ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.05.07 р.                                                                               Справа № 44/180пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою закритого акціонерного товариства „Олімп (представник Русанова І.П., довіреність від 11.05.07 року), до виконавчого комітету Донецької міської ради (представник Снєгірьов О.М., довіреність 01/15-6725 від 12.12.05 року) про визнання за закритим акціонерним товариством „Олімп” права власності на будівлю вентиляційної установки з прибудовами (літ.Б-1, Б1-1, Б2-1) загальною площею 792,9 м2, а також на будівлю контрольно-пропускного пункту (літ.З-2), які розташовані в місті Донецьку по вулиці Малова 35а, –

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство „Олімп (далі – Підприємство) звернулося до суду з позовом до виконавчого комітету Донецької міської ради (далі – Комітет) про визнання права власності Підприємства на нерухоме майно будівлю вентиляційної установки з прибудовами (літ.Б-1, Б1-1, Б2-1) загальною площею 792,9 м2, а також на будівлю контрольно-пропускного пункту (літ.З-2), які розташовані в місті Донецьку по вулиці Малова 35а (далі – Споруди). До моменту подання позову у справі позивач заявив клопотання про розгляд справи у найкоротший термін через виробничу необхідність.

Позовні вимоги Підприємства ґрунтуються на невизнанні права власності Комітетом, з огляду на самовільність будівництва та реконструкції комплексу будівель, до якого входять Споруди. З такою позицією Підприємство не погоджується, зазначаючи, що Споруди закінчені будівництвом, причому будівництво виконане з дотриманням будівельних норм та правил, а на земельну ділянку, на якій розташовано вказану нерухомість, позивач має речові права, оскільки належним чином провадить оплату за користування земельною ділянкою та уклав з Комітетом договір оренди землі.

Представник Підприємства в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник Комітету в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що позивач провадив будівництво спірної нерухомості без дозвільних документів на спорудження, без введення у експлуатацію тощо.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Підприємства підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Право власності Підприємства на сукупність будівель та споруд (літ.А-1, Б-1, Б1-1, В-1, Г-1) площею 1’042,2 м2 за адресою місто Донецьк, вулиця Малова 35а (далі – Комплекс) підтверджено свідоцтвом на право власності ЯЯЯ № 749727 від 28.10.05 року та витягом з реєстру № 8798341.

Підприємство в перебігу власної господарської діяльності здійснило реконструкцію Комплексу та самочинне будівництво декількох будівель (Б2-1 та З-2), утворивши нові майнові об’єкти – Споруди. Ідентифікація цих об’єктів нерухомості, а також факт самочинного будівництва та реконструкції Підприємством Комплексу визначені низкою наданих позивачем документів, у тому числі свідоцтвами на право власності, оцінювальними актами, витягами з інвентаризаційної справи № 4/18004 тощо.

Підприємству згідно договору оренди земельної ділянки № 88 від 08.12.06 року Комітет передав у строкове платне користування до 25.10.11 року земельну ділянку № :00:022:0221 загальною площею 14’096 м2 га для експлуатації Комплексу, у тому числі самочинно зведених Споруд.

Відсутність істотних порушень будівельних норм і правил при будівництві та реконструкції Комплексу та зведенні Споруд випливає з висновку товариства з обмеженою відповідальністю „Гарант” (ліцензія № АБ 209569), за яким в основному будівельні конструкції Споруд перебувають у задовільному стані, виконані у відповідності до вимог чинних норм із задовільною якістю будівництва та забезпечують довготривалу та безпечну експлуатацію Споруд.

Статус нерухомого майна, що визначений статтями 181 та 331 ЦК України, за висновком суду є властивим Спорудам, оскільки за матеріалами справи ці майнові об’єкти розташовані на земельній ділянці, а їх переміщення є неможливим без знецінення та зміни призначення.

Виходячи зі змісту статей 331 та 376 ЦК України, право власності на самочинно збудовані та реконструйовані Споруди, як на частину Комплексу, може бути визнано судом за умови надання Підприємству земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно, а також у разі, коли зазначене не порушує прав інших осіб. Оскільки Комітет надав Підприємству право на оренду землі, а суду не надано жодних доказів порушень Підприємством прав інших суб’єктів у спірних правовідносинах, суд вважає, що у Підприємства виникло право власності на Споруди з моменту завершення їх будівництва та реконструкції.

Виходячи зі змісту норм статті 26 Закону України „Про власність”, а також статті 66 ГК України – Підприємство є добросовісним набувачем та власником Споруд, створених та реконструйованих позивачем на відповідній земельній ділянці.

У відповідності до статті 49 Закону України „Про власність” та статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлене судом. Згідно статті 48 Закону України „Про власність” Підприємство може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності. Оскільки згідно правової позиції, висловленої у поточному спорі (відзив № 01/15-2454 від 18.05.07 року), відповідач Комітет не визнає право власності Підприємства на Споруди, тому суд доходить висновку, що позивач мав право звертатися до суду за захистом свого права власності, а твердження відповідача щодо відсутності факту виникнення у позивача права власності на зазначену нерухомість є безпідставними та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

З огляду на наведене, причиною виникнення спору є самовільне, без відповідних дозвільних документів будівництво та реконструкція Підприємством Споруд, а також протиправне невизнання відповідачем права власності Підприємства на цю нерухомість.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на позивача, оскільки первинним підґрунтям спору є вина позивача у непроведенні дій щодо отримання відповідних дозволів на будівництво та реконструкцію нерухомості.

На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.115, 202, 204, 328, 331, 376, 392, 525-526, 759-786 ЦК України, ст.66 та 283-292 ГК України, ст.ст.26, 48, 49 Закону України „Про власність”, ст.ст.1, 2, 22, 30, 33, 34, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов закритого акціонерного товариства „Олімп до виконавчого комітету Донецької міської ради про визнання за закритим акціонерним товариством „Олімп” права власності на будівлю вентиляційної установки з прибудовами (літ.Б-1, Б1-1, Б2-1) загальною площею 792,9 м2, а також на будівлю контрольно-пропускного пункту (літ.З-2), які розташовані в місті Донецьку по вулиці Малова 35а.

Визнати право власності закритого акціонерного товариства „Олімп”  на будівлю вентиляційної установки з прибудовами (літ.Б-1, Б1-1, Б2-1) загальною площею 792,9 м2, а також на будівлю контрольно-пропускного пункту (літ.З-2), які розташовані в місті Донецьку по вулиці Малова 35а.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя