ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

25.01.07                                                                                           Справа  № 4/3145-25/395(4/3995-35/507)

25 січня 2007 р.                                                            справа №4/3145-25/395 (4/3995-35/507)

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії

Головуючого –судді        Дух Я.В.

Суддів                                 Краєвська М.В.,

Кузь В.Л.

розглянувши апеляційну скаргу    Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” в особі відокремленого підрозділу нафтогазовидобувного управління “Охтирканафтогаз”, м. Охтирка Сумської області

на рішення            Господарського суду Львівської області

від                            11.08.2006 року

у справі                   №4/3145-25/395 (4/3995-35/507)

за позовом:            Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” в особі відокремленого підрозділу нафтогазовидобувного управління “Охтирканафтогаз”, м. Охтирка Сумської області

до відповідача:    Закритого акціонерного товариства “Торговий дім “Лукойл-Київ”, м. Київ

про                          стягнення 227086,98 грн.

та за зустрічним позовом: Закритого акціонерного товариства “Торговий дім “Лукойл-Київ”, м. Київ

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта”, м. Київ

про                       стягнення 1 111 194,49 грн.

за участю представників:

від позивача по первісному позову: Плотников С.І. –заступник начальника юридично-договірного відділу, довіреність в матеріалах справи;

від відповідача по первісному позову: не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Представнику позивача по первісному позову роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. 22 ГПК України.

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду від  23.11.2006р. та від 21.12.2006р.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.08.2006 року у справі №4/3145-25/395 (4/3995-35/507) відмовлено повністю в задоволенні первісного позову ВАТ “Укрнафта” в особі відокремленого підрозділу нафтогазовидобувного управління “Охтирканафтогаз”, м. Охтирка Сумської області до ЗАТ “Торговий дім “Лукойл-Київ”, м. Київ, про   стягнення 227086,98 грн., та в задоволенні зустрічного позову ЗАТ “Торговий дім “Лукойл-Київ”, м. Київ до ВАТ “Укрнафта”, м. Київ про стягнення 1 111 194,49 грн.

Частково не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду  в частині відмови в задоволенні первісного позову, ВАТ “Укрнафта” в особі відокремленого підрозділу нафтогазовидобувного управління “Охтирканафтогаз”, подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржуване рішення в цій частині прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його в цій частині скасувати та прийняти нове рішення в цій частині, яким первісний позов задоволити та стягнути з ЗАТ “Торговий дім “Лукойл-Київ”, - 227 086,27 грн. збитків у розмірі недопоставленого обладнання по договору №4/6/110/99 від 28.01.1999р., а також 3 825,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, виходячи зокрема з такого:

- оплата за отриманий по укладеному між сторонами договору №4/6/110 від 28.01.1999р. товар здійснювалася векселями і переплата становила у розмірі 227 086, 27 грн.;

- відповідно до ст. 203 ЦК УРСР в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання боржником він зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, в даному випадку збитки у розмірі оплаченої, але непоставленої продукції на суму 227 086,27 грн.

ЗАТ “Торговий дім “Лукойл-Київ” (відповідач по первісному позову) вимоги ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 11.10.2006р. не виконав, письмового відзиву на апеляційну скаргу не направив, контррозрахунку позовних вимог по первісному позову суду апеляційної інстанції не представив, своїм конституційним правом на захист не скористався, хоча належним чином і своєчасно був повідомлений про час і місце проведення судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу,  заслухавши пояснення  представника позивача по первісному позову в судовому засіданні,  перевіривши  юридичну оцінку  обставин  справи  та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування  місцевим господарським судом при винесенні  оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Причиною спору стала недопоставка відповідачем  обладнання на суму 227 086,98 грн. згідно укладеного між НГВУ “Охтирканафтогаз” та Дрогобицькою філією ЗАТ ТР “Лукойл-Київ” договору №4/6/110 від 28.01.1999р. (т.1 а.с.11), за умовами якого постачальник (відповідач у справі) зобов'язався протягом січня-грудня 1999р. поставити покупцю (позивач у справі) обладнання, вказане у специфікації (доповнення №1) (т.1 а.с.12) на загальну суму 3 684 000,00 грн.

Як вбачається з умов вказаного договору, оплата за фактично поставлений товар проводиться векселями дебітора підприємства НГВУ “Охтирканафтогаз”, ТОВ “Брайт” та ТОВ “НТПН” (п.3.3. договору).

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем на виконання вказаного вище договору було поставлено обладнання на загальну суму 3 180 050,32 грн., що підтверджується відповідними розхідними накладними (т.1 а.с. 16-23 ).

В свою чергу позивачем було передано відповідачу векселі на суму 3 781 176,25 грн. (т.1 а.с. 25-41).

Таким чином, вартість проплаченого але непоставленого товару становить 227086,98грн. виходячи з загальної суми проплати та суми договору –3 684 000,00 грн.

В процесі розгляду даної справи в місцевому господарському суді позивач подав заяву про уточнення позовних вимог від 26.03.2003р. (т.1 а.с.49), в якій просив стягнути з відповідача 227 086,98 грн. у відшкодування витрат, понесених позивачем на оплату обладнання по договору №4/6/110 та не отриманого внаслідок прострочення боржником виконання зобов'язань.

На час виникнення спірних правовідносин сторін у справі та звернення з позовом чинним був ЦК УРСР в редакції 1963р., а тому місцевий господарський суд правльно застосував до спірних правовідносин норми цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог за первісним позов, суд першої інстанції вмотивував своє рішення тим, що ст. 162 ЦК УРСР не допускає одностронньої відмови від договору, при цьому зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази розірвання договору за згодою сторін і такі вимоги щодо розірвання договору не заявлялися позивачем і при поданні даного позову.

Проте такий висновок є помилковим, оскільки ст. 162 ЦК УРСР, на яку посилався суд першої інстанції, містить винятки щодо заборони односторонньої відмови від договору, зокрема така відмова допускається у випадках, коли це передбачено законом, а згідно ст.231 ЦК УРСР, в разі, якощо продавець не передасть покупцеві  продану річ, останній має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування йому збитків, зокрема повернення проведеної попередньої оплати, водночас колегія суддів зазначає, що така помилка не вплинула на правильність прийняття рішення виходячи з юридичної оцінки обставин справи.

У статті 33 ГПК України визначено правила розподілу тягаря доказування, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Отже, кожна сторона повинна самостійно визначати предмет доказування, тобто коло фактів матеріально-правового значення, необхідних для вирішення справи по суті. На склад цих фактів вказує норма матеріального права, яка визначає права і обов’язки сторін у конкретній справі. Відповідач має добросовісно відповідно до вимог статті 22 ГПК України користуватися належними йому процесуальними правами у процесі доказування, а отже самостійно визначати та подавати необхідні докази для обґрунтування своїх заперечень. Відповідно до вимог статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Позивач як на підстави заявлених вимог посилається, зокрема, на те, що ним проведено оплату обладнання, яке підялагало поставці за вказаним вище договором №4/6/110 від 28.01.1999р. на суму 3 781 176,25 грн. шляхом передачі векселів, як це вимагалося п. 3.3 договору, при цьому відповідач поставив товару на суму 3 180 050,32 грн., а тому виходячи з загальної суми договору 3 684 000,00 грн. просить стягнути 227 086, 98 грн. як проведеної попередньої оплати, на яку не було поставлено обладнання.

Відповідно  до  вимог  ст.  4-7  ГПК  України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної  істини,  тобто  відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.  43 ГПК України,  згідно  з  якою господарський  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,  повному і об'єктивному  розгляді  в судовому  процесі всіх обставин справи в їх сукупності,  керуючись законом.

Відповідно до статті 34 цього Кодексу господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом апеляційної інстанції досліджено акти приймання –передачі векселів  та самі векселі, які позивачем в порядку ст. 4-3 ГПК України подано місцевому господарському суду в підтвердження обгрунтування суми проведеної попередньої оплати.

Колегію суддів встановлено, що подані векселі та акти їх приймання-передачі частково не підтверджують те, що вони передавалися на виконання позивачем саме своїх зобов'язань по договору №4/6/110 від 28.01.1999р...

Зокрема:  згідно акту прийому-передачі векселя від 10.03.1999р. відровідачу був переданий простий вексель № номінальною вартістю  281 176,25 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором №20/345 від 02.04.1998р. (т.1 а.с.29), згідно акту прийому-передачі векселя від 10.03.1999р. відповідачу був переданий простий вексель № номінальною вартістю  1 000 000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором №20/345 від 02.041998р. (т.1 а.с.30).

Також в протоколі прийому-передачі від 13.12.1999р. простого векселя  №86 номінальною вартістю 500 000,00 грн. (т.1 а.с.36), акту прийому-передачі векселя від 10.03.1999р. передачі простого векселя №12 номінальною вартістю 300 000,00  грн. (т.1 а.с.38) та протоколу прийому-передачі  від 19.01.2000р. простого векселя   №63 номінальною вартістю 500 000,00 грн. (т.1 а.с.39) не вбачається жодних посилань, що ці векселі передавалися на виконання зобов'язань за договором №4/6/110 від 28.01.1999р.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що позивачем належних та беззаперечних доказів на підтвердження своїх позовних вимог надано не було ні суду першої інстанції, ані апеляційному суду, з огляду на що Львівський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог по первісному позову, а відтак для задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що рішення місцевого господарського суду зі справи, відповідає встановленим ним обставинам справи, прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для його скасування відсутні, а тому рішення Господарського суду Львівської області від 11.08.2006 року у справі №4/3145-25/395 (4/3995-35/507) слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги віднести на скаржника.

Керуючись   ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України,-

Львівський апеляційний господарський суд  ПОСТАНОВИВ :

1.          Рішення Господарського суду Львівської області від 11.08.2006 року у справі №4/3145-25/395(4/3995-35/507) залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Судові витрати за розгляд апеляційної скарги віднести на скаржника.

3.          Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.          Справу  №4/3145-25/395(4/3995-35/507) повернути в Господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя                                                  Дух Я.В.

Суддя                                                                        Краєвська М.В.

Суддя                                                                          Кузь В.Л.