СУД
РІШЕННЯ

"11" квітня 2007 р.

Справа №  4/435

Господарський суд Кіровоградської області в
складі судді Хилька Ю.І. розглянув у судовому засіданні справу  №  4/
435

за позовом : фізичної
особи-підприємця  ОСОБА_1  м.Кривий
Ріг Дніпропетровської  області

до
відповідача 1: Фізичної
особи-підприємця  ОСОБА_2
м.Олександрія  Кіровоградської  області

відповідача 2: Фізичної  особи-підприємця ОСОБА_3  м.Олександрія
Кіровоградської  області

відповідача 3: Олександрійський
міський   відділ УМВС України в
Кіровоградській  області
м.Олександрія  Кіровоградської  області

про стягнення  65000 грн.

Представники сторін:

від позивача - участі не брав;

від відповідача І - ОСОБА_4 ,
довіреність №НОМЕР_1 ;

від відповідача ІІ - ОСОБА_4 ,
довіреність №НОМЕР_2 ;

від відповідача ІІІ - ОСОБА_5 ,
довіреність № НОМЕР_3 ;

від відповідача ІІІ - Кривошея А.М.
, довіреність № 23/7993  від 17.08.06

СУТЬ  СПОРУ:

Заявлено  позов про
стягнення  з  відповідача 1-35750 грн. та з
відповідача  2 - 29250 грн. спричинених  позивачу фізичній особі-підприємцю  ОСОБА_1. збитків.  За ініціативою суду  ухвалою від 16.01.2007  року
до участі в розгляді справи залучено
в якості  відповідача 3  Олександрійський міський відділ  УМВС України в Кіровоградській  області.

Заслухавши  представників
сторін та  дослідивши  матеріали
справи,  правовідносини  між учасниками спору і  надавши
їм правову оцінку, господарський
суд -,

ВСТАНОВИВ:

Позивач  звернувся до
суду за захистом своїх  майнових
прав, які на його думку були порушені
відповідачами 1 та 2 в
результаті  безпідставного
заволодіння   цукром в кількості 20 т на
загальну  суму 65 000 грн., який   позивач
доставив  в м.Олександрію
Кіровоградської області  для  продажу. Як вбачається з матеріалів
справи  позивач   зареєстрований   Дзержинським райвиконкомом  Криворізької міської  ради ІНФОРМАЦІЯ_1року   в якості суб'єкта  підприємницької діяльності- фізичної особи
та  йому
присвоєно   ідентифікаційний  номер НОМЕР_4.

Здійснюючи підприємницьку  діяльність позивачІНФОРМАЦІЯ_2  року
уклав  господарський  договір купівлі- продажу у суб'єкта  підприємницької діяльності-фізичної  особи ОСОБА_6 ідентифікаційний  кодНОМЕР_6, яка діяла на підставі   договору
комісії НОМЕР_5  року з  підприємством “Бенефіт” 20 тонн цукру  по
ціні  2930  грн. за тонну   на загальну суму   58600 грн.
Згідно до умов укладеного
договору купівлі-продажу   фізична  особа- підприємець ОСОБА_1.  згідно до
прибуткового касового ордера №НОМЕР_7 провела оплату   приватному
підприємцю ОСОБА_6 вартість
цукру  та  по накладній №НОМЕР_7 від ІНФОРМАЦІЯ_2  року
отримала  20 тонн цукру на
загальну суму  58600 грн. та  посвідчення
про якість цукру №НОМЕР_8відІНФОРМАЦІЯ_2
року  з зазначенням  в
ньому  отримувачем   підприємство
“Бенефіт”.

Забезпечивши  доставку
20 тонн цукру в м.Олександрія
Кіровоградської області, за
пропозицією   відповідача 1
та  відповідача 2 цукор було вивантажено
в належних  їм приміщеннях, однак   провести оплату за  фактично
отриманий цукор  відповідачі   відмовились, посилаючись на ту обставину, що
ними вже було  проведено оплату  вартості цукру.

При
проведенні  огляду  місця
подіїІНФОРМАЦІЯ_3 року   старшим
слідчим СВ Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській  області , який  проводив
перевірку   у  зв'язку зі зверненням ОСОБА_1 про  скоєне
шахрайство,   в  металевому
гаражі, який  належав   ОСОБА_2. виявлено  та
вилучено 220  мішків з цукром  Новоіванівського  цукрового заводу   Харківської
області загальною вагою 11 тонн, який
згідно до   розписки  передано на збереження   ОСОБА_2., а
в  цегляному гаражі  на території домоволодіння №АДРЕСА_4,
який  належить  ОСОБА_3. виявлено  180 мішків
з цукром виробництва
Новоіванівського цукрового заводу Харківської  області загальною вагою  9 тонн , який
згідно  до  розписки
відІНФОРМАЦІЯ_3 року  передано на
зберігання ОСОБА_3. Отримавши
відповідно  11 та 9  тонн цукру на зберігання, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
взяли на себе зобов'язання зберігати
його  до   вирішення
питання  по суті,  тобто
господарський суд вважає, що
для  вирішення  питання
щодо  розпорядження  отриманим
від  слідчого  цукром
зберігачі  повинні були  отримати
дозвіл.  Однак, в  порушення взятих на  себе
обов'язків  по  зберіганню
цукру  ОСОБА_2 та ОСОБА_3  без дозволу
слідчого провели   реалізацію  цукру, чим
спричинили   збитки   власнику
цукру ОСОБА_1. в  розмірі  65000 грн.

Відповідачі  у повному
обсязі  заперечують вимоги  позивача
посилаючись на ту обставину, що
вони  ніколи  не
отримували будь-якого майна чи
товарів у  позивача. На  думку
відповідачів    при зверненні  до
Олександрійського  міського
відділу УМВС  України в
Кіровоградській  області  ОСОБА_1 вказав  обставини, що не  відповідають
фактичним обставинам  справи
і  перебувають в протиріччі  з викладеними в  позові про те, що   вже були
відомі  покупці, за  вказівкою яких цукор було  доставлено в м.Олександрію. В ході  розслідування
кримінальної  справи ОСОБА_7
заявив  до  невідомих йому осіб, які здійснили  шахрайські
дії, цивільний  позов  в
розмірі  61000 грн. В ході
розгляду справи   представник  відповідачів 1 та 2 заявив  клопотання про  прийняття рішення, яким   відмовити позивачу в задоволенні  позовних вимог у повному обсязі  з метою уникнення  порушень
охоронюваних прав  та свобод
приватних підприємців ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Підставами  для
відмови в  позові   відповідачі вважають  те, що
позивач  здійснювала  свою господарську  діяльність всупереч  здоровому глузду і  положенням чинного  законодавства. Саме це  і
привело до втрати  належного  позивачу
майна і позивач  навіть  не може зазначити кому вона його довірила
чи  передала.

У відзиві на позовну заяву від
25.01.2007 року  представник відповідачів
1 та 2   просить  суд припинити провадження у  справі, оскільки згідно  до положень ст. 12 ГПК України
господарським  судам підвідомчі  справи у
спорах, що  виникають при
укладанні, зміні , розірванні і
виконанні  господарських
договорів, у  тому числі щодо
приватизації майна та з інших підстав, тобто
справи у спорах між суб'єктами
господарювання,  а  ОСОБА_3
отримав статус   фізичної  особи- підприємця  лише
20.03.2006  року тому на час
виникнення спору, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3
року  ОСОБА_3  не  міг
здійснювати  господарську   діяльність.

В поясненні від  01.02.2007
року  відповідачі  1 та 2, посилаючись на матеріали кримінальної  справи №01-4926, стали стверджувати, що  після отримання цукру  від невстановленої особи  вони провели повний розрахунок з цією особою,
предавши їй   готівкою  ОСОБА_3-29250 грн., а  ОСОБА_2- 35750  грн.

Вважають, що при  купівлі
цукру  вони   діяли
як   добросовісні  покупці, при укладанні договору  купівлі-продажу  цукру
ними не було порушено жодного
порушення   положень  чинного
законодавства.

Дослідивши правовідносини  між учасниками спору та надавши  їм
правову оцінку, заслухавши
представників   позивача та
відповідачів, господарський суд приходить до переконання, що  позовні вимоги є  обґрунтованими та  підлягають до задоволення повністю, з
відповідача 1  ОСОБА_2  підлягає до стягнення  35750 грн., а з відповідача 2 - ОСОБА_3-
29250 грн. Такий  висновок
господарський  суд зробив на підставі  детального
аналізу    правових актів, що
регулюють спірні правовідносини
виходячи  з наступного.

Господарський  суд не погоджується з   заявою
представника  відповідачів 1  та 2
про  відсутність  будь-яких
правовідносин   між  ними та
позивачем.

За приписом ст. 174
Господарського  кодексу  України господарські  зобов'язання
можуть  виникати внаслідок  заподіяння шкоди суб'єкту  або
суб'єктом господарювання за
рахунок іншої особи без достатніх на
те підстав. Господарський суд вважає, що між  позивачем
та  відповідачами 1 і 2 виникли  недоговірні
зобов'язання , що  повинні  регулюватись
положеннями  глави 83  Цивільного кодексу України  про
набуття, збереження майна без достатньої правової  підстави.
Так, у  відповідності до
ст.1212  Цивільного кодексу України   особа, яка набула  майно або зберегла  його у себе за рахунок   іншої особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана  повернути
потерпілому  це майно. Особа  зобов'язана повернути майно і  тоді, коли підстава, на якій воно  було набуте, згодом  відпала. Положення  цієї
глави застосовуються  незалежно
від  того,  чи безпідставне набуття або збереження  майна було результатом поведінки  набувача майна, потерпілого, інших осіб чи
наслідком  події. У відповідності до
ст.1213  Цивільного кодексу України
набувач зобов'язаний  повернути
потерпілому  безпідставно набуте  майно в натурі. У разі  неможливості повернути в натурі  потерпілому
безпідставно набуте майно відшкодовується  його вартість, яка визначається  на момент розгляду справи.

Виходячи  з вимог
ст.33 Господарського процесуального кодексу України про те, що  кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона  посилається
як на підставу свої вимог і заперечень, господарський суд   приходить до переконання, що  відповідач 1 та 2  дають
необґрунтовані  пояснення  щодо проведеної ними оплати фактично  отриманого цукру в кількості  20 тонн, оскільки  вони не
надають  будь-якого    підтвердження  факту
проведеної  оплати і  як
наслідок  цього  наявність законних підстав для отримання
і   використання на свій  розсуд
цукру, що належав  позивачу.
Натомість  позивач на підтвердження
своїх  вимог  надав до суду
документи, що   безспірно
засвідчують  його  право
власності на  спірний  цукор. Так,
договором   купівлі- продажу  від ІНФОРМАЦІЯ_2  року
підтверджено  факт  придбання 20 тонн цукру   у суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_6, яка діяла на підставі
договору   комісії НОМЕР_5  року з
підприємством “Бенефіт”. Фізична
особа- підприємець ОСОБА_1.
згідно до   прибуткового касового
ордера №НОМЕР_7 провела оплату
приватному  підприємцю ОСОБА_6
вартість  цукру  та  по
накладній №НОМЕР_7 від ІНФОРМАЦІЯ_2  року   отримала
20 тонн цукру на загальну суму
58600 грн. та  посвідчення  про якість цукру №НОМЕР_8відІНФОРМАЦІЯ_2  року (а.с 29).  Саме позивач, як власник  цукру
вирішувала  питання доставки  отриманого цукру для  продажу в м.Олександрію (а.с.
98).Господарський  суд  вважає повністю  доведеним
ту  обставину, що   виявлений
в  приміщеннях, що  належали
відповідачам 1 та 2 при огляді місця події  цукор є
цукром, який   позивач    доставила для   продажу, оскільки   вилучені
слідчимІНФОРМАЦІЯ_3   року    етикетки з
мішків в яких  зберігався  цукор мають
відомості  про виготовлення  цукру
ВАТ “Іванівський  цукровий  завод Харківської  області (а.с.28). Для  долучення
до матеріалів  кримінальної  справи
представником позивача ОСОБА_7
передано  слідчому   документи на підтвердження його права
власності  на цукор: квитанції прибуткового
касового ордеру (а.с.30),, посвідчення про якість цукру-піску (а.с.29),
накладну №НОМЕР_7 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року
(а.с.32) та сертифікат
відповідності  №НОМЕР_9 серії
ВБ  (а.с.33). Вказані  документи
знаходились у   представника  позивача
ОСОБА_7., повністю
посвідчували  його право на
розпорядження   цукром і  без їх отримання  відповідачі 1 та 2  не могли
проводити  приймання  цукру і тим
більше  проводити  його
оплату.  Наявність у  ОСОБА_1 вказаних  документів
розцінюється   судом  як   передача
позивачем  йому повноважень  по
здійсненню продажу  цукру.

Господарським  судом не приймається  до уваги та розцінюється як
необґрунтоване  клопотання  представника
відповідачів  про    припинення провадження у  справі на
підставі  того, що  згідно
до положень ст. 12 ГПК України господарським  судам підвідомчі  справи у
спорах, що  виникають при
укладанні, зміні , розірванні і
виконанні  господарських
договорів, у  тому числі щодо
приватизації майна та з інших підстав, тобто
справи у спорах між суб'єктами
господарювання,  а  ОСОБА_3
отримав статус   фізичної  особи- підприємця  лише
20.03.2006  року тому на час
виникнення спору, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3
року  ОСОБА_3  не  міг
здійснювати  господарську   діяльність, оскільки  на підтвердження   вказаних обставин   ОСОБА_3 не надав будь-яких  доказів
про те, що ним   проводилась  купівля 9 тонн цукру винятково для   особистого
використання, а  отриманий товар
він   фактично реалізував  як суб'єкт підприємницької діяльності-фізична
особа, статус якої він дійсно отримав
в  березні  2006
року.

В судовому засіданні ОСОБА_3
пояснив, що    документальне
підтвердження  про  оприходування ним та реалізацію цукру  у
нього відсутнє, тому суд  може
розцінити   вказану обставину лише за
фактичними  наслідками, тобто
визнати   реалізацію  цукру
ОСОБА_3. як   суб'єктом
підприємницької діяльності. Крім  того, в
своєму  поясненні  від ІНФОРМАЦІЯ_3  року
працівникам  міліції ОСОБА_3
повідомив, що він має   статус приватного
підприємця (а.с.42).

Висновок про  те, що
придбання та  реалізацію цукру
в  кількості  9
тонн  ОСОБА_3   провів
як   суб'єкт підприємницької   діяльності
суд  робить також  на підставі
аналізу  відповідності  його дій
положенням   ст.712
Цивільного  кодексу України.  За
договором  поставки  продавець (постачальник),  який
здійснює  підприємницьку  діяльність зобов'язується  передати у
встановлений  строк (строки)  товар
у  власність  покупця для
використання  його  у підприємницькій  діяльності
або в  інших  цілях, не
пов'язаних  з особистим,  сімейним
або  іншим подібним
використанням,  а  покупець
зобов'язується  прийняти  товар
і  сплатити  за
нього  певну  грошову
суму.  До договору  поставки
застосовуються  загальні  положення
про  купівлю-продаж,  якщо
інше  не встановлено  договором,
законом  або не випливає  з
характеру  відносин  сторін.

Як вбачається  із
матеріалів  справи,   відповідачі
отримали   товар  повністю, але не  виконали
свої  зобов'язання  по
оплаті позивачу   поставленого
товару.

Спір  фактично виник  через
небажання    відповідачів 1 та
2  провести  оплату
поставленого  позивачем  товару. Проаналізувавши  правовідносини  між
учасниками спору, господарський суд
не встановив  підстав для  звільнення
відповідачів 1 та 2 від  обов'язку  виконати
зобов'язання  по  оплаті
фактично  отриманого  товару.

Господарським судом враховується
заява  позивача про  відсутність
вимог майнового характеру  до відповідача
3 Олександрійського міського відділу
УМВС України в Кіровоградській області, якого було залучено до участі
у  розгляді справи за ініціативою  господарського  суду та
суд  приходить до переконання
що   стосовно відповідача 3 в позові   слід відмовити  повністю.
Господарським судом    приймається
до уваги, що   у відповідності до ст. 90
ГПК України   прокурору  м.Олександрії направлено  повідомлення
про виявлені  при  розгляді
господарської  справи порушення
законності, що мають  ознаки дій,  переслідуваних в  кримінальному
порядку  (перевищення  влади або
службових  повноважень  чи
службова недбалість) з боку
працівників  органів  внутрішніх справ при  проведенні досудового слідства  по кримінальній  справі №01-4926 (а.с.20-21  т.2).

Згідно ст. 49 ГПК України судові
витрати належить покласти на  відповідача
1 та  відповідача 2  пропорційно
розміру  задоволених позовних
вимог.

Керуючись  ст.ст. 34,49, 82,  84 ГПК
України, господарський суд, -

В
И Р І Ш И В:

Позов задовольнити  повністю.

Стягнути з  Фізичної
особи-підприємця  ОСОБА_2 АДРЕСА_1
ідент. номер НОМЕР_10 суму
заборгованості  по  оплаті
за отриманий  товар  в розмірі
35750  грн.,  витрати по сплаті державного  мита
357 грн.50 коп. та  витрати  по сплаті
послуг на інформаційно -технічне
забезпечення  судового процесу в
розмірі   64 грн. 90 коп.  на користь
Фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності   ОСОБА_1 ідент  номер
НОМЕР_12 АДРЕСА_3.

Наказ  видати.

Стягнути з  Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3  АДРЕСА_2
ідент. номер НОМЕР_11 суму
заборгованості  за отриманий  товар
в розмірі  29250  грн.,
витрати по сплаті  державного мита
в розмірі 292 грн. 50  коп. та   53 грн. 10 коп.  витрат на інформаційно-технічне  забезпечення судового процесу     на користь
Фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності   ОСОБА_1 ідент  номер
НОМЕР_12 АДРЕСА_3.

Наказ  видати.

В позові  відносно
відповідача  3    Олександрійського міського відділу   УМВС України в Кіровоградській області
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Сторони у справі протягом цього
строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане
рішення через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя