ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.05.07р.

Справа № 35/67-07

За позовом  Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ

до  Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго",

м. Дніпропетровськ

про стягнення 185 142 846,61 грн

Суддя  Широбокова Л.П.

Представники:

від позивача – Алмаз В.В.- юрисконсульт, дов.№01/10-102Д від 09.02.07р.

від відповідача  - Карпічев Ю.Г -  заст. директора з правового забезпечення, дов.№83 від

11.04.07 р.

СУТЬ СПОРУ :

16.01.2007р. Позивач звернувся до господарського суду та просить стягнути з Відповідача борг за куплену  в січні-грудні 2004р. електричну енергію –126 156 450,99 грн, пеню –10 814 891,52 грн, суму інфляційних нарахувань –39 380 856,88 грн, 3% річних –8 790 647,22 грн, посилаючись на договір №1415/01 від 24.02.2003р.

Представник Позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, пояснив суду, що на час розгляду справи сума боргу не змінилася.

Відповідач позовні вимоги не визнає, мотивуючи наступним:  позивач не надав до матеріалів справи документи щодо показників приладів обліку електроенергії, а, отже, не довів фактично отримані відповідачем обсяги електроенергії в спірний період; порядок розрахунків за електроенергію визначений Законом України «Про електроенергетику», згідно якого плата вноситься виключно на рахунок із спеціальним режимом використання та алгоритм розподілу коштів, які надійшли на цей рахунок, затверджується НКРЕ, та відповідач не наділений ні правом ні обов’язком щодо розподілу цих коштів та не може впливати на строки та суми перерахувань; посилається на неправомірність нарахування позивачем пені, оскільки відповідно до приписів п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування пені припиняється через шість місяців з дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

10.05.2007р. від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких він заперечує проти доводів відповідача та вказує, що встановлений алгоритм розподілу коштів за допомогою спецрахунків виключно визначає послідовність дій підприємств та банків, що їх обслуговують, при надходженні коштів на розподільчі рахунки підприємств і його приписи не впливають на домовленість сторін за договором щодо строків оплати.

За клопотанням сторін строк вирішення спору продовжувався до 18.04.2007р. та до 15.06.2007р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

- 24.02.2003р.  між Державним підприємством «Енергоринок»(надалі  позивач), та Відкритим акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія  „Дніпрообленерго” (надалі відповідач) було укладено договір №1415/01 строком дії з 01.03.2003р. по 31.12.2005р. та додаткова угода до нього №1416/-01 від 24.02.2003р.

Згідно умов вказаного договору позивач зобов’язався продавати відповідачу електричну енергію, а відповідач –оплачувати її в установлені договором строки.

На виконання умов договору в спірний період січень-грудень 2004р. відповідач купував у позивача електричну енергію, про що сторонами складені акти купівлі-продажу електроенергії за ці місяці, які підписані сторонами без зауважень.  Всього за 2004р. придбано 28 041 830,888 тис. кВт/год електроенергії на суму 4 161 033 846,39 грн з ПДВ. Заперечення відповідача щодо невизначення кількості купленої електроенергії, оскільки відсутні докази показань приладів обліку, судом відхиляються. Згідно з п. 3.13. договору документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від ДПЕ до ЕК є підписаний сторонами та скріплений печатками Акт купівлі-продажу електроенергії. За кожний місяць спірного періоду сторонами складені та підписані вказані акти, в яких визначені обсяги купленої щомісяця електроенергії. Відповідачем не надано жодних доказів щодо невідповідності даних цих актів фактичним обсягам купленої електроенергії, акти з його сторони підписані без зауважень.

Відповідно до п. 5.1. договору розрахунок за електричну енергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на розподільчий рахунок відповідно до чинних нормативно-правових актів України, які регулюють порядок розрахунків за електричну енергію. Остаточний розрахунок за отриману електроенергію здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим (п.5.4. договору).

Судом відхиляються заперечення відповідача щодо неможливості впливати на хід розрахунків в зв’язку з перерахуванням плати за електроенергію на спеціальний рахунок, виходячи з наступного. Статтею 15-1 Закону України «Про електроенергетику»передбачено запровадження рахунків зі спеціальним режимом використання при розрахунках за електричну енергію куповану в Оптовому ринку електричної енергії України (надалі ОРЕ) та розподіл коштів уповноваженим банком без втручання учасників ОРЕ. Вказані рахунки запроваджені з метою контролю грошових потоків, що надходять від споживачів електроенергії та їхнього подальшого адресного скерування  та вказане не впливає на виконання відповідачем своїх договірних зобов’язань щодо оплати за куплену електроенергію, оскільки саме відповідач повинен забезпечити повне та своєчасне надходження коштів від споживачів електроенергії на  рахунки зі спеціальним режимом використання. Встановлений НКРЕ алгоритм розподілу коштів за допомогою спецрахунків виключно визначає послідовність дій підприємств та банків, що їх обслуговують, при надходженні коштів на розподільчі рахунки підприємств і його приписи не впливають на домовленість сторін за договором щодо строків оплати за куповану електроенергію.

На час звернення з позовом Відповідач за придбану електроенергію розрахувався частково в сумі 4 034 877 395,40 грн. Заборгованість становить 126 156 450, 99 грн та є фактично заборгованістю за січень, червень, серпень, жовтень та листопад 2004р., що підтверджується розрахунком позивача, актом звіряння розрахунків на 01.11.2006р. та не спростовано відповідачем.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання  належним чином відповідально до закону, інших правових актів, договору.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей, передбачених господарським кодексом України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором  або законом.

Доказів сплати цього боргу на час розгляду справи суду не надано.

Пунктом 6.3.2. договору встановлена відповідальність за несвоєчасну оплату електроенергії у вигляді пені. Позивач просить стягнути пеню в розмірі 10 814 891,52 грн за період прострочення платежів з 01.06.2006р. по 01.12.2006р.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано. Отже, нарахування пені припиняється відповідно з 15.08. по 15.12.2004р. Позивачем вказане не враховано, та його вимоги щодо стягнення пені безпідставні і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг з урахуванням індексу інфляції, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Інфляційні втрати з врахуванням індексу інфляції з лютого 2004р. по листопад 2006р. включно становлять 39 220 570,08 грн. В решті вимоги про стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягають, оскільки при їх розрахунку позивач враховує індекс інфляції за місяць, в якому було здійснено купівлю електроенергії, та прострочення її оплати ще не відбулося. 3% річних за період прострочення платежів з 15.02.2004р. по 01.12.2006р. становлять  8 790 647,22 грн.

Зважаючи на викладене, з врахуванням встановлених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі боргу 126 156 450,99 грн, інфляційних втрат –39 220 570,08 грн та 3% річних –8 790 647,22 грн. В решті позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по справі відносяться на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85, 116,117 Господарського процесуального кодексу України,  ст.ст. 193, 275-277 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 625 Цивільного кодексу України, ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику»господарський суд,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія                              „Дніпрообленерго”  - 49107,   м. Дніпропетровськ, вул. Запорізьке шоссе,22, (р/р 285 в ЦВ ПІБ м. Дніпропетровськ, МФО 305437) на користь Державного підприємства «Енергоринок»- 01032, м. Київ, вул. Комінтерну,27, на п/р зі спеціальним режимом використання 1 в ГОУ ВАТ «Ощадбанк», м. Київ, МФО 300465) борг за електроенергію –126 156 450,99 грн (сто двадцять шість мільйонів сто п’ятдесят шість тисяч чотириста п’ятдесят грн 99 коп), та на п/р 1486 в філії Київське міське відділення ПІБ м. Київ, МФО 322250 - інфляційні втрати –39 220 570,08 грн (тридцять дев’ять мільйонів двісті двадцять  тисяч п’ятсот сімдесят  грн 08 коп), 3% річних –8 790 647,22 грн (вісім мільйонів сімсот дев’яносто тисяч шістсот сорок сім грн 22 коп), витрати по сплаті держмита –23 790,00 грн (двадцять три тисячі сімсот дев’яносто грн 00 коп), витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу –110,92 грн (сто десять грн 92 коп).

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

Л.П. Широбокова