ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2007 р.
№ 11/495

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:
Першикова Є.В.,

суддів:
Савенко Г.В.,

Данилової Т.Б.,

розглянула

касаційну скаргу
Ясинуватської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області (далі Ясинуватська ОДПІ)

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду

від
10.07.06

у справі
№ 11/495

господарського суду
Донецької області

за позовом
малого колективного підприємства "Міг" (далі Підприємство)

до
Ясинуватської ОДПІ,

треті особи:
Донецьке обласне відділення Всеукраїнського благодійного фонду "Професіонал" (далі Фонд),

Державна податкова адміністрація у Донецькій області (далі Адміністрація),

про
стягнення безпідставно збереженої суми 107 499,58 грн., 31 582,79 грн. збитків від інфляції та судових витрат, включаючи оплату послуг адвоката

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
Бурдейний О.В. (директор Підприємства);

- відповідача:

Шевчук Т.В. (за дов. № 4872/10/10-013-4 від 11.04.07);

- третіх осіб:
Фонду:
не з'явились;

Адміністрації:
Тіняєва В.А. (за дов. № 18684/10/10-413 від 19.12.06).

Ухвалою від 16.03.07 колегії суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючий –Першиков Є.В., судді –Савенко Г.В., Ходаківська І.П., утвореному розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 09.04.04, касаційна скарга Ясинуватської ОДПІ № 2364/10/10-013-4 від 21.02.07 була прийнята до провадження та призначена до розгляду на 12.04.07, без початку перегляду справи по суті.

У зв’язку з перебуванням судді Ходаківської І.П. у черговій відпустці, розпорядженням від 10.04.07 заступника Голови Вищого господарського суду України для розгляду справи № 11/495 господарського суду Донецької області, призначеної до розгляду колегією суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючий –Першиков Є.В., судді –Савенко Г.В., Ходаківська І.П., створено колегію суддів у складі: головуючий –Першиков Є.В., судді –Савенко Г.В., Данилова Т.Б., яка розглядає справу по суті.

Про вказані обставини представників сторін було повідомлено на початку судового засідання 12.04.07. Відводів складу колегії суддів не заявлено.

За згодою представників сторін, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 12.04.07 було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Рішенням від 03.04.06 господарського суду Донецької області (суддя Чернота Л.Ф.) у задоволенні позовних вимог Підприємству відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що Підприємством в процесі розгляду справи було змінено одночасно підставу і предмет позову.

Постановою від 10.07.06 Донецького апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого –Бондаревої Г.Г., суддів –Алєєвої І.В., Москальової І.В.) апеляційну скаргу Підприємства задоволено частково.

Рішення від 03.04.06 господарського суду Донецької області скасовано.

У задоволенні позовних вимог Підприємству відмовлено.

При винесенні постанови апеляційний суд врахував, що оскільки сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору підряду (не було погоджено кошторис та умови забезпечення оплати робіт з боку замовника), то такий договір є неукладеним.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Ясинуватська ОДПІ звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить постанову від 10.07.06 Донецького апеляційного господарського суду скасувати.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскарженого судового акту було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 153, 332, 334 Цивільного кодексу УРСР та п. 1 ст. 83, ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, скаржник вважає, що апеляційний суд вказавши в оскарженій постанові про те, що договір підряду, згідно якого було заявлено вимоги про стягнення коштів, є неукладеним, вийшов за межі позовних вимог за відсутності відповідного клопотання заінтересованої сторони.

У своїх відзивах на касаційну скаргу Підприємство та Адміністрація щодо доводів скаржника заперечують вважаючи їх безпідставними, у зв'язку з чим просять оскаржену постанову залишити без змін, а касаційну скаргу Ясинуватської ОДПІ без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзиви на касаційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, суддю-доповідача, оцінивши та дослідивши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та їх правову оцінку, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями на підставі матеріалів справи, у зв'язку з неналежним виконанням Ясинуватською ОДПІ умов договору підряду Підприємство звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Ясинуватської ОДПІ

107 499,58 грн. суми боргу, 31 582,79 грн. збитків від інфляції та 9 385,66 грн. 3%. Свої вимоги Підприємство мотивувало ст.ст. 625, 837, 854 Цивільного кодексу України.

Правовий аналіз матеріалів справи свідчить, що заявою від 27.02.06 Підприємство змінило підставу позову та просило стягнути з Ясинуватської ОДПІ безпідставно збережену суму 107 499,58 грн., збитки від інфляції в розмірі 31 582,79 грн. та судові витрати, включаючи оплату послуг адвоката, посилаючись при цьому на той факт, що при дослідженні умов договору підряду після пред'явлення позову до суду у даній справі, ним встановлено, що даний договір не містить всіх істотних умов, передбачених для договорів даного виду. Також, Підприємство звернуло увагу на те, що відповідний договір підряду укладений сторонами з порушенням спеціальної правосуб'єктності.

На підставі наданих сторонами доказів у справі судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 07.10.02 між Ясинуватською ОДПІ (Замовник), Фондом (Платник) та Підприємством (Підрядчик) було укладено договір підряду (далі Договір), згідно п. 1.1 якого Підрядчик зобов'язався виконати будівельні роботи з ремонту будівлі Замовника, розташованої за адресою: мікрорайон №3, буд. №№ 13, 14, м.Ясинувата.

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що п.п. 4.3, 5.1 Договору сторони встановили, що Замовник зобов'язується прийняти виконані Підрядчиком на умовах даного Договору роботи, а Платник зобов'язується здійснити оплату виконаних Підрядчиком робіт на умовах даного Договору. За змістом п. 2.1 Договору договірна ціна, яка підлягає виконанню будівельних робіт за даним Договором встановлюється угодою сторін та визначена у Додатку № 1, який є невід'ємною частиною Договору.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що за змістом ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

При цьому, колегія суддів Вищого господарського суду України  зазначає, що за визначенням, предмет позову –це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підстава позову –це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимогам позивача.

Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову –це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

З юридичного аналізу зазначеної правової норми вбачається, що одночасна зміна і предмета і підстав позову не допускається, а отже, процесуальні дії суду першої інстанції щодо прийняття до розгляду заяви Підприємства, якою змінено як предмет, так і підставу позову, є помилковими. Таким чином, фактично є необґрунтованим та таким, що протирічить вимогам ст.ст. 22, 84 Господарського процесуального кодексу України рішення місцевого суду, винесене по суті спору.

Також, колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на процесуальні порушення, що мали місце під час винесення постанови апеляційним судом.

Зокрема, колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що відповідно до п. 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Таким чином, процесуальним законом встановлено право господарського суду виходити за межі позовних вимог за наявності одночасно двох умов: необхідність захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору та наявність клопотання про це заінтересованої сторони. Суд не вправі самостійно на власний розсуд змінювати предмет позову та розглядати позовні вимоги, які не були заявлені позивачем.

Отже, вихід господарського суду за межі позовних вимог без відповідною заяви сторони у справі та обґрунтування такої дії необхідністю захисту прав і законних інтересів сторін порушує визначений ст. 129 Конституції України принцип диспозитивності, а тому є підставою для скасування відповідного судового рішення.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні рішень по суті спору наведеним правовим положенням юридичного аналізу в контексті спірних правовідносин надано не було, в той час, як у даному випадку необхідно було керуватися вказаними нормами в комплексі.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що відповідно до ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що скаржник в касаційній скарзі стверджує факт порушення апеляційною інстанцією не лише норм матеріального та процесуального права, а також і питання, які стосуються оцінки доказів. Колегія суддів Вищого господарського суду України наголошує, що оцінка доказів, не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, враховуючи вимоги ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, відзначає, що перегляд у касаційному порядку судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених фактичних обставин справи та перевіряється застосуванням попередніми інстанціями норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або

вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.76 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, всі рішення, ухвалені у справі, підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Ясинуватської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області № 2364/10/10-013-4 від 21.02.07 задовольнити частково.

Рішення від 03.04.06 господарського суду Донецької області та постанову від 10.07.06 Донецького апеляційного господарського суду у справі № 11/495 господарського суду Донецької області скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий
Є.Першиков

судді:
Г.Савенко

Т.Данилова