ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.04.2007
Справа № 23/269

Дніпропетровський          апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого Прокопенко А.Є.-доповідач,

суддів: Крутовських В.І, Дмитренко А.К.

При секретарі судового
засідання  Врона
С.В.

За участю представників сторін:

від позивача:
Тітов Є.Г., довіреність №567/10  від
15.01.07,  держподатінспектор юридичного
відділу;

від відповідача-1:
ОСОБА_2, довіреність НОМЕР_1 від 15.11.06,
представник; ОСОБА_3, довіреність НОМЕР_2 від 15.11.06,  представник;

від відповідача-2
педставник у судове засідання не з"явився, про час та місце судового засідання
повідомлений належним чином

розглянувши апеляційну скаргу   Західно-Донбаської об”єднаної державної
податкової інспекції в Дніпропетровській області, м.Павлоград Дніпропетровської
області на постанову господарського суду Дніпропетровської області
від  28.11.06р.  у справі № 23/269

за позовом
Західно-Донбаської об”єднаної державної податкової інспекції в
Дніпропетровській області, м.Павлоград Дніпропетровської області

до В-1
суб”єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Павлоград Дніпропетровської
області

до    В-2
приватного підприємства “Дон-Промтехніка”, м.Донецьк

про  стягнення
22 202,91 грн.

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 28.11.2006р. у справі №23/269 (суддя Добродняк
І.Ю.)  відмовлено в задоволенні позову
Західно-Донбаської об'єднаної державній податкової інспекції в
Дніпропетровській області, м.Павлоград про визнання договору купівлі-продажу,
укладеного між суб”єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1,
м.Павлоград та приватним підприємством “Дон-Промтехніка”, м.Донецьк від
31.01.03р. б/н, недійсним на підставі ст. 49 ЦК УРСР, як укладеного з метою,
завідомо суперечною інтересам держави та суспільства та застосуванні наслідків
передбачених ст. 49 ЦК УРСР.

Оскаржуючи постанову господарського
суду Західно-Донбаська об'єднана державна податкова інспекція в
Дніпропетровській області просить ії скасувати, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для
справи.

У запереченні на апеляційну скаргу
відповідач-1: суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1
просить залишити постанову господарського суду без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Відповідач 2 - приватне
підприємство “Дон-Промтехніка”в судове засідання не з”явився, відзив на скаргу
не надав.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши представників  сторін,
апеляційний  господарський суд вважає, що
постанова господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга
без задоволення приймаючи до уваги наступне.

Між суб'єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою
ОСОБА_1 (відповідач-1) та Приватним підприємством „Дон-Промтехніка”
(відповідач-2) укладений договір купівлі-продажу б/н від 31.01.03. Відповідно
до даного договору відповідач-2 зобов'язувався передати відповідачеві-1 товар,
загальна кількість, найменування, ціна та загальна вартість якого зазначається
в накладних (рахунку-фактурі, специфікації), які є невід'ємною частиною
договору.

Загальна вартість договору
складається з сум, зазначених в накладних під час дії договору.

Пунктом 3.1 зазначеного договору
сторони встановили, що відповідач-2 передає відповідачу-1 товар в асортименті
та кількості, які зазначаються в заявках, які направляються  на кожну партію товару в порядку, визначеному
в п.4.1 договору.

Специфікації до договору, докази
направлення відповідачем-1 заявок у відповідності з умовами договору від
31.01.03 відсутні.

Позивачем в якості доказів
виконання відповідачами цього договору подані накладні, податкові накладні, які
свідчать про отримання відповідачем-1 товару в асортименті від відповідача-2 на
загальну суму 22202,91 грн., а також копії квитанцій до прибуткових касових
ордерів на зазначену суму, які підтверджують факт оплати відповідачем-1
отриманого товару шляхом внесення готівкових коштів в касу відповідача-2.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування,
крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Таким чином господарський суд
обґрунтовано встановив, що в зазначених документах не міститься посилання
на  оскаржуваний договір і відповідно не
міститься підтвердження того, що вони складені саме на виконання оспорюваного
договору.

Як зазначено позивачем у позовній
заяві мета на укладення угоди суперечною інтересам держави і суспільства
визначена в діях ПП “Дон-Промтехніка”, як направлена на приховування від
оподаткування прибутків та доходів.

Приватне підприємство
„Дон-Промтехніка” зареєстровано виконавчим комітетом Донецької міської ради
06.06.02 на підставі рішення НОМЕР_3, про що видано свідоцтво про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи 06.06.02.

12.07.02 Приватному підприємству
„Дон-Промтехніка” Державною податковою інспекцією в Київському районі м.
Донецька видано свідоцтво платника податку на додану вартість НОМЕР_4.

Рішенням господарського суду
Донецької області  від 01.07.02 по справі
№ 28/327в скасована державна реєстрація ПП „Дон-Промтехніка”.

Рішенням місцевого суду Київського
району м. Донецька від 05.08.02 визнані недійсними засновницькі документи  ПП „Дон-Промтехніка” з моменту реєстрації, а
свідоцтво платника податку на додану вартість - з моменту видачі. Цим рішенням
встановлено, що засновник ПП „Дон-Промтехніка” гр. ОСОБА_4 на прохання
невідомої особи підписала необхідні документи у відповідних установах для
створення та реєстрації ПП „Дон-Промтехніка”. Внески у статутний фонд нею не
вносились, витрати по держреєстрації підприємства не понесені, ніякі дії від
імені  підприємства не вчинялись.
Фактично установчі документи підписані ОСОБА_4 без мети створення підприємства,
а лише за винагороду. На протязі всього часу своєї діяльності з моменту
державної реєстрації відповідач-2 не подавав до органів ДПА податкових
декларацій, документів бухгалтерської звітності, не сплачував податків.

Зазначеними рішеннями встановлені
факти відсутності за юридичною адресою відповідача-2, здійснення ним діяльності
з систематичними та грубими порушеннями законодавства, що завдали значну
матеріальну шкоду державі.

Крім того, відповідно до довідки
Державної податкової інспекції в Київському районі м. Донецька НОМЕР_5 від 07.07.03
відповідач-2 з моменту реєстрації у ДПІ не звітував та не сплачував податки, на
підставі рішення господарського суду ДПІ складений акт НОМЕР_6 про анулювання
свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість. Усі розрахункові
рахунки Приватного підприємства закрито 12.07.02.

На момент вирішення спору із
Єдиного Державного Реєстру Підприємств та Організацій України ПП
“Дон-Промтехніка” не виключено.

У відповідності до вимог ст. 49
Цивільного кодексу УРСР, який втратив чинність з 1 січня 2004 року, якщо угода
укладена з метою, суперечною інтересам держави і суспільства, то вона є
недійсною.

При наявності умислу на укладення
такої угоди у обох сторін - в разі виконання угоди обома сторонами - в доход
держави стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання угоди однією
стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею і все
належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності ж
умислу лише у однієї з сторін все одержане нею за угодою повинно бути повернуто
другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного
стягується в доход держави.

Цивільний кодекс України, який
набрав чинність 1 січня 2004 року, серед правових наслідків вчинення правочину,
який порушує публічний порядок, не встановлює санкцій аналогічних тим, які були
встановлені ст. 49 Цивільного кодексу УРСР.

Апеляційний господарський
суд вважає, що лише сам факт визнання недійсними установчих та деяких первинних
документів відповідача-2 не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з
моменту його державної реєстрації і до моменту виключення з державного реєстру.
Крім того предметом дослідження у такій справі є зокрема відповідність
первинних та установчих документів підприємства вимогам чинного законодавства,
а не наявність протиправного умислу при укладенні конкретної угоди, що може
мати місце під час підприємницької діяльності суб'єкта.

Уточненням до позовної
заяви від 02.11.06р. за НОМЕР_7 позивач просив крім зазначених у позовній заяві
норм законодавства застосувати положення ст.. 208 Господарського кодексу
України.

Санкції, встановлені ч.1 ст.208 ГК
України не можуть застосовуватись за сам факт несплати податків (зборів, інших
обов'язкових платежів) однією з сторін договору. За таких обставин
правопорушенням є несплата податків, а не вчинення правочину. Для застосування
санкцій, передбачених ч.1 ст.208 Кодексу, необхідним є наявність умислу на
укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання
ухилення від сплати податків.

Частиною 1 статті 208 ГК України
передбачено застосування санкцій лише судом. Це правило відповідає нормі ст.41
Конституції України, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована
виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки санкції, передбачені цією
частиною, є конфіскаційними і стягуються за рішенням суду в доход держави за
порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі санкції не є
цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими як такі, що відповідають
визначенню ч.1 ст.238 ГК України. Тому такі санкції можуть застосовуватись лише
протягом строків, встановлених ст.250 ГК України.

Відповідно до ст.250 ГК України
адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але  не пізніш як через один рік з дня порушення
цим суб'єктом встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених
законом.

Враховуючи, що спірний договір був
укладений та виконаний у 2003 році, закінчився строк для застосування наслідків
визнання угоди, як адміністративно-господарських санкцій.

Таким чином позивачем не доведено
вчинення ПП “Дон-Промтехніка” спірної угоди з метою, яка завідома суперечить
інтересам держави і суспільства щодо настання відповідних наслідків.

Приймаючи до уваги викладене,
апеляційний господарський суд не вбачає підстав для зміни або скасування
постанови господарського суду і задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200,
205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 28.11.06р. у справі №  23/269
залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом
одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
А.Є.Прокопенко

Суддя
В.І.Крутовських

Суддя
А.К.Дмитренко

З оригіналом згідно

Помічник
судді
А.В.Тальян