ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

№
45/543

24.01.07

За позовом

Багатопрофільної фірми у формі
приватного підприємства "Сільгосп -Контракт"

До відповідача 1:

Київської міської державної
адміністрації (Виконавчого органу Київської міської ради)

До відповідача 2:

Шевченківської районної у м.
Києві ради

До відповідача 3:

Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства Шевченківського району м. Києва

Про

зобов'язання  вчинити дії та стягнення 37.247.880,87 грн.

Судді Балац С.В. (головуючий)
Кондратова І.Д.
Дідиченко М.А.

Представники

Позивача:

Мітченко Т.В., дов. від
09.12.2005 № 6

Відповідача 1:

Муратов О.В., дов від 23.01.2007
№ 001-55

Відповідача 2:

Куценко О.О., дов. від 03.08.2006
№ 2268

Відповідача 3:

Коноваленко Т.М., дов. від
27.11.2006 № 1697/вих

Суть спору:
1) зобов'язання Київської міської державної адміністрації (Виконавчий орган
Київської міської ради)  надати
позивачеві рівноцінний та аналогічний за інвестиційною привабливістю об'єкт,
розташований в Шевченківському районі міста Києва; 2) зобов'язання
Шевченківської районної у м. Києві ради та її уповноваженого органу -
Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківського
району м. Києва укласти договір на інвестування наданого об'єкту; 3) стягнення
з  Київської міської державної
адміністрації (Виконавчого органу Київської міської ради) 37.247.880,87 грн.
завданих позивачеві збитків, з яких:

Прямі збитки:

- 842021,57 грн. (оплата вартості
приміщень та платежі на розвиток району),

- 199382,63 грн. (оплата
виготовлення, погодження проектної документації, надання юридичних,
аудиторських, бухгалтерських послуг),

- 8000,00 грн. (оплата вартості
проектно-кошторисної документації),

Збитки від інфляції:

- 504896,24 грн. (по сумі 842021,57
грн.),

- 57029,25 грн. (по сумі 199382,63
грн.),

Збитки від невиконання договору
кредиту 781899,18 грн.

Неотримані доходи від реалізації
квартир загальною площею 2144 кв.м. -34.854.652,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
між позивачем та Державною адміністрацією Старокиївського району м. Києва,
Державним  комунальним підприємством
житлового господарства  Старокиївського
району м. Києва укладено мирову угоду у справі № 3/22, яка затверджена рішенням
Вищого арбітражного суду України від 30.06.-07.07.1999. Позивач вказує, що за
умовами  цієї мирової угоди відповідачі
повинні були надати позивачу право виступити інвестором  з переобладнання горища на мансардний поверх
будинку № 2-4/7 по вул. Пушкінській в м. Києві, видати відповідні
розпорядження, укласти інвестиційний контракт та сприяти у вирішенні питання
подальшого оформлення права власності на об'єкт. За твердженням позивача,
останній повністю виконав свої зобов'язання за мировою угодою, натомість відповідач
лише частково виконав умови мирової угоди, а саме  пункти 1.1. -1.5. Позивач зазначає, що не
зміг прийняти у власність та отримати
відповідні документи на вказане горищне приміщення, оскільки судовими
рішеннями були визнані недійсними документи, які були оформлені
відповідачами.  Тобто, на думку
позивача,  надання горищних
приміщень  позивачу стало можливим по
незалежним від нього причинам, оскільки документи, оформлені відповідачами не
відповідали чинному законодавству України. Тому позивач просить задовольнити
позов.

Відповідач 1 проти задоволення
позову заперечив та вказав, що виконав умови мирової угоди. Також відповідач 1
зазначив, що відповідач 2 не є належною стороною у цій справі.  Відповідач 1 стверджує, що пункт 40 Розпорядження
КМДА від 22.07.1999 № 1205, яким позивачу надано право виступати інвестором
реконструкції горища під мансардні жилі приміщення є законним і чинним.

Відповідач 2 проти задоволення
позову заперечив, та вказав, що позивач помилково ототожнює Шевченківську
районну у м. Києві державну адміністрацію і Шевченківську районну у м. Києві
раду, і ніяких договірних  відносин між
позивачем та відповідачем 2 немає, тому відповідач 2 не порушував охоронюваних
законом прав та інтересів позивача. Також відповідач 2 зазначив, що фактично  відповідачі надали позивачеві горищне
приміщення в будинку № 2-4/7 по вул.. Пушкінській в м. Києві для інвестування з
метою переобладнання на мансардний поверх, а позивач отримав це приміщення.

Відповідач 3 проти задоволення
позову заперечив та вказав, що не уповноважений на укладання інвестиційних
угод.

Ухвалою від 09.10.2006  порушено провадження у справі № 45/543 та
призначено її до розгляду на 06.11.2006.

Ухвалами від 06.11.2006  та від 04.12.2006 розгляд справи відкладався
на 04.12.2006 та 18.12.2006 відповідно.

В судовому засіданні 18.12.2006
сторони звернулися із спільним клопотанням про продовження строку вирішення
спору на два місяці. Ухвалою від 18.12.2006 клопотання сторін задоволено, строк
вирішення спору продовжено на 2 місяці, та оголошено перерву до 15.01.2007, про
оголошення якої сторони повідомлені під розписку.

В судових засіданням відповідачами
заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

У судовому засіданні 15.01.2007
оголошено перерву до 24.01.2007, для оголошення, за згодою сторін, вступної та
резолютивної частини рішення.

В судовому засіданні 24.01.2007, за
згодою сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників
позивача, відповідачів дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство по
утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради  відповідно до п. 1.2. Статуту останнього  створене на базі Комунального підприємства
житлового господарства  Старокиївського
району м. Києва, Комунального підприємства житлового господарства Радянського
району м. Києва, Комунального підприємства -Управління житлового  господарства Шевченківського району м. Києва
і є правонаступником їх майнових прав і обов'язків у частині майна, переданого
йому Шевченківською районною у місті Києві радою. Отже, Комунальне підприємство
по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради є
належним відповідачем у справі щодо вимог, які виникли з правовідносин між позивачем
та Комунальним підприємством житлового господарства  Старокиївського району м. Києва.

06.07.1999 між Багатопрофільною
фірмою у формі приватного підприємства "Сільгосп-Контракт" та  Київською міською державною адміністрацією,
Старокиївською районною державною адміністрацією м. Києва  укладено угоду в порядку статті 73
Арбітражного процесуального кодексу України.

Рішенням Вищого арбітражного суду
України від 30.06.-07.07.1999р. у справі № 3/22 за позовом Багатопрофільної
фірми у формі приватного підприємства "Сільгосп-Контракт" до
Київської міської державної адміністрації про визнання частково недійсним
розпорядження затверджено угоду від 06.07.1999 (далі -мирова угода).

Сторони мирової угоди відповідно до
п. 1.1. останньої, домовились, що позивачеві буде надано право виступати
інвестором з переобладнання горища на мансардний поверх будинку № 2-4/7 по вул.
Пушкінській в м. Києві поза конкурсом
(тобто без участі позивача  в конкурсі).

Київська міська державна
адміністрація зобов'язується за погодженням зі Старокиївською районною
державною адміністрацією м. Києва своїм розпорядженням надати позивачеві  право виступити інвестором з переобладнання
горища на мансардний поверх будинку № 2-4/7 по вул. Пушкінській в м. Києві (п.
1.2. мирової угоди).

Відповідно до п. 1.3., 1.4. мирової
угоди позивач зобов'язується звернутися до Старокиївської районної державної
адміністрації  м. Києва для  прийняття
останньою розпорядження у відповідності до діючого в Старокиївському
районі Положення про переобладнання горищ житлового фонду району під мансарди
щодо  надання позивачеві права виступити
інвестором з переобладнання горищного приміщення будинку № 2-4/7 по вул.
Пушкінській в м. Києві, а Старокиївська районна державна адміністрація  м. Києва зобов'язувалася прийняти таке
розпорядження, та сприяти  позивачеві у
вирішенні питання подальшого оформлення права власності на об'єкт.

Згідно п. 1.5. мирової угоди на
підставі прийнятих розпоряджень з позивачем
уповноваженим органом власника укладається інвестиційний контракт про переобладнання
горища будинку № 2-4/7 по вул.. Пушкінській в м. києві.

Відповідно до п. 1.8 мирової угоди
у випадку, якщо по незалежним від позивача причинам надання горищних приміщень
в будинку № 3-4/7 по вул. Пушкінській в м. Києві для інвестування з метою
переобладнання на мансардний поверх не буде оформлено відповідно до умов
мирової угоди від 06.07.1999, або по незалежним від позивача причинам стане
неможливим, Київська міська державна адміністрація та Старокиївська районна
державна адміністрація в м. Києві в строк не більше 30 днів зобов'язується
запропонувати позивачеві рівноцінний та аналогічний за інвестиційною
привабливістю об'єкт, та оформити його передачу позивачеві на умовах,
встановлених мировою угодою від 06.07.1999.

22.07.1999 Київською міською
державною адміністрацією видано розпорядження №1205 "Про залучення
інвесторів до реконструкції горищ та технічних поверхів будинків під мансардні
жилі приміщення іншого призначення в м. Києві",  пізніше до нього внесено зміни розпорядженням
від 07.07.2000 № 1088. Пунктом 40 розпорядження від 22.07.1999 № 1205, в
редакції   від 07.07.2000 № 1088,
вирішено  надати право позивачеві  виступити інвестором реконструкції житлового
будинку з надбудовою аттикового та мансардного поверхів будинку № 2-4/7 по вул.
Пушкінській за умов відповідно до рішення сесії Старокиївської районної в м.
Києві ради від 16.09.1997 № 162.

29.07.1999 Старокиївською районною
державною адміністрацією міста Києва
видано розпорядження № 480 "Про залучення інвесторів до
переобладнання горищ будинків та заміні дахів на мансардні поверхи в будинках,
що є комунальною власністю Старокиївського району м. Києва", пізніше до
нього внесено зміни розпорядженням від 11.20.1999 № 677. Відповідно до п. 2.3.
розпорядження від 29.07.1999, в редакції розпорядження від 11.10.1999 № 677,
позивачеві надано в оренду з послідуючим викупом горищне приміщення  в буд. 2-4/7 по вул. Пушкінській під житло
терміном на 10 років з правом наступного викупу.

27.12.1999 Старокиївською районною
у м. Києві радою прийнято рішення № 152 "Про надання дозволу на
інвестування коштами для переобладнання горищ будинків та заміни дахів на
мансардні поверхи з послідуючим їх викупом, що є комунальною власністю
Старокиївського району м. Києва". Відповідно до пунктів 2.1. вказаного
рішення  позивачеві надано дозвіл на
інвестування коштів для переобладнання горищних приміщень будинку № 2-4/7 по
вул. Пушкінській.

10.11.1999 між Державною
адміністрацією Старокиївського району м. Києва, Державним комунальним
підприємством житлового господарства Старокиївського району м. Києва, та
позивачем укладено Інвестиційний контракт
про переобладнання  горища
житлового будинку № 2-4/7 по вул. Пушкінська. 05.01.2000 між тими ж сторонами
укладено угоду про внесення доповнень до Інвестиційного контракту про
переобладнання  горища житлового будинку
№ 2-4/7 по вул. Пушкінська. Предметом контракту із внесеними  доповненнями є надання Державною
адміністрацією Старокиївського району м. Києва позивачеві права на
переобладнання  горища, площею 1197 кв.м.
будинку № 2-4/7 по вул. Пушкінська під мансардні приміщення, а позивач
зобов'язувався за власні кошти забезпечувати здійснення переобладнання горища
житлового  будинку № 2-4/7 по вул.
Пушкінська у мансардні приміщення згідно з розробленою проектною документацією
(п. 1.1., 1.2. Інвестиційного контракту від 10.11.1999). Згідно п. 1.3., 1.4.
Інвестиційного контракту від 10.11.1999 з метою реалізації положень п.п. 1.1.
Інвестиційного контракту вказане горищне приміщення передається позивачеві у
власність на основі відповідного рішення сесії Старокиївської районної
Ради  народних депутатів м. Києва.

21.02.2000 Старокиївською районною
державною адміністрацією м. Києва на підставі рішення останньої № 152 видано
позивачеві свідоцтво про право власності на горищне приміщення житлового
будинку  площею 1197 кв.м., яке
розташоване по вул.. пушкінській № 2-4/7.

Ухвалою Апеляційного суду міста
Києва від 07.09.2003 у цивільній справі № 22-3816 рішення Печерського районного
суду м. Києва від 07.04.2003 скасовано та постановлено нове рішення, яким
визнано незаконним п. 2.1. рішення Старокиївської районної у м. києві  ради
від 27.12.1999№ 152, визнано недійсним Інвестиційний контракт про
переобладнання горища житлового будинку № 2-4/7 по вул. Пушкінській в м. Києві,
укладений  10.11.1999, визнано недійсним
свідоцтво про право власності на горищне приміщення площею 1197 кв.м. житлового
будинку № 2-4/7 по вул.. Пушкінській в м. Києві, видане 21.02.2000 позивачеві
на підставі рішення Старокиївської  районної
у м. Києві ради.

Спір виник в наслідок того, що
позивач вважає, що виконав свої зобов'язання за умовами мирової угоди, а
відповідачі  не виконали повністю своїх
зобов'язань за умовами мирової угоди, в наслідок чого позивач не отримав у
власність згадане вище горищне приміщення. Тому позивач просить зобов'язати
відповідачів виконати вимоги мирової угоди в натурі та стягнути з відповідача
1  суму завданих позивачеві збитків.

Відповідно до статей 11, 526
Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а одностороння
відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Для правильного вирішення спору
необхідно розглянути кожну із заявлених позивачем вимог окремо.

Щодо вимоги позивача про
зобов'язання Київської міської державної адміністрації (Виконавчий орган
Київської міської ради)  надати
позивачеві рівноцінний та аналогічний за інвестиційною привабливістю об'єкт,
розташований в Шевченківському районі міста Києва, то п. 1.8. Інвестиційного
контракту, передбачено обов'язок Київської міської державної адміністрації в
строк не більше 30 днів
запропонувати  позивачеві
рівноцінний та аналогічний за інвестиційною привабливістю проект, та оформити
його передачу позивачеві.

Враховуючи те, що   ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07.08.2003
у цивільній справі № 22-3816 постановлено рішення, яким визнано незаконним п.
2.1. рішення Старокиївської районної у м. Києві
ради  від 27.12.1999№ 152, визнано
недійсним Інвестиційний контракт про переобладнання горища житлового будинку №
2-4/7 по вул. Пушкінській в м. Києві, укладений
10.11.1999, визнано недійсним свідоцтво про право власності на горищне
приміщення площею 1197 кв.м. житлового будинку № 2-4/7 по вул.. Пушкінській в
м. Києві, видане позивачеві 21.02.2000, то оформлення прав позивача на горищні
приміщення в будинку № 3-4/7 по вул. Пушкінській в м. Києві відповідно до умов
мирової угоди від 06.07.1999 по незалежним від позивача причинам стало
неможливим.

Відповідно у Київської міської
державної адміністрації з дня прийняття зазначеної ухвали Київського
апеляційного суду, виник обов'язок виконати вимоги п. 1.8. Інвестиційного
контракту, до 08.09.2006 включно.

Як вбачається з відмітки штампу
реєстрації позовних заяв Господарського суду міста Києва позивач звернувся до
суду із позовною заявою 27.09.2006.

Відповідно до ст. 257 Цивільного
кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Оскільки позивач дізнався про
порушення свого права 07.08.2003, то строк позовної давності сплив 09.08.2006.
Позивач звернувся до суду лише 27.09.2006, тобто позивач звернувся до суду після
спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст. 267 Цивільного
кодексу України  сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у
позові.

Враховуючи те, що строк позовної
давності, встановлений ст. 257 Цивільного кодексу України,  сплив 09.09.2006, а позивач звернувся до суду
27.09.2006, та те, що відповідачем 1 у відзиві на позовну заяву заявлено про
застосування наслідків спливу строку позовної давності, то відповідно до ст.
267 Цивільного кодексу України  у
задоволенні вимог позивача до відповідача 1 про зобов'язання останнього надати
позивачеві рівноцінний та аналогічний за інвестиційною привабливістю об'єкт,
розташований в Шевченківському районі міста Києва, слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про
зобов'язання Шевченківської районної у м. Києві ради та її уповноваженого
органу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства
Шевченківського району м. Києва укласти договір на інвестування наданого
об'єкту, то така вимога є похідною від першої вимоги про надання об'єкту.

На підставі ч. 5 ст. 140
Конституції України, п. 41 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", ст. 9, п. 1 ст. 11 Закону України "Про
столицю України - місто-герой Київ", відповідно до Указу Президента
України від 20.11.98 "Про першочергові заходи з проведення в Україні
адміністративної реформи" Київською
міською радою прийнято рішення " Про межі нових адміністративних
районів м. Києва та організаційні заходи по проведенню адміністративно-територіальної
реформи" від 27.04.2001 № 280/1257, та
рішення "Про  районні у м.
Києві ради" від  06.09.2001 № 3/1437
відповідно до яких Шевченківська районна у м. Києві рада  є правонаступником прав і обов'язків
Старокиївської районної у місті києві ради в частині майна переданого їй.

Як вбачається з тексту мирової
угоди, останньою на Старокиївська районну у м. Києві раду не покладалося жодних
обов'язків, тому вимоги позивача про зобов'язання Шевченківської районної у м.
Києві ради, як правонаступника Старокиївської районної у м. Києві ради, є
необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача до Комунального
підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківського району м.
Києва, як правонаступника Комунального підприємства житлового господарства  Старокиївського району м. Києва, про
зобов'язання укласти договір на інвестування наданого об'єкту, то така вимога
задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 266 Цивільного
кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки,
накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи те, що зазначена  вимога є похідною від вимоги про надання
об'єкту, то строк позовної давності щодо зазначеної додаткової  вимоги також сплив, як і строк позовної
давності щодо основної вимоги. Тому вимога позивача про зобов'язання
Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківського району
м. Києва укласти з позивачем  договір на
інвестування наданого об'єкту задоволенню не підлягає.

Щодо вимог позивача про стягнення
з  Київської міської державної
адміністрації (Виконавчого органу Київської міської ради) збитків за
порушення  відповідачем 1 п. 1.8. мирової
угоди  в сумі 37.247.880,87 грн., з яких:
прямі збитки:  842021,57 грн. (оплата
вартості приміщень та платежі на розвиток району); 199382,63 грн. (оплата
виготовлення, погодження проектної документації, надання юридичних,
аудиторських, бухгалтерських послуг);
8000,00 грн. (оплата вартості проектно-кошторисної документації); збитки
від інфляції: 504896,24 грн. (по сумі 842021,57 грн.); 57029,25 грн. (по сумі
199382,63 грн.); збитки від невиконання договору кредиту 781899,18 грн.;
неотримані доходи від реалізації квартир загальною площею 2144 кв.м.
-34.854.652,00 грн., то такі вимоги задоволенню не підлягають виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166
Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала
шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не
з її вини.

Вказаною нормою передбачено
генеральний делікт, який характеризується наявністю таких елементів як
протиправна поведінка, настання шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між
протиправною поведінкою та настанням шкоди та вина заподіювача.

Згідно ст. 1173 Цивільного кодексу
України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією
чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цих органів.

Вказаною нормою передбачено
спеціальний делікт, який характеризується наявністю таких елементів, як
протиправна поведінка, настання шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між
протиправною поведінкою та настанням шкоди.

Отже для виникнення у відповідача 1
обов'язку відшкодувати шкоду  необхідна
наявність елементів, визначених  в ст.
1173 Цивільного кодексу України.

Виходячи з приписів ст. 1173
Цивільного кодексу України протиправна поведінка відповідача 1 повинна полягати
у прийнятті незаконного рішення, дії чи бездіяльності.

В межах правовідносин з яких виник
цей спір  відповідачем 1  приймалося
рішення про  надання позивачеві  права виступити інвестором реконструкції
житлового будинку з надбудовою аттикового та мансардного поверхів будинку №
2-4/7 по вул. Пушкінській за умов відповідно до рішення сесії Старокиївської
районної в м. Києві ради від 16.09.1997 № 162 (п. 40 розпорядження відповідача
1 від 22.07.1999 № 1205 "Про залучення інвесторів до реконструкції горищ
та технічних поверхів будинків під мансардні жилі приміщення іншого призначення
в м. Києві", до якого вносилися зміни розпорядженням від 07.07.2000 №
1088).

Доказів визнання недійсним,
протиправним, незаконним  або  скасування вказаного рішення позивачем суду
не надано.  Також суду не надано доказів
того, що які-небудь дії або бездіяльність відповідача 1 є незаконними.

Отже, відповідач 1 не вчиняв дій
передбачених ст. 1173 Цивільного кодексу України, тому підстави для стягнення з
відповідача 1 збитків відсутні.

Враховуючи викладене, позовні
вимоги позивача є  необґрунтованими та
задоволенню не підлягають

Всі інші доводи та заперечення
сторін та надані на їх підтвердження докази судом не приймаються на підставі
ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не мають
значення для справи.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85,
116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення  десятиденного  строку з з дня  з підписання рішення,  оформленого відповідно до вимог ст. 84 ГПК
України.

Судді
Балац С.В. (головуючий)

Кондратова І.Д.

Дідиченко М.А.

Дата
підписання 12.03.2007