ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

23.01.2007                                                           Справа № 16/362-АП-06

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Немченко Л.М. при секретарі Горголь О. М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства  з обмеженою відповідальністю "Авто-Електромаш", м. Херсон

до Державної  податкової  інспекції у м. Херсоні

про  визнання нечинною  податкової вимоги

за участю

представників сторін:

від  позивач: Павліш П. В. довіреність № б/н від 03.01.07, ю/к,  Рижа А. О. довіреність № б/н від 03.01.07 - головний бухгалтер

від  відповідача:   Саюшкіна   Н. І. довіреність № 7/9/10-026 від 09.01.2007р., Чуракова О. М. довіреність № 221/9/10-026 від 15.01.07 - головний державний податковий інспектор;

Товариство з обмеженою відповідальністю “Авто-Електромаш” (позивач) звернувся до суду з  позовною заявою до державної податкової інспекції у м. Херсоні (відповідач) про визнання недійсною першу податкову  вимогу  № 1/1419 від 02.10.06 по сплаті ПДВ на суму 24561 грн.65 коп. та про зобов'язання  відповідача погасити вексельне зобов'язання на суму 24561 грн.65 коп. (№ , , видані 21.08.06) в рахунок заліку сум бюджетного відшкодування з ПДВ на особовому рахунку підприємства.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив  визнати не чинною першу податкову вимогу.

Відповідач не визнав позов  та пояснив, що позивачем відповідно до чинного законодавства податкові векселі не погашені  у визначений у векселі термін.

На  думку відповідача, на день видачі векселів у платника податків була відсутня підтверджена податковим органом сума бюджетного відшкодування, в зв'язку з цим позивач відповідно до п. 5 ст. 11 Закону України "Про податок на додану вартість" повинен був погасити податкові векселі шляхом перерахування до бюджету грошових коштів. Крім того, на думку відповідача, платник податку в випадку погашення податкових векселів за рахунок бюджетного відшкодування зобов'язаний разом з декларацією подавати заяву до податкового органу про наміри погашення податкового векселя шляхом заліку.

Розглянувши  матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Судом встановлено, що позивач  21.08.06 видав податкові векселі № , , на суму 24561 грн.65 коп. при імпорті товарів на митну територію України. Зазначені податкові векселі були видані органу митного контролю 21.08.06. Згідно векселів термін оплати за векселями 19.09.06

Порядок випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України затверджені постановою КМУ від 01.10.97 № 1104. Згідно порядку податковий вексель –це письмове безумовне грошове зобов'язання платника податку сплатити до бюджету відповідну суму коштів у порядку та терміни, визначені Законом, яке підтверджене комерційним банком авалю та видається платником на відстрочення сплати податку на додану вартість, що справляється у разі імпорту товарів на митну територію України.                               Зазначеним порядком передбачений порядок погашення податкових векселів, який аналогічний порядку визначеному п.5 ст.11 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Відповідно до ст. 11 п.15. Закону України “Про податок на додану вартість” платнику податку надано право при імпорті товарів на митну територію України, за умови оформлення митної декларації, надавати органам митного контролю податковий вексель на суму податкового зобов'язання за строком погашення на тридцятий календарний день з дня його поставки органу митного контролю. Один примірник податкового векселя залишається в органі митного контролю, другий надсилається органом митного контролю на  адресу органу державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку, а третій залишається платнику податку.

Податковий вексель підлягає обов'язковому підтвердженню комерційними банками шляхом авалю.

Платник податку може самостійним рішенням достроково погасити вексель шляхом перерахування коштів до бюджету або шляхом заліку сум бюджетного відшкодування, підтвердженого податковим органом.

Якщо термін сплати зобов'язання по податковому векселю виникає до закінчення терміну подачі декларації до податкового органу за звітний  (податковий) період, у якому відбулася його поставка органу митного контролю, платник податку не включає суму зобов'язань по векселю до складу податкових зобов'язань та погашає вексель шляхом перерахування коштів до бюджету. При цьому платник податку має право на включення перерахованої сими зобов'язань по векселю до складу податкового кредиту у звітному періоді, в якому відбулася така сплата;

Якщо термін сплати зобов'язань по податковому векселю виникає після закінчення терміну подачі декларації до податкового органу за звітний (податковий) період, в якому відбулася його поставка органу митного контролю, сума зобов'язань по такому податковому векселю включається до складу податкових зобов'язань платника в звітному періоді, в якому відбулася його поставка органу митного контролю. При цьому платник податку має право на включення до складу податкового кредиту суми зобов'язань по податковому векселю наступному звітному періоді за умови погашення суми податкових зобов'язань шляхом перерахування коштів до бюджету;

Якщо платник податку на дату поставки податкового векселя органу митного контролю  має підтверджену податковим органом суму бюджетного відшкодування, яка дорівнює або більша ніж сума зобов'язань по такому векселю, платник податку має право включити суму зобов'язань по податковому векселю до складу податкових зобов'язань за звітний період, в якому відбулася його поставка органу митного контролю. При цьому податковий вексель вважається погашеним та платник податку має право на включення до складу податкового кредиту суми зобов'язань  по податковому  векселю у наступному звітному періоді.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що чинне законодавство встановлює три випадки погашення податкового векселя в залежності від дати видачі і від наявності підтвердженої податковим органом суми бюджетного відшкодування.

Наявність трьох випадків визнано і податковими органами, що відображено в  Методичних рекомендацій щодо порядку адміністрування видачі та погашення податкових векселів, доведених до відома листом Державної податкової адміністрації № 25595/7/16-1517 від 22.12.05 де  податкові векселі розподілені на три категорії ( 1,2, 0) в залежності від порядку погашення  визначених в п. 5 ст. 11 Закону України "Про  податку на додану вартість"

Оскільки зазначені Методичні рекомендації не зареєстровані  у Мін'юсті України порядок  погашення та обліку податкових векселів, що в ньому викладений, в частині не урегульованій чинними законними та нормативними актами суд  до уваги не бере.

Судом встановлено, що на  день видачі податкових векселів позивач мав суму бюджетного відшкодування, тобто, суму податку на додану вартість, яка задекларована платником податку до відшкодування, обліковується в картці особового рахунку платника і підтверджена актом документальної перевірки від № 2302/23-7 від 12.07.06, що складала 278893 грн. 40 коп.. На день погашення векселів сума бюджетного відшкодування була зменшена та складала 104763 грн. 93 коп.

Згідно    п.7.1.1 Закону України “ Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами “ № 2181 за рішенням платника податків сплата його податкових зобов'язань або погашення податкового боргу може бути здійснена шляхом заліку непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед ним.

Із огляду на встановлені факти суд дійшов до висновку, що позивач мав право при погашені податкових векселів скористатися порядком, що визначений п.5 ст.11 Закону України “ Про податок на додану вартість” в випадку наявності  суми бюджетного відшкодування, підтвердженої податковим органом.

Судом встановлено, що позивач складаючи та подаючи  податкову декларацію за серпень 2006 року скористався зазначеним порядком та включив суми податкових векселів в склад податкових зобов'язань, що підтверджено наданою податковою декларацією з податку на додану вартість ( рядок 19.2).

На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що позивач обґрунтовано на підставі чинного вищенаведеного законодавства включив суму зобов'язань за податковими векселями до складу податкових зобов'язань за серпень 2006 року. Згідно до приписів ст.5 п.11 Закону України “Про податок на додану вартість” з  часу включення суми зобов'язань за податковими векселями до складу податкових зобов'язань самі податкові векселі вважаються погашеними, в зв'язку з чим позовні вимоги щодо погашення векселів податковою інспекцією є безпідставні, оскільки наведені вище порядки погашення податкових векселів не зобов'язують податкові органи вчиняти будь-які дії для визнання їх погашеними. Як витікає із чинного законодавства зобов'язання вчинення дій щодо погашення векселів, в тому числі і податкових, покладено на векселедавців, зокрема  включення вексельних зобов'язань до декларації.

Заперечення відповідача в частині відсутності погодженої суми  бюджетного відшкодування спростовується матеріалами справи. Заперечення відповідача в частині зобов'язання платником податку одночасно з подачею декларації надати заяву до податкового органу про використання ним права наданого йому абз. 7 п.5 ст.11 Закону України “Про податок на додану вартість”, спростовується тим, що чинним законодавством такий обов'язок платника податку не передбачений. Лист ДПА України від 20.09.06 № 17475/7/16-1517, де викладене таке зобов'язання суд до уваги не приймає, оскільки він носить рекомендаційний характер, бо  не зареєстрований в Мін'юсті України, в зв'язку  з чим, не може бути віднесеним до нормативно-правових актів. До того ж він прийнятий 20.09.06, тобто після виникнення  спірних правовідносин.

Заперечення відповідача щодо необхідності разом з декларацією подати заяву про повернення суми бюджетного відшкодування визначеної п.п. 7.7.4 ст.7  Закону України “ Про податок на додану вартість” суд відхиляє, оскільки зазначена норма регулює порядок повернення повної суми бюджетного відшкодування грошовими коштами із Державного бюджету.

Також, суд відхиляє заперечення відповідача щодо необхідності подачі письмової заяви для проведення погашення податкових векселів з посиланням на абз.5 п.19  постанов КМУ від 01.10.97 № 1104, оскільки він регулює порядок погашення вексельного боргу достроково, тобто до терміну, що визначений у векселі.

Відповідно до п.3, 4  “Порядку направлення  органами державної податкової служби України податкових вимог платника податків” податкові вимоги формуються виключно за узгодженими сумами податкових зобов'язань, несплаченими  платником податків  в установлені строки та формуються в автоматичному режимі на підставі облікових даних з карток особових рахунків платників податків, які ведуться в органах податкової служби згідно з відповідною Інструкцією.

Таким чином, податковий орган безпідставно не відобразив у картці особового рахунку платника податку суми погашення податкових векселів та в зв'язку з цим зменшення бюджетного відшкодування.

Судом встановлено, що на підставі даних, відображених в картці особового рахунку була сформована перша податкова вимога № 1/1419 від 02.10.06, згідно за якою, позивач мав податковий борг на суму 24561 грн.65 коп. з податку на додану вартість.

Позивач оскаржив  першу податкову вимогу в адміністративному порядку. Рішенням ДПІ у м. Херсоні від 07.11.06  скарга залишена без задоволення.

Відповідно до пп. 6.2.1 ст.6 Закону України “ Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами “ № 2181 у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податкові вимоги.

За п.2.3  Порядку направлення  органами державної податкової служби України податкових вимог платника податків” затвердженого наказом ДПІ України № 266 від 03.07.01, зареєстрованого в Мін'юсті 16.07.01 № 595/5786 ( далі Порядок) податковим боргом є податкове  зобов'язання, що узгоджене платником або встановлене судом.

Відповідно до п.2.12 Порядку узгоджене податкове зобов'язання це податкове зобов'язання  самостійно визначене платником податків у податковій декларації вважається узгодженим з дня подання такої декларації.

Судом встановлено, що згідно поданої декларації за серпень 2006 року, яка є  за п.2.12 “Порядку направлення  органами державної податкової служби України податкових вимог платника податків”, затвердженого наказом ДПІ України № 266 від 03.07.01, зареєстрованого в Мін'юсті 16.07.01 № 595/5786  узгодженим податковим зобов'язанням, суми до сплати ПДВ немає.

Відповідач пояснив, що  сума податкового боргу, яка відображена у спірній податковій вимозі складається  із суми непогашених, на його думку, податкових векселів. Однак, відповідач не надав докази що податкові  зобов'язання, що відображені у спірній податкові вимозі як сума податкового боргу є узгодженими.

Із огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що як встановлено ним вище позивач обґрунтовано включив суму  24561 грн.65 коп. зобов'язань за податковими векселями до складу податкових зобов'язань за серпень 2006 року, в зв'язку з чим, вони на день розгляду справи є погашеними. Відповідач безпідставно станом на 02.10.06 обліковує в картці особових рахунків платника податковий борг з податку на додану вартість на суму вексельних зобов'язань 24561 грн.65 коп.

Керуючись ст.ст. 158-163, Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

1.          Позовні вимоги задовольнити частково.

2.          Визнати нечинною  першу податкову вимогу № 1/1419 від 02.10.06 по сплаті ПДВ на суму 24561 грн.65 коп.

3.          Відмовити в задоволенні позовних вимог щодо зобов'язанні ДПІ у м. Херсоні погасити вексельне зобов'язання на суму 24561 грн.65 коп.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  Л.М. Немченко