ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

01.02.07                                                                                           Справа  № 4/1440-27/199

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого –судді                     Кордюк Г.Т.

cуддів                                         Давид Л.Л.

Мурська Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу ВАТ «Львівський  дослідний нафтомаслозавод», м.Львів  №11-771 від 14.11.2006р.

на рішення господарського суду Львівської області від 21.09.2006 року

у справі № 4/1440-27/199

за позовом Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз», м.Сімферополь.

до ВАТ «Львівський дослідний нафтомаслозавод»,м.Львів.

про стягнення 313283,51 грн.

Представники:

Від позивача: Мазакова Н.А.- юк.

Котеленець О.Б.-нач.відділу звітності

Від відповідача:  не з»явився.

Представникам позивача, роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало, від здійснення технічної фіксації судового процесу представники сторони відмовились. Клопотань по суті розгляду апеляційної скарги не заявлено.

Рішенням господарського суду Львівської області (суддя Судова-Хомюк Н.М.) від 21.09.2006р. у справі №4/1440-27/199,  позов Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз», м.Сімферополь  до ВАТ «Львівський дослідний нафтомаслозавод», м.Львів задоволено частково. Стягнено з  відповідача 218283,51 грн. заборгованості, відшкодовано судові витрати.В частині  стягнення 71856,6 грн. заборгованості за отриману нафту та 23143,4 грн. заборгованості за транспортування нафти - провадження у справі припинено на підставі п.1.1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Суд мотивував рішення тим, що відповідач свої зобов»язання по оплаті за отриману продукцію і за витрати пов»язані з транспортуванням нафти в повному обсязі не виконав.

На день подання позову  сума боргу за отриману нафту становила 76 860,54 грн. та за транспортування 236422,97 грн., всього 313283,51 грн.Під час  провадження в суді справи, відповідач сплатив 71856,6 грн. та 23143,4 грн.,  про що позивач не заперечує, а тому провадження у справі в цій частині вимог підлягає припиненню за відсутності предмету спору.В іншій частині вимог щодо стягнення 218283,51 грн. вимоги обґрунтовані і сума боргу підлягає стягненню в примусовому порядку.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнення 218283,51 грн.  скасувати,  покликаючись, що в зв»язку з тим, що місцевий господарський суд не задоволив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи з метою проведення звірки, тому прийшов до невірного висновку щодо розміру суми заборгованості, а саме замість  суми боргу 203283,51 грн., в рішенні зазначено 218283,51 грн.

Крім того відповідачем було подано заяву про відстрочку рішення суду до кінця жовтня 2006р., яку суд не взяв до уваги і не вказав це у своєму рішенні.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу доводи скаржника відхилив, покликаючись, що під час розгляду справи відповідачем сплачено платіжними дорученнями №№563,657,810-71856,6 грн. за нафту, отже спірна сума 150 000 грн. врахованна судом  в рішенні. Обставини, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його  неможливим суд не знайшов.

Відповідач в судове засідання представника не направив.

Львівським апеляційним господарським судом встановлено:

20.01.2003р. між ДАТ «Чорноморнафтогаз»(продавець) та ВАТ «Львівський дослідний нафтомаслозавод»укладено договір №2-Н-2003р. купівлі-продажу нафти, відповідно до п.1.1 якого, продавець зобов»зується передати у власність, а покупець прийняти і оплатити нафту  сиру на умовах даного договору у відповідності додатків, які є невідємною частиною договору.

На виконання п.2.2 договору позивач  поставив відповідачу нафту сиру в кількості 263,159 тонн  на суму 250000,15 грн. , що підтверджується  актами приймання-передачі від 17.12.2003р.,16.12.2003р.,4.12.2003р.,3.12.2003р.

Договором (п.2.4) передбачено, що покупець бере на себе обов»язок оплати продцію в строки, зазначені в договорі.

Порядок розрахунків  визначено в додатках (п3.2 договору)

Додатком №1,2,3 до договору передбачена передоплата.

Станом на день заявлення позову борг становив 76860,54 грн., що підтверджується актом звірки розрахунків, підписаного та скріпленого печатками сторін.

Додатком до договору сторони узгодили, що всі витрати  за  зберігання  та транспортування нафти  бере на себе покупець.

Витрати по транспортуванню нафти сирої (провізна плата) підтверджуються квитанціями в прийманні вантажу до перевезення, які долучені позивачем до матеріалів справи в судовому засіданні.

Згідно акту звірки розрахунків станом на 30.04.2006р. заборгованість відповідач за транспортні послуги становила 236422,97 грн.

Під час провадження справи у господарському суді, відповідач здійснив оплату платіжним дорученням №563 на суму 50 000 грн., №657 від 28.07.2006р. на суму 30 000 грн., платіжним дорученням №810 на суму 15000 грн.

Листом №10-557 від 4.08.2006р. просив оплату по платіжному дорученні №563 та 657  в сумі 80 000 грн. зарахувати за нафту-56856 грн., за транспортні послуги 23143,40 грн.

Відповідно заборгованість за нафту з врахуванням проплати 15000 грн. платіжним дорученням №810 становить (76860,54-56856-15000)=5004,54 грн. за транспортні послуги (236422,97 -23143,40 )=213279,57 грн. Всього сума боргу становить 218284,11 грн.

Однак, судом стягнуто на користь позивача суму 218283,51 грн. , яку  позивачем уточнено в заяві від 21.09.2006р.

Заслухавши пояснення представників позивача, обговоривши доводи апеляційної  скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши фактичні обставини справи, правильність застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що   рішення місцевого господарського суду підлягає частковій зміні, виходячи з наступного:

Між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу, відповідно до відносин сторін застосовуються положення ЦК України та ГК України до тих прав і обов»язків, які виникли і продовжують існувати після набрання ними чинності (п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України , п.4 Прикінцевих положень ГК України).

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Обов»язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов»язок продавця доставити товар.

Договором (п.2.2) передбачено обов»язок продавця доставити товар на умовах EXW- Франко-термінал-сховище покупця (Львівський ОНМЗ).

Товар покупцю передано на умовах зазначених в договорі.

Покупець, відповідно до ст. 692 ЦК України, зобов»язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на  нього, якщо договором або актом цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Додатком до договору встановлена передоплата, яку покупець не здійснив.

Зустрічне виконання обов»язку продавцем (передача товару)  незважаючи на невиконання обов»язку покупцем, останній повинен виконати свій обов»язок по оплаті (ч.4 ст.538 ЦК України).

Даний обов»язок по оплаті відповідач виконав частково, сплативши під час розгляду справи суму 95000 грн.В цій частині судом правомірно провадження у справі припинено за відсутності предмету спору.В іншій частині борг вірно стягнено в примусовому порядку.

Однак, приймаючи рішення в частині стягнення 218,28 грн. держмита, місцевий господарський суд не зробив висновку щодо  іншої частини розподілу судових витрат, які позивач в заяві від 21.09.2006р. просив стягнути з відповідача, та не розглянув клопотання  відповідача від 21.08.2006р. (зареєстровано в канцелярії) про відстрочення сплати боргу до кінця жовтня 2006р.

Враховуючи, що позивач вірно визначив ціну  позову 313283,51 грн. і від ціни позову сплатив держмито в сумі 3132,83 грн., спір доведено до суду з вини відповідача, тому держмито в сумі 3132,83 грн.  підлягає стягненню з відповідача (ст.49 ГПК України), рішення господарського суду в частині стягнення 218,28 грн. держмита підлягає зміні.

Клопотання відповідача про  відстрочку виконання рішення суду до кінця жовтня 2006р. до задоволення не підлягає, оскільки відповідачем не подано доказів, які б підтверджували неможливість виконання рішення суду і з врахуванням подання апеляційної скарги останнім, термін який зазначений в клопотанні минув.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу ВАТ «Львівський  дослідний нафтомаслозавод», м.Львів  залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 21.09.2006 року

у справі №4/1440-27/199  в частині стягнення з ВАТ «Львівський дослідний нафтомаслозавод», м.Львів на користь Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз», м.Сімферополь  218,28 грн. держмита змінити. Стягнути з  ВАТ «Львівський дослідний нафтомаслозавод», м.Львів на користь Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз», м.Сімферополь 3132,83 грн. держмита.

3.В іншій частині рішення суду залишити без змін.

4.Доручити господарському суду Львівської області видати відповідний наказ.

5.Матеріали справи повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий-суддя                                                                                   Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                                         Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                          Мурська Х.В.