ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
А Н О В А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа
№ 2-2-6139/07р.
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
судді :  Л. І.Бандури
суддів
секретарі судового засідання : О.В.Лисіній
участю представників сторін:
позивача -          ОСОБА_1
відповідача -Щербакова
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 30.01.07 р.

у
справі №2-2-6139/07

за
позовом ОСОБА_1

до
ТОВ „Миколаївське пусконалагоджувальне управління”

третіх
осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

про
виділ частки із
майна товариства в натурі та відшкодування моральної шкоди

В
судовому засіданні оголошувалась перерва до 22.05.07 р.

встановив:

ОСОБА_1
звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ТОВ
„Миколаївське пусконалагоджувальне управління” про виділ у натурі частки у
розмірі 32,75% майна товариства і стягнення моральної шкоди в сумі 1700 грн.

В
обґрунтування позову позивач послався на те, що в порушення ст.54 Закону
України „Про господарські товариства” йому як учаснику товариства, який, згідно
із ст.64 названого Закону, був виключений із товариства, не виплачена належна
йому вартість частини майна.

Рішенням
Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.01.07р. (суддя О.О. Ямкова) в
позові відмовлено.

Приймаючи
рішення, суд виходив з того, що оскільки є чинним рішення загальних зборів
товариства від 5.11.2003р. про виключення позивача зі складу засновників і
залишення його частки за товариством, як незаконно отриманої, а також рішення
загальних зборів товариства від 7.05.2001р., яким рішення загальних зборів від
21.09.98р. визнано недійсним, а позивач не звертався з заявами про виділ його
частки в натурі та не отримував згоди інших учасників товариства на такий
виділ, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Не
погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить його скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову,
посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

В
обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що правова оцінка рішенню
загальних зборів може бути надана виключно судом, у зв'язку з чим рішення
загальних зборів від 7.05.2001р. не відповідає чинному законодавству. Крім
того, судом не застосовані ст.ст.54 та 64 Закону України „Про господарські
товариства”.

Заслухавши
доводи представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх
юридичної оцінки, дослідивши надані докази та обговоривши доводи апеляційної
скарги, судова колегія встановила:

Як
вбачається із матеріалів справи, рішенням загальних зборів ТОВ „Миколаївське
пусконалагоджувальне управління” (протокол НОМЕР_1 (а.с.51) вирішено питання
про вихід зі складу товариства 12 його учасників.

Рішенням
загальних зборів ТОВ „Миколаївське пусконалагоджувальне управління” (протокол
НОМЕР_2 (а.с.52) частки зазначених 12 учасників передано ОСОБА_1 у сумі 3 370
грн., що складає 26,75%, та ОСОБА_8 у сумі 3 370 грн., що складає 26,75%.

На
підставі зазначених протоколів від 18.09.98р. та 21.09.98р. були внесені
відповідні зміни до статутних документів товариства, що підтверджується
матеріалами справи (а.с.67-68).

В
подальшому, протоколом НОМЕР_3 у зв'язку з виходом із складу учасників ОСОБА_8,
був затверджений новий склад засновників ТОВ „Миколаївське пусконалагоджувальне
управління”, на підставі якого 11.05.1999р. ліцензійною палатою виконкому
міської ради м. Миколаєва були зареєстровані зміни до статутних документів
товариства. Згідно до внесених змін частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 складали 32,75%
та 26,75% відповідно.

Як
свідчать матеріали справи, наступні зміни до установчих документів були внесені
згідно з протоколом від 5.11.2003р. (зареєстровані 16.02.2004р. (а.с.7-8).
Згідно зазначеного протоколу (а.с.10-11)ОСОБА_1 було виключено зі складу
учасників товариства у відповідності зі ст.64 Закону України „Про господарські товариства”.

Згідно
зі до ст. 64 Закону України „Про господарські товариства” учасника товариства з
обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином
виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства,
може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували
учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості
голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у
голосуванні участі не бере.

Виключення
учасника з товариства призводить до наслідків, передбачених статтями 54 і 55
цього Закону.

Відповідно
до ст.54 Закону України „Про господарські товариства” при виході учасника з
товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини
майна товариства, пропорційна його частці у статутному фонді. Виплата
провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і
в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства
вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику,
який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в
даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки
в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Із
аналізу зазначених норм вбачається, що учаснику, який виходить з товариства з
обмеженою відповідальністю, належить право на отримання вартості майна
незалежно від причин та мотивів його виходу.

Як
встановлено вивченням матеріалів справи, ОСОБА_1, починаючи з 21.09.98р., і до
5.11.2003р. був учасником ТОВ „Миколаївське пусконалагоджувальне управління”.
Його частка у статутному фонді на момент виключення складала 32,75%.

Рішення
загальних зборів від 7.05.2001р. (протокол. НОМЕР_4), яким рішення від
21.09.98р. визнано недійсним, не може бути прийнято судовою колегією в якості
належного доказу, оскільки визнання рішення органу господарського товариства
недійним знаходиться у виключній компетенції суду і не відноситься до
повноважень зборів учасників товариства. Крім того, питання дійсності вказаного
акту вирішено у судовому порядку рішенням Центрального районного суду м.
Миколаєва від 16-17.04.2003р. (а.с.65-66), яке, згідно до ст.35 Господарського
процесуального кодексу України, є обов'язковим для господарського суду щодо
фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору. Зазначеним
рішенням у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними рішень зборів
учасників від 21.09.98р. і 21.04.99р. відмовлено.

Разом
з тим, судова колегія зазначає, що відповідно до ст.22 ГПК України виключне
право на зміну підстави або предмету позову належить позивачу. Згідно до ст.101
ГПК України апеляційна інстанція повторно розглядає справу в межах позовних
вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як
вбачається із матеріалів справи (а.с.17-19), позивачем заявлені вимоги про
виділення йому у натурі частки, що складає 32,75% майна ТОВ
„Миколаївське пусконалагоджувальне управління”.

У
відповідності зі ст.54 Закону України „Про господарські товариства” повернення
вкладу повністю або частково в натуральній формі є можливим на вимогу учасника
та за умови надання згоди товариством.

Враховуючи,
що позивач до ТОВ „Миколаївське пусконалагоджувальне управління” не звертався і
останнім така згода не надавалася, суд правомірно прийняв рішення про відмову у
задоволенні зазначених позовних вимог.

Щодо
вимог позивача про стягнення моральної шкоди, судова колегія зазначає, що
відповідно до положень Конституції України і чинного законодавства, фізичні та
юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Під
моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних
чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи
юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно
до загальних підстав цивільно-правової відповідальності заподіяна моральна
шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови наявності такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності
причинного зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи,
що під час розгляду справи судом не встановлена наявність будь-яких
протиправних дій з боку відповідача - ТОВ „Миколаївське пусконалагоджувальне
управління”, суд першої інстанції дійшов
правильних висновків про відсутність правових підстав для задоволення
вимог про відшкодування моральної шкоди.

Приймаючи
до уваги вищенаведене, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від
30.01.07 р. у справі № 2-2-6139/07 підлягає залишенню без змін, а у задоволенні
апеляційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 85, 99, 101, 103, 105, 110 ГПК
України, колегія суддів

постановила:

Рішення
Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.01.07 р. у справі № 2-2-6139/07
залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова
апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом
одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя
Л. І. Бандура

Суддя
Л. В. Поліщук

Суддя
В. Б. Туренко