СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

14 травня 2007 року

Справа № 2/22-17943-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: Афанасієвська М.М., дов. б/н від 30.03.2007 року;

відповідача: Фаїз Л.Р., дов. № 1059 від 14.05.2007 року;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фіторадгосп "Радуга" на ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Воронцова Н.В.) від 29 листопада 2006 року у справі № 2/22-17943-2006

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Фіторадгосп "Радуга" (вул. Центральна, 1а, с.Лікарственне, Сімферопольський р-н, 97557)

до Сімферопольського районного центру зайнятості (вул. Кечкеметська, 198, м.Сімферополь, 95022)

про спонукання до вчинення певних дій

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 29.11.2006 року у справі № 2/22-17943-2006 господарський  суд АР Крим відмовив товариству з обмеженою відповідальністю "Фіторадгосп "Радуга" у прийнятті позовної заяви.

При прийнятті ухвали, суд першої інстанції встановив, що позивачем заявлені вимоги про спонукання Сімферопольського районного центру зайнятості, який є суб`єктом владних повноважень, у зв`язку з чим, даній спір має вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з ухвалою господарського суду АР Крим, товариство з обмеженою відповідальністю "Фіторадгосп "Радуга" звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як винесену при невірному застосуванні положень Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні судді Видашенко Т.С., на підставі розпорядження голови Севастопольського апеляційного господарського суду, у складі судової колегії було здійснено заміну на суддю Заплава Л.М.

Переглянувши ухвалу суду першої інстанції в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Фіторадгосп „Радуга” звернулось до господарського суду АР Крим із позовною заявою до Сімферопольського районного центру зайнятості про спонукання до списання безнадійної заборгованості по страхових внесках на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття в розмірі 17110,17 грн.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб’єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійснені ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У даному випадку предметом спору є спонукання Сімферопольського районного центру зайнятості до скоєння певних дій, передбачених нормами Закону України „Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Позивач у позовній заяві також посилається на Лист Державного центру зайнятості від 04.08.2003 року № ДЦ-09-2805 „Про порядок застосування норм погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, згідно з пунктом 3 якого органи державної служби зайнятості –робочі органи виконавчої дирекції Фонду, як контролюючі органи, повинні проводити списання безнадійних боргів зі сплати страхових внесків у відповідності до Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації від 14.03.2001 року № 103.

Із змісту наведених вище норм вбачається, що Сімферопольський районний центр зайнятості є контролюючим органом, якому надані конкретні управлінські функції та повноваження на основі законодавства, у зв`язку з чим, вказаний орган підпадає під поняття суб’єкту владних повноважень у розумінні пункту 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта  владних  повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначено компетенцію господарських судів, а саме;

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про  встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги  (виконання  робіт),  якщо  ці  ціни  і  тарифи відповідно  до  законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським  товариством  та  його  учасником  (засновником, акціонером),  у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю,  управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

На підставі викладеного, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач є суб`єктом владних повноважень, а дана справа має розглядатись господарським судом АР Крим, але в порядку не господарського, а адміністративного судочинства України. Тому, позивач не позбавлений права звернутись до господарського суду АР Крим з відповідним адміністративним позовом.

Згідно з пунктом 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Таким чином, судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Керуючись статтями 101, 103 п.1, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фіторадгосп "Радуга" залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 29 листопада 2006 року у справі № 2/22-17943 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді