донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.05.2007р.                                                                          справа №43/6пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Алєєвої  І.В.

суддів:
Акулової  Н.В. , М'ясищева  А.М.

за участю представників сторін:

від позивача:
Лисенко С.І. - свідоцтво від 08.07.1998р. №1348,
Клеперова Е.Ю. - задов. від 27.07.2006р. №01/13-4490,

від відповідачів:
1) не з'явились
2) Кодолов О.В. - за дов. від 02.04.2007р. №128/07а,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу:
Товариства з обмеженою відповідальністю "Астеліт" м.Київ

на рішення господарського суду:

Донецької області

від:
12.03.2007 року

по справі:
№43/6пд

за позовом:
Заступника прокурора Донецької області в інтересах держави в особі Донецької міської ради, управління житлового господарства Донецької міської ради

до:
1)Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора №1 Кіровського району" м.Донецьк
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Астеліт" м.Київ

про:
визнання недійсною додаткової угоди, укладеної 01.08.2006р. між КП „Житлово-експлуатаційна контора № 1 Кіровського району м. Донецька” та ТОВ „Астеліт” до договору оренди нежитлового приміщення № 1 від 01.06.01р., зобов’язання ТОВ „Астеліт” повернути КП „Житлово-експлуатаційна контора № 1 Кіровського району м. Донецька” квартиру № 119 у будинку № 101 по вул. Петровського у м. Донецьку

В С Т А Н О В И В:

Заступник прокурора Донецької області звернувся до господарського суду Донецької області в інтересах держави в особі Донецької міської ради, Управління житлового господарства Донецької міської ради з позовом до Комунального підприємства „Житлово-експлуатаційна контора № 1 Кіровського району м. Донецька” м. Донецьк та Товариства з обмеженою відповідальністю „Астеліт” м. Київ про визнання недійсною укладеної між відповідачами додаткової угоди № 1 від 01.08.06р. та зобов’язання відповідача 2 повернути відповідачу 1 квартиру № 119 у будинку № 101 по вул. Петровського м. Донецька.

Заявою № 05/1-43/6пд-07 від 20.02.2007р. прокурор в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу уточнив підстави позову та просить визнати недійсною додаткову угоду, укладену 01.08.2006р. між КП „Житлово-експлуатаційна контора № 1 Кіровського району м. Донецька” та ТОВ „Астеліт” до договору оренди нежитлового приміщення № 1 від 01.06.01р. та зобов’язати ТОВ „Астеліт” повернути КП „Житлово-експлуатаційна контора № 1 Кіровського району м. Донецька” квартиру № 119 у будинку № 101 по вул. Петровського у м. Донецьку.

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.03.07р. по справі № 43/6пд  позовні  вимоги заступника прокурора Донецької області  в інтересах держави в особі Донецької міської ради та Управління житлового господарства Донецької міської ради були задоволені в повному обсязі.

Була визнана недійсною додаткова угода, укладена 01.08.2006р. між Комунальним підприємством „Житлово-експлуатаційна контора № 1 Кіровського району м. Донецька” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Астеліт” м. Київ до договору оренди не житлового приміщення № 1 від 01.06.01р. та зобов’язано товариство з обмеженою відповідальністю „Астеліт” м.Київ повернути Комунальному підприємству „Житлово-експлуатаційна контора № 1 Кіровського району м. Донецька” квартиру № 119 у будинку № 101 по вул. Петровського у м. Донецьку.

В зазначеному рішенні місцевий господарський суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновків, що, по-перше, додаткова угода від 01.08.2006р. була укладена орендодавцем без належних повноважень, наданих органом місцевого самоврядування, а також не у межах договору № 1 від 01.06.2001р. взагалі, що робить її недійсною з моменту укладення. По-друге, суд першої інстанції зазначив, що квартира № 119 у будинку № 101 по вул.Петровського має статус жилого приміщення, надання якого для потреб промислового характеру забороняється чинним законодавством, а саме ст. 6 Житлового кодексу УРСР, а також при винесенні рішення врахував ті обставини, що договір оренди № 1 від  01.06.01р. закінчив свою дію 31.12.2005р. та належним чином не продовжений, тому відсутні підстави для знаходження відповідача у спірному приміщенні, тобто майно підлягає поверненню балансодержцеві.

Відповідач 2, Товариство з обмеженою відповідальністю „Астеліт” м. Київ, з рішенням місцевого господарського суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області по справі № 43/6пд від 12.03.07р. скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі другий відповідач зазначає, що рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню повністю з наступних обставин. По-перше, скаржник зазначає, що відсутні підстави для представництва Прокурором інтересів держави в суді, оскільки ні прокурором, ні судом першої інстанції взагалі не визначено, які саме порушення та яких саме інтересів держави було вчинене відповідачами при укладанні спірної угоди. Посилається при цьому на ст.ст.2, 29 Господарського процесуального кодексу України та рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. № 3-рп/99 та зазначає, що прокурор взагалі є неналежним позивачем у справі та не мав права подавати позов та брати участь у справі.

Скаржник не погоджується також з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності у відповідача 1 права на самостійне укладання (продовження) договорів оренди, в т.ч. і договору оренди не житлового приміщення № 1 від 01.06.01р., укладеного між відповідачами. Зазначає, що відповідач 1 уклав зазначений договір на підставі рішення виконкому Донецької міської Ради № 13/20 від 18.05.01р., про що зазначено і у самому рішенні і в пп.1.1 Договору оренди.

Крім зазначеного, заявник апеляційної скарги наполягає на тому, що судом  першої інстанції не досліджені ті обставини, що крім встановлення у п.8.1 Договору оренди строку його дії до 31.12.05р., в п.8.2 Договору є умова про пролонгацію договору на наступні 5 років у випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати договір оренди. Апелянт зазначає, що заяв про розірвання договору у зазначений термін не поступало, тому договір є пролонгованим до 31.12.2010р. та є дійсним і на цей час, тому відсутні підстави для повернення спірного приміщення другим відповідачем.

Скаржник зазначає, що користується приміщенням на підставі та відповідно до умов чинного договору оренди, своєчасно сплачує щомісячну орендну плату як першому відповідачу так і в місцевий бюджет м.Донецька, при цьому платежі за зазначеним договором поступають саме як платежі за оренду не житлового приміщення.

Звертає також в скарзі увагу на ті обставини, що факт правонаступництва орендаря за договором  відображений в рішенні господарського суду Донецької області від 15.06.04р. по справі № 6/145пд, яке міститься в матеріалах даної справи, цей факт в засіданні суду першої інстанції взагалі ніхто не заперечував і не ставив під сумнів, в зв”язку з чим є безпідставними посилання суду першої інстанції на те, що сторонами по справі не визначено поступове правонаступництво орендаря за договором.

Відповідач 2 в апеляційній скарзі наполягає також на тому, що посилання суду першої інстанції на порушення відповідачами при укладанні спірної угоди вимог ст.6  Житлового кодексу УРСР є також необгрунтованими, оскільки умови спірної угоди взагалі не регулюються нормами ЖК УРСР.

Заперечує також з того приводу, що судом першої інстанції при винесенні спірного рішення були взяті до уваги відомості Комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації м.Донецька” станом аж на 03.11.98р., в той час як договір оренди не житлового приміщення був укладений на підставі рішення виконкому Донецької міської Ради № 13/20 від 18.05.01р., за яким приміщення було передано у оренду другому відповідачу саме як нежитлове.

Скаржник наполягає також, що судом першої інстанції порушено процесуальне законодавство, а саме ст.85 Господарського процесуального кодексу України, яке полягає у тому, що судом не було оголошено навіть резолютивної частини рішення в повному обсязі, в той час як в самому спірному рішенні зазначено, що у судовому засіданні 12.03.07р. був оголошений повний текст рішення.  Заявник скарги вважає також, що порушення процесуального законодавства судом полягає також у тому, що судом першої інстанції було відмовлено відповідачу 2 у наданні йому копій доданих прокурором до позову документів, яких не має у другого відповідача по справі.

Відповідач 1, відзиву на апеляційну скаргу не надав, в засідання апеляційної інстанції не з’явився,  до канцелярії Донецького апеляційного господарського суду надіслав письмове клопотання, за яким просить розглянути скаргу без участі його представника.

Судове засідання апеляційної інстанції переносилось за письмовим клопотанням заявника апеляційної скарги.

Фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою технічних засобів відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

За розпорядженням першого заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 23.03.2007р. для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Астеліт” м.Київ по справі № 43/6пд  призначена колегія суддів у складі: Алєєвої І.В. (головуючий), судді: Величко Н.Л., М’ясищев А.М.

За розпорядженням першого заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 08.05.07р. в зв’язку з відпусткою судді Величко Н.Л. для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Астеліт” м.Київ по справі № 43/6пд  змінено та призначено колегію суддів у складі: Алєєвої І.В. (головуючий), судді М”ясищева А.М., судді Шевкової Т.А.

За розпорядженням першого заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 15.05.07р. в зв’язку з завантаженістю судді Шевкової Т.А. у розгляді інших справ для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Астеліт” м.Київ по справі № 43/6пд  змінено та призначено колегію суддів у складі: Алєєвої І.В. (головуючий), судді: Акулової Н.В.,  М”ясищева А.М.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Донецький апеляційний господарський суд встановив.

01.06.2001р. між Комунальним підприємством „Житлово-експлуатаційна контора № 1 Кіровського району м. Донецька” м. Донецьк (орендодавцем) та Спільним підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю „Цифровий сотовий зв’язок ” м. Київ (орендар) був укладений договір оренди нежитлового приміщення № 1.

За умовами вказаного договору орендодавець на підставі рішення № 13/20 від 18.05.01р. виконкому Донецької міської ради, розпорядження керівника підприємства здав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування нежитлове приміщення: вбудоване приміщення загальною площею 29,6 кв.м. на 14-му поверсі будівлі, розташованого за адресою: м. Донецьк, вул. Петровського, 101, та частину крівлі вказаної будівлі площею 1,7 кв.м. Строк дії договору встановлений п. 8.1 договору - до 31.12.2005р.

За умовами п.8.2 вказаного договору оренди № 1 від 01.06.2001р. визначено, що у випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати договір оренди до закінчення строків його дії, договір вважається пролонгованим на наступні 5 років на тіх самих умовах. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень відповідача 2, заяв про розірвання договору у зазначений термін не поступало, тому договір є пролонгованим до 31.12.2010р. та є дійсним і на цей час.

01.08.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Астеліт” та Комунальним підприємством „Житлово-експлуатаційна контора № 1 Кіровського району м. Донецька” укладено додаткову угоду до договору оренди № 1 від 01.06.2001р., якою сторони погодилися про те, що враховуючи власні інтереси щодо здійснення господарської діяльності сторони дійшли згоди продовжити подальшу співпрацю між Астеліт та орендодавцем, визначено нового орендаря – ТОВ „Астеліт”.

Як свідчать матеріали справи, крім заміни ЗАТ „ЦСЗУ” на ТОВ „Астеліт” та відповідної зміни реквізитів, обговореної додатковою угодою, усі інші положення та умови договору залишились без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представником Управління житлового господарства Донецької міської ради було підтверджено, що квартира № 119 у будинку № 101 по вул. Петровського має статус жилого приміщення

Згідно п.6 Житлового кодексу УРСР жилі будинки  і  жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян,  а також  для  використання  у  встановленому порядку  як  службових  жилих  приміщень  і  гуртожитків.  Надання приміщень у  жилих  будинках  для  потреб  промислового  характеру забороняється.

Статею 8 Житлового кодексу УРСР передбачено, що переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу, зокрема, за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) ради народних депутатів.

Апеляційна інстанція зазначає, що за наявними матеріалами судом вірно було встановлено, що позивачем всупереч чинного законодавства використовувалась квартира №119 у будинку №101 по вул. Петровського, яка має статус житлового приміщення.

Як вбачається, судом першої інстанції правомірно, з урахуванням приписів ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру”, ст.ст.2,29 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що в даному випадку заступник прокурора Донецької області звернувся до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах –органу місцевого самоврядування Донецької міської ради та підпорядкованого і підзвітного йому Управління житлово-комунального господарства, оскільки вбачає наявність порушень інтересів держави внаслідок противоправних дій відповідачів щодо укладення додаткової угоди, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку, що в даному випадку прокурор є належною особою для звернення до суду в спірних правовідносинах. За таких обставин, судова колегія відхиляє доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі з цього приводу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 91-93, 99, 101-102, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення  господарського суду Донецької області господарського суду  Донецької області від 12.03.07р. по справі № 43/6пд –залишити без зміни.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Астеліт” м.Київ на рішення господарського суду Донецької області від 12.03.07р. по справі № 43/6пд –залишити без задоволення.

Головуючий          І.В.  Алєєва

Судді:          Н.В.  Акулова

А.М.  М'ясищев