ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2007 р.
№ 12/286

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. –головуючого,

Стратієнко Л.В.,

Козир Т.П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

ВАТ “Укрнафта”

на рішення
господарського суду міста Києва від 05 жовтня 2006 року

та постанову
Київського апеляційного господарського суду
від 27 листопада 2006 року

у справі
№ 12/286

господарського суду
міста Києва

за позовом
Малого багатопрофільного підприємства
ТОВ науково-виробнича фірма “Декар”

до
ВАТ “Укрнафта”

про
стягнення 88 120 грн.

за участю представників сторін

від позивача –Юськов С.М.,
від відповідача –Тарасевич М.К.

В С Т А Н О В И В:

Мале багатопрофільне підприємство ТОВ науково-виробнича фірма “Декар” звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до ВАТ “Укрнафта” про стягнення 88120 грн. внаслідок невиконання відповідачем умов договорів №2-2002Д/707-НТП від 06.06.2002 та №4-2002Д/456-НГН від 29.03.2002.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.10.2006 у справі № 12/286 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 81000 грн. заборгованості, 2 373 грн. 3% річних.

Рішення мотивоване тим, що за п.п. 3.3, 3.4 договору № 4-2002Д/456-НТП від 29.03.2002 після одержання акту здавання-приймання робіт замовник зобов`язаний повернути виконавцю один його примірник, підписаний і завірений печаткою, або скласти мотивовану відмову в прийманні робіт; якщо замовник відмовиться від приймання роботи, сторони складають двосторонній акт з переліком необхідних доробок і строками їх виконання, а оскільки позивач неодноразово повідомляв відповідача про заборгованість за договором № 4-2002Д/456-НТП від 29.03.2002, а відповідач, прийнявши роботи згідно протоколу від 28.03.2003, не висловив заперечень проти наданого звіту, отже ним не дотримано умов п.п. 3.3, 3.4 договору № 4-2002Д/456-НТП від 29.03.2002, а тому відповідач має оплатити виконані позивачем роботи, незважаючи на відсутність актів здавання-приймання робіт.

Господарським судом першої інстанції вказано, що роботи, прийняті за актом від 08.11.2002, не можуть бути прийняті повторно, а зміна вартості робіт означає лише обов`язок відповідача сплатити меншу суму, а не необхідність повторно приймати одну й ту саму роботу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2006 у справі № 12/286 апеляційну скаргу ВАТ “Укрнафта” залишено без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 05.10.2006 –без змін.

У касаційній скарзі ВАТ “Укрнафта” просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 05.10.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2006 у справі № 12/286 та прийняти нове рішення, яким відмовити Малому багатопрофільному підприємству ТОВ науково-виробничій фірмі “Декар” у задоволення позовних вимог.

Касаційні вимоги ґрунтуються на твердженні відповідача про порушення та невірне застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме ст. 174, 193 ГК України та ст. 32, 33, 34, 84, 101, 104 ГПК України.

Вищим господарським судом України ухвалою від 30.01.2006 у справі №12/286 порушено касаційне провадження.

Розпорядженням Голови Вищого господарського суду України від 05.03.2007 у справі №17/475 призначено наступний склад колегії суддів: Самусенко С.С. –головуючий (доповідач), Стратієнко Л.В., Козир Т.П.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права місцевим та апеляційним господарськими судами, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, зокрема, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між позивачем Малим багатопрофільним підприємством ТОВ науково-виробничою фірмою “Декар” та Нафтогазовидобувним управлінням “Охтирканафтогаз” ВАТ “Укрнафта” укладено договори на розроблення науково-технічної продукції:

№02-2002Д/707-НТП від 06.06.2002, за умовами якого позивач зобов`язувався виконати аналіз розробки Великобубнівського родовища в строк з 01.06.2002 по 31.12.2002, а НГВУ “Охтирканафтогаз” ВАТ “Укрнафта” - прийняти та оплатити виконані роботи поетапно згідно актів здавання-приймання виконаних робіт, відповідно до календарного плану та протоколу погодження договірної ціни;

№4-2002Д/456-НТП від 29.03.2002, за умовами якого позивач зобов`язувався виконати аналіз розробки нафтових покладів Сахалінського родовища в строк з 01.03.2002 по 30.11.2002, а відповідач - прийняти та оплатити виконання робіт поетапно згідно актів здавання-приймання виконаних робіт, відповідно до календарного плану та протоколу погодження договірної ціни.

Вартість робіт за Договором № 2-2002Д/707-НТП від 06.06.2002 складає 150000 грн.

Відповідно до п.3.3 договору № 4-2002Д/456-НТП від 29.03.2002 на розроблення науково-технічної продукції, після одержання акту здавання-приймання робіт замовник зобов`язаний повернути виконавцю один його примірник, підписаний і завірений печаткою, або скласти мотивовану відмову в прийманні роботи.

За п.3.4 договору № 4-2002Д/456-НТП від 29.03.2002, якщо замовник відмовиться від приймання роботи, сторони складають двосторонній акт з переліком необхідних доробок і строками їх виконання.

Згідно п.2.1 договору № 4-2002Д/456-НТП від 29.03.2002 сторони погодили, що за виконану роботу відповідач відповідно до протоколу погодження про договірну ціну перераховує позивачу 120 000 грн.

Позивачем складено і направлено на підпис відповідачу акт № 1 здачі-приймання науково-технічної продукції по договору №2-2002Д/707-НТП від 06.06.2002, за яким сума виконаних робіт по етапам 1 і 3 становить 36 000 грн. і який 08.11.2002 відповідачем підписано.

Також позивачем був складений та направлений на підпис відповідачу акт №2 по виконанню етапів 2 і 4 на суму 24 000 грн., другий примірник якого відповідачем не повернуто.

18 жовтня 2005 року між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду № 2, за якою вартість виконаних робіт по етапах 1 і 3 договору №2-2002Д/707-НТП від 06.06.2002 складає 27 000 грн.

За договором № 4-2002Д/456-НТП від 29.03.2002 між сторонами підписано три акти здачі-приймання науково-технічної продукції: № 1 від 05.07.2002 по виконанню першого етапу робіт на суму 12 000 грн., № 2 від 30.10.2002 по виконанню другого етапу робіт на суму 24 000 грн., № 3 від 06.12.2002 по виконанню третього етапу робіт на суму 30 000 грн.

Судами встановлено, що зазначені роботи оплачено відповідачем.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що акт №4 (етап 4) на суму 18 000 грн. та акт №5 (етап 5) на суму 36 000 грн. направлені на підпис відповідачу, але підписані примірники зазначених актів позивачу повернуті не були.

04 травня 2005 року на лист ВАТ “Укрнафта” за № 7рр-01-09/203 від 18.04.2005  позивачем було надіслано відповідачу розширений звіт по договору №2-2002Д/707-НТП.

Судами встановлено, що відповідач не дотримався умов п.п. 3.3, 3.4 договору № 4-2002Д/456-НТП, тому має оплатити виконані позивачем роботи, незважаючи на відсутність актів № 4 та № 5 здавання-приймання робіт та враховуючи неодноразові повідомлення позивачем відповідача про заборгованість за договором № 4-2002Д/456-НТП та протокол від 28.03.2003 геолого-технічної наради, яка не висловила заперечень проти наданого звіту.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що п.3 додаткової угоди № 2 від 18 жовтня 2005 року до договору № 02 - 2002Д/707-НТП сторони встановили, що вартість виконаних робіт по договору № 2-2002Д/707-НТП складає 27 000 грн.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками першої та апеляційної інстанцій у тому, що оскільки відповідачем 08 листопада 2002 року підписано акт і прийнято роботи, то наступне зменшення вартості робіт за згодою сторін означає лише обов`язок відповідача сплатити меншу суму, а не необхідність повторно приймати одну й ту саму роботу.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується, що оскільки коли саме відповідач отримав акти здавання-приймання робіт №№ 4, 5 позивачем не обґрунтовано, судами правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних за договором № 4-2002Д/456-НТП.

Господарськими судами встановлено, що відповідач має сплатити позивачу за договором № 2-2002 Д/707-НТП від 06.06.2002    27 000 грн. та  2 373 грн. - 3% річних, а за договором № 4-2002Д/456-НТП від 29.03.2002 - 54 000 грн.

Відповідно до ст.1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи вищенаведені встановлені господарськими судами попередніх інстанцій обставини у даній справі, посилання відповідача в касаційній скарзі на порушення та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 174, 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 625, 530 ЦК України, не знайшли свого підтвердження під час здійснення касаційного провадження, тому колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, вважає оскаржувані рішення та постанову такими, що вірно грунтуються на умовах укладених сторонами договорів, відповідають нормам матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України , Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ “Укрнафта” залишити без задоволення.

Постанову  Київського  апеляційного  господарського   суду  від  27.11.2006 у  справі  № 12/286  залишити  без  змін.

Головуючий суддя                                                            С. Самусенко

Судді:                                                                                Л. Стратієнко

Т. Козир