ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"08" травня 2007 р.
Справа №  02/1572

Господарський
суд Черкаської області в складі
головуючого судді  Пащенко А.Д.,

із секретарем судового
засідання  Давиденко В.Г.,  за участю представників:

позивача: Єлісєєв А.В. -за
довіреністю,  відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Черкаси  справу

за позовом  дочірнього підприємства
"Грикар-А.П.С."

до суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

про
стягнення  24 871 грн. 28
коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено вимогу про стягнення із
відповідача 24 871 грн. 28 коп., в тому числі 15 448 грн. боргу за поставлену
продукцію відповідно до договору поставки від 05.06.2006 року та 9 423 грн. 28
коп. пені за прострочення проведення розрахунку.

Представник позивача у
судовому  засіданні позов підтримав у
заявленій сумі, просив задовольнити позов, рішення прийняти у даному судовому
засіданні, оскільки  відповідач не
виконує умови договору,  із позивачем не
розрахувався, чим завдає позивачу збитків.

Відповідач  повідомлений про час і місце розгляду справи
за його адресою, вказаною у Єдиному державному реєстрі, але  відзив на позов  відповідач не подав, повторно не направив
свого представника у судове засідання,
не подав суду заперечень проти позову. Суд вважає можливим розглянути
справу за відсутності  відповідача, за
наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи
представника  позивача, суд   встановив наступне.

Дочірнє підприємство
"Грикар-А.П.С." та суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа
МОСОБА_1 уклали договір поставки від 05.06.2006 року, за умовами якого позивач  (як поставщик) зобов'язався передати у
власність відповідачу (покупцю)  міцелій
компостний шампіньйонний у погоджений із відповідачем строк в кількості 50 тонн
на місяць, а відповідач зобов'язався
прийняти товар та оплатити його відповідно до рахунку-фактури.

Відповідно до пункту 1.2. договору
кількість та ціна за одиницю товару, який поставляється покупцю, зазначаються у
рахунку-фактурі, який є невід'ємною частиною договору.  Відповідач зобов'язався сплачувати
передоплату за товар.

Як вбачається із матеріалів справи
і не спростовано відповідачем, він отримав
у позивача вказаний товар за накладними НОМЕР_1 від 13.12.2006 року на
суму 14 620 грн. та НОМЕР_2 від 22.12.2006р. на суму 14 448 грн. по
довіреностях НОМЕР_3 від 13.12.2006 року та НОМЕР_4 від 22.12.2006 року.  Відповідач частково розраховувався із
позивачем за отриманий товар в сумі 13 620 грн.
Залишок боргу відповідача складає 15 448 грн.

Факти  отримання товару  та наявності заборгованості підтверджуються
вказаними договором, накладними, виписками із банківського рахунку,  не спростовані відповідачем.

Договором передбачена передоплата
100%. Однак,  суду подано  гарантійний лист відповідача від 22.12.2006
року,  в якому він просив відпустити йому
800 брикетів компосту шампіньйонного  та
гарантував провести оплату до 9 січня 2007 року.

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України, якщо  у
зобов'язанні встановлений строк (термін)
його виконання, то воно   підлягає  виконанню у цей строк (термін).  Отже,
відповідач повинен був виконати своє зобов'язання  і сплатити позивачу кошти за отриманий товар
не пізніше 08 січня 2007 року.  Однак, як
вбачається, він не виконав своє зобов'язання,
кошти в повній сумі не сплатив.

Згідно зі статтями  193, 202 Господарського кодексу України та
статтями 525, 526, 530  Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного
законодавства;  одностороння відмова від
зобов'язання  не допускається,  якщо інше не передбачено договором або
законом. Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599
Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Вимога позивача про стягнення із
відповідача залишку боргу в сумі  15 448
грн. є законною і обгрунтованою, підтвердженою
поданими суду доказами,  не  спростованою відповідачем, тобто такою, що
підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд вважає правомірною вимогу позивача про
стягнення із відповідача пені, оскільки
в пункті 3.1. договору сторони  встановили  розмір пені за  порушення строку оплати за отриманий товар.
Однак, суд вважає, що позивач неправомірно порахував пеню у розмірі,
встановленому договором, оскільки відповідно до статті 3 Закону України від
22.11.1996р. “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань”  встановлена сторонами пеня
повинна обмежуватися подвійною обліковою ставкою НБУ, тому   вимога
позивача про стягнення з відповідача пені підлягає до часткового
задоволення в сумі 439 грн. 12 коп. за прострочення виконання  грошового зобов'язання  в період з 09.01.2007 року по 12.03.2007
року.

На підставі ст. 49 ГПК України з
відповідача підлягають відшкодуванню
позивачу, пропорційно розміру задоволених вимог, понесені останнім
витрати на сплату державного мита в сумі 158 грн. 87 коп., 75 грн. 38 коп.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Виходячи з викладеного,  керуючись
ст. ст. 49,  82-85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити
частково.

2. Стягнути із суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_5) на користь  дочірнього
підприємства "Грикар-А.П.С." (62495, Харківська область, Харківський
район, Василеве, вул. Овочева, 14, ідентифікаційний код 31465149) борг в сумі
15 448 грн.,                 439 грн. 12
коп. пені, 158 грн. 87 коп. витрат на сплату держаного мита, 75 грн. 38 коп.
витрат на  інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

3.
В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя
А.Д. Пащенко

Рішення
підписане суддею 21.05.2007 року.