ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31 січня 2007 р.

№ 12/44-04

Судова
колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., -головуючого
(доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.,

Ткаченко Н.Г.

розглянувши  касаційні скарги   та касаційне подання

1.          Конотопської МДПІ, м. Конотоп
Сумської області; 2.          Сумського
обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів; Заступника
прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Сумського обласного
відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на постанову  та ухвалу

від 13.09.2006 р. Харківського
апеляційного господарського суду від 20.03.2006 р. господарського суду
Сумської області

у справі

№ 12/44-04 господарського
суду Сумської області

за заявою

ТОВ “Науково-виробнича фірма
“Укрпромвпровадження”, м. Київ

до

ВАТ “Конотопський завод по
ремонту дизель-потягів”, м. Конотоп

про

банкрутство

арбітражний керуючий

ОСОБА_1

в судову
засіданні взяли участь представники:

Генеральної прокуратури України

Громадський С.О.

Конотопської МДПІ

Терещенко В.В., довір.; Бібік
В.А., довір.;

ТОВ “Науково-виробнича фірма
“Укрпромвпровадження”

Баталов В.Л., довір.; Стеренчук
Р.П., довір.

та керуючий санацією

ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду
Сумської області знаходиться справа № 12/44-04 про банкрутство ВАТ
“Конотопський завод по ремонту дизель-потягів”.

Ухвалою господарського суду
Сумської області від 20.03.2006 р. (суддя Костенко Л.А.) затверджено мирову
угоду та припинено провадження у справі.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 13.09.2006 р. (судді: Олійник В.Ф. -головуючий,
Твердохліб А.Ф., Істоміна О.А.) апеляційні скарги Конотопської МДПІ і Сумського
обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та касаційне подання
Заступника прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Сумського
обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишено без
задоволення, а ухвалу господарського суду Сумської області від 20.03.2006 р.
-без змін.

Не погоджуючись з винесеними
судовими рішеннями, Конотопська МДПІ і Сумське обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів звернулися до Вищого господарського суду України з
касаційними скаргами, а Заступник прокурора Сумської області з касаційним
поданням в інтересах держави в особі Сумського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів.

Вимоги касаційної скарги
Конотопської МДПІ полягають у скасуванні постанови Харківського апеляційного
господарського суду від 13.09.2006 р. і ухвали господарського суду Сумської
області від 20.03.2006 р. та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

В касаційних скарзі та поданні
Сумське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів та Заступник
прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Сумського обласного
відділення Фонду соціального захисту інвалідів також просять скасувати
оскаржувані судові рішення та відмовити у затвердженні мирової угоди в частині
підп. 2.1.1 п. 2 щодо списання кредиторських вимог Сумського обласного
відділення Фонду соціального захисту інвалідів на суму 113 880,58 грн.

На думку заявників, судами першої та
апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права,
зокрема ст. ст. 31, 35, 36, 38 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі -Закон).

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, обговоривши доводи касаційних скарг та касаційного подання,
перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку,  що касаційні скарги та касаційне подання не
підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону
мирова угода набирає чинності з дня її затвердження господарським судом.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 38
Закону, господарський суд при розгляді мирової угоди зобов'язаний перевірити
встановлений Законом порядок укладення мирової угоди та дослідити умови мирової
угоди на предмет їх відповідності чинному законодавству.

Під час затвердження мирової угоди
судом першої інстанції було встановлено, що мирова угода від імені кредиторів
підписана Головою комітету кредиторів -представником ТОВ “Науково-виробнича
фірма “Укрпромвпровадження” ОСОБА_2, а від імені боржника -керуючим санацією
ОСОБА_1.
Рішення
щодо укладання мирової угоди прийнято повноважним складом комітету кредиторів
більшістю голосів (протокол засідання комітету кредиторів № 8 від 23.02.2006
р.).

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено попередніми судовими інстанціями, мирова угода укладена відносно
вимог кредиторів третьої та четвертої черг. При цьому, зобов'язання боржника
щодо відшкодування усіх витрат, відшкодування яких передбачено у першу чергу,
додано до мирової угоди у відповідності до ч. 1 ст. 38 Закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 36
Закону мирова угода передбачає списання грошових вимог кредиторів третьої
черги: Конотопської МДПІ та Сумського обласного відділення Фонду соціального
захисту інвалідів.

Крім того, мирова угода передбачає
розстрочення частини вимог кредиторів четвертої черги (розділ 3), обмін вимог
основного кредитора четвертої черги на активи боржника (розділ 4), а також
погашення частини вимог кредиторів четвертої черги за рахунок грошових коштів
(розділ 5).

Згідно з умовами мирової угоди та
додатку № 1 до мирової угоди розстроченню протягом трьох місяців рівними
частинами підлягають вимоги ТОВ “Науково-виробнича фірма “Укрпромвпровадження”
на суму  1 786 707,54 грн.,  Профспілкового комітету боржника на суму 4
502,69 грн. та ТОВ “Німас”  на суму 3
807,10 грн.

В той же час, вимоги Профспілкового
комітету боржника на суму 65 605,86 грн. та ТОВ “Німас” на суму 55 470,79 грн.
підлягають погашенню за рахунок грошових коштів протягом 10 днів з дня набрання
чинності ухвали про затвердження мирової угоди.

За мировою угодою сторони
домовилися про обмін частини активів боржника на вимоги кредитора четвертої
черги -ТОВ “Науково-виробнича фірма “Укрпромвпровадження” у розмірі 26 032
993,20 грн. Перелік та вартість активів боржника, що підлягають обміну,
встановлені в додатку № 2 до мирової угоди.

Вказане положення мирової угоди
відповідає ч. 4 ст. 37 Закону, яка передбачає, що мирова угода може містити
умови про обмін вимог кредиторів на активи боржника.

При цьому, сторони у мировій угоді
встановили, що відчуження активів боржника буде проводитися на підставі
незалежної експертної оцінки з обов'язковим рецензуванням Звіту про оцінку
майна у Фонді державного майна України, а також на суму, що не перевищує вимоги
кредиторів (п. 6.1).

Відповідно до п. 6.2 мирової угоди
активи, що не ввійшли до статутного фонду боржника, не підлягають продажу,
переданню в обмін на вимоги кредиторів або у інший спосіб відчуженню для
погашення зобов'язань боржника та підлягають переданню до комунальної
власності  відповідної
територіальної  громади,  у зв'язку
з  чим гуртожитки (інв. № 5100135
та інв. № 5100139) підлягають виключенню із переліку майна, що підлягає обміну
(додаток № 2 до мирової угоди).

Отже, при укладанні мирової угоди
були враховані пропозиції Фонду державного майна України щодо умов мирової
угоди.

Інші зауваження до проекту мирової
угоди та пропозиції Фонду державного майна України знайшли своє відображення у
положеннях п. 4.6 та  розділу 6 мирової
угоди.

Також, з матеріалів справи
вбачається, у судовому засіданні з затвердження мирової угоди брав участь
представник Фонду державного майна України та його думка була заслухована
судом.

Таким чином, з'ясувавши порядок
укладання мирової угоди, перевіривши відповідність умов мирової угоди чинному
законодавству та надавши цим обставинам справи обґрунтовану правову оцінку, суд
першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що сторонами дотриманий
порядок укладання мирової угоди та умови даної угоди не суперечать чинному
законодавству.

Посилання Конотопської МДПІ в
касаційній скарзі на порушення судами ч. 2 ст. 36 Закону не можуть бути визнані
обґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону у
разі, коли умови мирової угоди, укладеної згідно з правилами статті 35 цього
Закону, передбачають розстрочку чи відстрочку або прощення (списання) боргів
чи їх частини, орган стягнення зобов'язаний погодитися на задоволення
частини вимог з податків, зборів (обов'язкових платежів) на умовах такої
мирової угоди з метою забезпечення відновлення платоспроможності підприємства.

Отже, мирова угода може передбачати
прощення (списання) вимог з податків, зборів (обов'язкових платежів) в повному
обсязі.

Вказана норма означає, що орган
стягнення повинен погодитись на задоволення частини вимог з податків (зборів),
обов'язкових платежів на умовах мирової угоди.

За змістом вказаної норми
презюмується згода органів стягнення на умови мирової угоди, тобто згода
податкового кредитора як на укладення мирової угоди, так і на її умови не
потребується. Разом з тим, такі умови мирової угоди є обов'язковими для
податкового кредитора.

У зв'язку з чим, мирову угоду має
підписати керівник відповідного податкового органу за місцезнаходженням
боржника. Однак, в такому випадку податковий кредитор не становиться стороною
мирової угоди, оскільки відповідно до ст. 35 Закону сторонами мирової угоди є
боржник та комітет кредиторів, а підпис керівника відповідного податкового
органу має повідомлюючий характер та не є беззаперечною умовою дійсності
мирової угоди.

Також, не є обґрунтованими
посилання Конотопської МДПІ на порушення судами ч. 1 ст. 31 Закону, яка
передбачає черговість задоволення вимог кредиторів.

Погашення грошових вимог кредиторів
відбувається відповідно до умов мирової угоди, а не згідно з черговістю, встановленою
в реєстрі вимог кредиторів. Відповідно до реєстру погашення вимог кредиторів
здійснюється у ліквідаційній процедурі.

А згідно з ч. 3 ст. 36 Закону умови
мирової угоди не можуть бути гірші лише для кредиторів однієї черги.

Сумське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів в касаційній скарзі та Заступник прокурора
Сумської області в касаційному поданні необґрунтовано посилаються на те, що
чинне законодавство не передбачає механізму списання боргів вказаного фонду.

Положення Закону є спеціальними
нормами, що регулюють порядок погашення вимог кредиторів за мировою угодою у
справі про банкрутство.

Так, частиною 1 ст. 35 Закону
встановлена заборона на прощення (списання)
заборгованості із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального
страхування.

Інших винятків з норм щодо прощення
(списання) заборгованості, в т.ч. заборгованості зі сплати штрафних санкцій до
Фонду соціального захисту інвалідів, Закон не містить.

Також, враховуючи пріоритет норм
Закону щодо регулювання мирової угоди над іншими нормативно-правовими актами,
не можна визнати правомірним посилання заявників на п. 1 ст. 70 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2006 рік", якою заборонено у 2006
році списання заборгованості (недоїмки) суб'єктів господарювання за податками,
зборами (обов'язковими платежами).

Слід зазначити, що вказаним законом
не було внесено відповідних змін до Закону в частині встановлення розстрочки чи
відстрочки або прощення (списання) боргів, як Законом України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік", положеннями якого було зупинено дію
ч. 2 ст. 36 Закону на 2007 рік.

Крім того, в силу ч. 9 ст. 7 Закону
при проведенні процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє
комітет кредиторів, створений відповідно до цього Закону.

У зв'язку з чим, рішення про
укладення мирової угоди від імені кредиторів приймається комітетом кредиторів
(ч. 3 ст. 35 Закону).

Отже, сторонами мирової угоди є
боржник та комітет кредиторів -представницький орган кредиторів відповідно до
ч. 9 ст. 7 Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону про
дату розгляду мирової угоди господарський суд повідомляє сторони мирової угоди.

При цьому, господарський суд
зобов'язаний заслухати кожного присутнього на засіданні суду кредитора, у якого
виникли заперечення щодо укладення мирової угоди, навіть якщо на засіданні
комітету кредиторів він голосував за укладення мирової угоди. Тобто,
господарський суд зобов'язаний заслухати кожного присутнього на засіданні суду
кредитора, який є членом комітету кредиторів.

Отже, доводи касаційних скарг та
касаційного подання не спростовують висновків суду першої  та апеляційної інстанцій.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів вважає, що оскаржувана ухвала про затвердження мирової угоди та
постанова про залишення її без змін винесені у відповідності з положеннями
діючого законодавства та підстав для їх зміни або скасування не вбачається.

З урахуванням вказаного та
керуючись ст. ст. 7, 35 -38 Закону України “Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом” та ст. ст. 1115, 1117,
1119, 11111 Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційні скарги Конотопської МДПІ і
Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та касаційне
подання Заступника прокурора Сумської області в інтересах держави в особі
Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без
задоволення.

2.          Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 13.09.2006 р. та ухвалу господарського суду Сумської
області від 20.03.2006 р. у справі № 12/44-04 залишити без змін.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
Л.Й. Катеринчук

Н.Г. Ткаченко