ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2007 р.
13:00
Справа №  1/82/07

м. Миколаїв

За позовом: Закрите акціонерне товариство “ВОЗКО”.
/56500,  м. Вознесенськ, вул. Жовтневої революції, 287/

До відповідача: 1. Вознесенська об’єднана державна податкова інспекція
Миколаївської області.
/56500, Миколаївська область, м. Вознесенськ, пр. Братів Іпатових, 6/
2. Головне управління державного казначейства
України у Миколаївській області.
/54055, м. Миколаїв, пр. Леніна, 141-В/

про: зобов’язання Вознесенської об’єднаної державної  податкової інспекції надати висновки до відділення Державного казначейства у Вознесенському районі, щодо відшкодування з державного бюджету надмірно сплаченого ПДВ в сумі 302 975, 90 грн., згідно поданій декларації № 10715 від 20.09.2006р. за серпень 2006 року, та 90 272 грн., згідно поданій декларації № 12620 від 19.10.2006 року за вересень 2006 року.

зобов’язання Головного управління Державного казначейства у Миколаївській області здійснити відшкодування  на розрахунковий рахунок в розмірі 799033,65 грн. (542105,65 грн. по декларації №10715 від 20.09.2006 року та 256928 грн. по декларації №12620 від 19.10.2006 року

Суддя Васильєва Л.І.

Секретар судового засідання  Дяченко Т.В.

Представники:

Від позивача: Абакумов І.Л., довіреність від 15.01.2007р.

Від І відповідача: Вдовиченко О.Г., довіреність від 05.01.2007р.

Від ІІ відповідача: Хмельницький В.С., довіреність від 10.01.2007р.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про зобов’язання 1-го відповідача надати висновки до відділення Державного казначейства у Вознесенському районі, щодо відшкодування з державного бюджету в сумі 302 975, 90 грн., згідно поданій декларації № 10715 від 20.09.2006р. за серпень 2006 року, та 90 272 грн., згідно поданій декларації № 12620 від 19.10.2006 року за вересень 2006 року та про зобов’язання 2-го відповідача здійснити відшкодування на розрахунковий рахунок в розмірі 799033,65 грн. (542105,65 грн. по декларації №10715 від 20.09.2006 року та 256928 грн. по декларації №12620 від 19.10.2006 року, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем порушено вимоги пункту  7.7.5. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”: після закінчення перевірки у п’ятиденний термін не надано висновок до органу державного казначейства щодо відшкодування з державного бюджету  302975,90 грн. згідно податкової декларації за серпень 2006 року та 90272 грн. по податковій декларації за вересень 2006 року; 2-м відповідачем порушені вимоги пункту 7.7.6. статті 7 вказаного вище закону: у п’ятиденний термін не здійснено перерахування на розрахунковий рахунок позивача в установі банку суми 799033,65 грн., зазначених у висновках податкового органу.

Перший відповідач позовні вимоги не визнає з тих підстав, що ним подавались висновки до органу державного казначейства на суму 542105,65 грн. і 256928 грн., які останнім були повернені без виконання. За серпень 2006 року і за вересень 2006 року не підтверджено зустрічними перевірками відповідно 302976 грн. і 90372 грн.

Другий відповідач у відзиві  на позовну заяву зазначає, що  орган Державного казначейства діяв у межах п.1.та 6 спільного наказу ДПА України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України від 03.08.2004 року № 451/501/132 “Про затвердження Порядку взаємодії між органами державної податкової служби в Україні, Міністерства фінансів України та Державного казначейства України в процесі відшкодування податку на додану вартість за висновками органів державної податкової служби в Україні та погашення простроченої бюджетної заборгованості з податку на додану вартість шляхом видачі облігацій внутрішньої бюджетної позики”, відповідно якого орган державного казначейства здійснює відшкодування податку згідно з отриманим реєстром від ДПА України. Надані першим відповідачем висновки щодо відшкодування позивачу  з бюджету за серпень і вересень 2006 року не були включені до реєстру, що надійшов від ДПА України.

Розглянувши надані докази, заслухавши доводи сторін у судовому засіданні ,-

суд

в с т а н о в и в:

1-м  відповідачем здійснена перевірка позивача, про що складено акт перевірки від 12.12.2006 року про результати виїзної позапланової перевірки з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за період  серпень-вересень  місяці 2006 року.

Як свідчить вказаний акт перевірки, який був складений на підставі первинних бухгалтерських і податкових документів позивача, останній вірно визначив за серпень податкове зобов’язання у сумі 3451009 грн.(а.с.84-85), податковий кредит у сумі 3539446 грн.(а.с.89), від’ємне значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту –787702 грн.(а.с.90-91).

У розрахунку суми бюджетного відшкодування за серпень 2006 року позивачем зазначена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню –1318569 грн.(а.с.10). На сторінках 17-18 акту перевірки(а.с.91-92) 1-м відповідачем зазначено про завищення вказаної суми на 215593 грн. і визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню –1102976 грн. У своєму розрахунку(а.с.74) позивач виходить саме з цієї суми.

В зазначеному вище акті перевірки встановлено факт правомірного визначення позивачем  за вересень 2006 року податкового зобов’язання у сумі 4089595 грн.(а.с.93), податкового кредиту у сумі 3862876 грн.(а.с.97), від’ємне значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту –787703 грн.(а.с.98-99).

У рядку 25 податкової декларації за вересень 2006 року позивачем зазначена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню –347200грн.(а.с.10). На сторінках 25-26 акту перевірки(а.с.99-100) 1-м відповідачем зазначена до відшкодування суми підтверджена.

Підпункти 7.7.1, 7.7.2 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” встановлюють, що сума податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню,  визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання  звітного  податкового  періоду  та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному   значенні   суми,   розрахованої   згідно  з підпунктом  7.7.1  цього  пункту,  така   сума   підлягає   сплаті (перерахуванню)  до  бюджету  у  строки,  встановлені  законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному   значенні   суми,   розрахованої   згідно   з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього  податку,  що  виник  за  попередні податкові  періоди  (у  тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону),  а при його  відсутності - зараховується до

складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо    у   наступному   податковому   періоді   сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  має  від'ємне значення, то:

а) бюджетному    відшкодуванню    підлягає   частина   такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем  товарів  (послуг)  у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається  до  складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

На підставі вищезазначеної норми закону позивачем визначена, а 1-м відповідачем  перевірена на підставі первинних бухгалтерських і податкових документів і підтверджена правомірність заявленої до відшкодування з державного бюджету суми 1102976 грн. –за серпень 2006 року і 347200грн. за вересень 2006 року.

Відповідно пункту 7.7.3. статті 7 Закону України “про податок на додану вартість” платник податку може прийняти самостійне  рішення  про зарахування  належної  йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення  податкових  зобов'язань  з  цього   податку   наступних податкових  періодів.

На підстав зазначеної норми закону відповідно листа позивача(а.с.27) відповідачем здійснено погашення податкових векселів позивача на суму 257894,45 грн. за рахунок суми бюджетного відшкодування за серпень 2006 року. Таким чином, сума бюджетного відшкодування за серпень 2006 року складає 845081,55 грн.

Припис пункту 7.7.5. статті Закону України “про податок на додану вартість” визначає, що протягом  30  днів,  наступних   за   днем   отримання

податкової  декларації,  податковий  орган проводить документальну невиїзну  перевірку  (камеральну)  заявлених  у  ній   даних.   За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування  було  зроблено  з   порушенням   норм   податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника     для     визначення    достовірності    нарахування    такого    бюджетного

відшкодування.

Податковий  орган  зобов'язаний  у  п'ятиденний  термін після закінчення   перевірки   надати   органу  державного  казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

1-й відповідач зазначену норму порушив, надав органу державного казначейства висновки від 29.03.2007  року № 49 про відшкодування з бюджету за серпень 2006 року на суму 542105,65 грн., від 19.02.2007 року №7 про відшкодування з бюджету за вересень 2006 року в сумі 256928 грн. Не надано висновки щодо відшкодування з бюджету на суму 302975,90 грн. за серпень 2006 року і 90272 грн. за вересень 2006 року.

За таких обставин позовні вимоги щодо зобов’язання 1-го відповідача надати висновки до органу казначейства щодо відшкодування з бюджету 302975,90 грн. за серпень 2006 року і 90272 грн. за вересень 2006 року підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача щодо не завершення зустрічних перевірок, не підтвердження фактів сплати податку на додану вартість постачальниками позивача  по ланцюгу до виробника судом не приймаються з наступних підстав:

Пункт 7.7.5.  статті 7 Закону України “про податок на додану вартість” не передбачає продовження 5-ти денного терміну для надання висновку до органу казначейства  в зв’язку з відсутністю актів зустрічних перевірок.

Доводи 1-го відповідача щодо  залежності  права позивача  на включення податку на додану вартість до податкового кредиту і до суми  бюджетного відшкодування    від  надходження цієї суми до бюджету по всьому ланцюгу від постачальника до останнього покупця є помилковим. Якщо контрагенти позивача не виконали свого зобов’язання  по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.  Зазначена обставина не є підставою для  позбавлення платника податку права на бюджетне відшкодування, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має усі документальні підтвердження розміру податкового кредиту і суми  податку, фактично сплаченого отримувачем товарів(послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів. Як зазначено вище, документальне підтвердження права на бюджетне відшкодування за серпень-вересень 2006 року встановлено відповідачем при здійсненні  виїзної позапланової перевірки, оформленої актом від 12.12.2006 року (а.с.75-101).

Припис пункту 7.7.6. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість зобов’язує орган державного казначейства на    підставі    отриманого   висновку   відповідного податкового органу надати  платнику податку  зазначену  у  ній  суму  бюджетного  відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний  банківський рахунок  платника  податку  в  обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Як зазначено вище, 1-й відповідач надав органу державного казначейства висновки від 29.03.2007  року № 49 про відшкодування з бюджету за серпень 2006 року на суму 542105,65 грн., від 19.02.2007 року №7 про відшкодування з бюджету за вересень 2006 року в сумі 256928 грн.(а.с.57).

Листом від 05.04.2007 року 2-й відповідач повернув зазначені висновки без виконання, зазначивши причину -  відсутність Реєстру платників по відшкодуванню податку на додану вартість від ГДКУ у Миколаївській області.

Дії 2-го відповідача  по поверненню висновків без виконання і посилання на пункти 1 та 6 спільного наказу ДПА України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України від 03.08.2004 року № 451/501/132 “Про затвердження Порядку взаємодії між органами державної податкової служби в Україні, Міністерства фінансів України та Державного казначейства України в процесі відшкодування податку на додану вартість за висновками органів державної податкової служби в Україні та погашення простроченої бюджетної заборгованості з податку на додану вартість шляхом видачі облігацій внутрішньої бюджетної позики”  щодо необхідності включення висновку податкового органу до Реєстру висновків, який надається Державною податковою адміністрацією України, є неправомірним, оскільки  пункт 7.7.5. Закону України “Про податок на додану вартість” передбачає, що податковий  орган  зобов'язаний  у  п'ятиденний  термін після закінчення   перевірки   надати   органу  державного  казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Вимог щодо складання реєстру і включення висновку до реєстру  норма закону не містить. Отже,  вказане Положення…, на яке посилається  2-й відповідач, діє лише  в тій частині, що не суперечить  Закону України “Про податок на додану вартість” .

За таких обставин позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України у сумі 1700 грн. і 3,40 грн.

Стаття 87 Кодексу адміністративного судочинства України  не передбачає сплату  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Отже, необхідно повернути позивачу з ДП “Судовий інформаційний центр” 118 грн., перерахованих платіжним дорученням від 08.02.2007 року № 00790.

Керуючись ст.ст. 89, 94, 98, 121, 160, 167  Кодексу  адміністративного судочинства України,  - суд

П О С Т А Н О В И В   :

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов’язати Вознесенську об’єднану державну податкову інспекцію /56500, Миколаївська область, м. Вознесенськ, пр. Братів Іпатових, 6, / надати висновки до відділення Державного казначейства у Вознесенському районі, щодо відшкодування з державного бюджету Закритому акціонерному товариству “Возко” /56500,  Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Жовтневої революції, 287, р/р 0675 в ПІБ м. Вознесенська, / надмірно сплаченого ПДВ в сумі 302 975, 90 грн. згідно поданій декларації № 10715 від 20.09.2006р. за серпень 2006 року, та 90 272 грн., згідно поданій декларації № 12620 від 19.10.2006 року за вересень 2006 року.

Зобов’язати Головне управління Державного казначейства у Миколаївській області /54055, м. Миколаїв, пр-т. Леніна, 141 В, / здійснити відшкодування  на розрахунковий рахунок в розмірі 799 033,65 грн. (сімсот дев’яносто дев’ять тисяч тридцять три гривні 65 коп.) /542105,65 грн. по декларації №10715 від 20.09.2006 року та 256928 грн. по декларації №12620 від 19.10.2006 року/  Закритого акціонерного товариства “Возко” /56500,  Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Жовтневої революції, 287, р/р 0675 в ПІБ м. Вознесенська, /.

Відшкодувати з Державного бюджету України через Головне управління державного казначейства України у Миколаївській області /54055, м. Миколаїв, пр-т. Леніна, 141 В, / на користь Закритого акціонерного товариства “Возко” /56500, Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Жовтневої революції, 287, р/р 0675 в ПІБ м. Вознесенська, / судовий збір в сумі 1700 грн. (тисяча сімсот гривень) і  3,40 грн. (три гривні 40 коп.).

Повернути з Державного підприємства “Судовий інформаційний центр” /03680, м. Київ, вул. Трутенко, 2, р/рахунок 0001 у ВАТ «Банк Універсальний»,  м. Львів,  МФО 325707, / на користь Закритого акціонерного товариства “Возко” /56500, Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Жовтневої революції, 287, р/р 0675 в ПІБ м. Вознесенська, / 118 грн. (сто вісімнадцять гривень) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу

Постанова у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виконавчий лист у відповідності зі ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України видається за заявою позивача після набрання законної сили рішенням господарського суду.

Суддя