не має правових підстав
для використання орендованого приміщення у подальшому, тому правомірною є
вимога позивача щодо виселення відповідача з орендованого приміщення.

Пояснення
відповідача щодо звільнення орендованого приміщення та надсилання ключів від
нього на адресу позивача кур'єрською поштою суд приймає критично, адже, на
даний час приміщення знаходиться під охоронною сигналізацією (проти чого
представник відповідача не заперечує), у зв'язку з чим проникнення у дане
приміщення представників позивача без відповідних на то документів, може мати
негативні наслідки.

Вимога
позивача щодо стягнення 3% річних у сумі 26 грн. 73 коп. є правомірною на
підставі  ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання
, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Договором оренди від 02.10.2006р. не встановлений інший
розмір процентів.

Вимога
позивача щодо стягнення пені у сумі  151
грн. 47 коп.  також підлягає задоволенню
на підставі ст.1 та ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань”, відповідно до яких платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

Судові
витрати по сплаті держмита ,витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу покласти на відповідача згідно зі ст.ст.44,49 ГПК України.

У
частині стягнення з відповідача витрат , повязаних із оплатою послуг адвоката у
сумі 10 000 грн.  позов задоволенню не
підляґає, у звязку з тим, що єдиним доказом здійснення позивачем таких витрат
є  незасвідчена копія квитанції НОМЕР_3
від березня 2007р. на оплату послуг адвоката за ведення у господарському суді
Одеської області господарського спору. Але, з даної квитанції не вбачається, що
вона видана сааме за ведення данного спору, отже, не може бути доказом
здійснення витрат сааме по цій справі.

Керуючись ст.ст. 44,
49,  ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовну заяву Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1   - задовольнити
частково.

2.          Договір оренди нежитлового приміщення
від 02.10.2006р. між Фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 та Приватним
підприємством   „Аналітично-консалтингова
компанія БРАВІА”   - розірвати.

3.          Виселити Приватне підприємство
„Аналітично-консалтингова компанія БРАВІА”                        (код ІНФОРМАЦІЯ_1,
АДРЕСА_2) з  орендованого   приміщення НОМЕР_2, розташованого за
адресою:АДРЕСА_1

4.          Стягнути з Приватного підприємства   „Аналітично-консалтингова компанія
БРАВІА”             (код ІНФОРМАЦІЯ_1,
АДРЕСА_2, пр ІНФОРМАЦІЯ_2 в ПГРУ „Приватбанк”, МФО 328704) на користь Фізичної
особи - підприємця  ОСОБА_1 (АДРЕСА_3,
прІНФОРМАЦІЯ_3 в АКІБ „УкрСиббанк”, МФО 351005)  заборгованість по орендній платі у сумі 9 846
грн., пеню у сумі 151 грн. 47 коп., 3% річних у сумі 26 грн.73 коп., витрати по
сплаті державного мита у сумі 120 грн., витрати на ІТЗ судового процесу у сумі
118 грн.

5.          У іншій частині позову відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його
підписання.

Накази
видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення
підписане 30 травня   2007р.

Суддя