АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

27.03.07 р.          № 25/459-А

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Шипка
В.В.

суддів:            Алданової  С.О.

Борисенко  І.В.

при секретарі:          Дубінкіній Ю.А.

За участю представників:

від позивача - не з'явились

відповідача: Коропець Н.М. - (дов.№
11/9/10-015 від 09.01.2007р.)

Наталин А.А. -
(дов. № 05-35/1316 від 29.11.2006р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Державна податкова інспекція у Голосіївському районі м. Києва

на постанову Господарського суду м.Києва від
28.11.2006

у справі № 25/459-А  (Морозов С.М.)

за позовом           Товариство з обмеженою
відповідальністю "Украгроальянс"

до           Державна податкова інспекція у
Голосіївському районі м. Києва

Головне управління Державного
казначейства України у м. Києві

про          скасування рішення та
зобов"язання надати висновок

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Украгроальянс” звернулося до
Господарського суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва та Відділення Державного казначейства у
Голосіївському районі м. Києва про визнання нечинним та скасування податкового
повідомлення - рішення.

Позивач уточнив позовні вимоги та
просив суд відповідно до п. 3 позовної заяви зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Голосіївському районі м. Києва надати відділенню Державного
казначейства у Голосіївському районі м. Києва висновок із зазначенням у ньому суми,
що підлягає відшкодуванню з державного бюджету України у розмірі 16892 грн.

Постановою Господарського суду м.
Києва від 28.11.2006р. у справі № 25/459-А позов задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення -
рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва №
/0 від 30.06.2006р.

Стягнуто з рахунків Державного
бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю
“Украгроальянс” 8,50 грн. судових витрат.

Не погоджуючись із згаданою
постановою, ДПІ у Голосіївському районі м. Києва оскаржила її в апеляційному
порядку, просила скасувати постанову Господарського суду м. Києва від
28.11.2006р. по справі № 25/459-А та прийняти нову, якою в задоволені позову
відмовити повністю.

Представник апелянта (відповідача)
в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін
та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила наступне.

Згідно податкової декларації з податку
на додану вартість за квітень місяць 2006р., поданої позивачем до податкового
органу, було заявлено суму податку на додану вартість до відшкодування у
розмірі 17692,00 грн.

В період з 13.06.2006р. по
19.06.2006р. Відповідачем -1 було проведено документальну невиїзну (камеральну)
перевірку податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2006р.
за результатами даної перевірки 20.06.2006р. було складено Акт № 15/50-241/549
“Про результати документальної невиїзної (камеральної) перевірки податкової
декларації з податку на додану вартість”.

Актом перевірки встановлено
порушення Позивачем п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на
додану вартість” та п.п. 5.12.2 п. 5.12 ст. 5 Порядку заповнення та подання
податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації № 166 (в редакції наказу № 213 від
15.06.2005р.).

Колегія суддів, не погоджується з
висновками відповідача викладеними в акті перевірки враховуючи наступне.

Встановлено, що згідно податкової
декларації з ПДВ за квітень 2006р. Позивачем задекларовано від'ємне значення
попереднього податкового періоду за рядком 24 у сумі 107492,00 грн., з них
1776,00 грн. - з декларації за лютий 2006 р. та 105716,00 грн. -наростаючим
підсумком за попередні звітні періоди до лютого 2006 р.

Сума, що підлягає бюджетному
відшкодуванню на рахунок платника податку в банку відображена за рядком 25.1
декларації та у наданих додатках до декларації (розрахунок суми бюджетного
відшкодування та заява про повернення суми бюджетного відшкодування) заявлена у
розмірі 17692,00 грн., а залишок від'ємного значення ПДВ після бюджетного
відшкодування, яка включається до складу податкового кредиту наступного
податкового періоду, заявлений у розмірі 89 800, 00 грн. (рядок 26 декларації).

Аналіз звітності Позивача з податку
на додану вартість за січень-березень 2006 р. та Реєстрів отриманих та виданих
податкових накладних за відповідні звітні періоди підтверджує правильність
включення даних до відповідних декларацій, а також правильність складання
декларацій з ПДВ та перенесення відповідних сум до податкової декларації з ПДВ
за квітень 2006р. Актом перевірки також не було виявлено розбіжностей з даними
інформаційної бази даних в податкових органах та арифметичних чи логічних
помилок.

Відповідач-1 в Акті перевірки
зазначає, що виявлено розбіжності при звірці даних з розрахунку бюджетного
відшкодування із даними первинних документів, які підтверджують факт оплати
товарів постачальникам та реєстрами отриманих і виданих податкових накладних.
Відповідач-1 заперечує щодо даних рядка 25.1 декларації, тобто суми бюджетного
відшкодування за квітень 2006 р. на підставі того, що сплата вартості товарів
(послуг) не була підтверджена перевіркою в повному обсязі. 30.06.2006р. на
підставі вищезгаданого Акту перевірки Відповідачем-1 було прийняте податкове
повідомлення-рішення №/0, яким сума, заявлена Позивачем до
відшкодування, була зменшена на 16892,00 грн.

В Акті перевірки Відповідачем -1
конкретизує, які саме суми податку не були сплачені та на підставі яких
документів ним підтверджено сплату ПДВ в розмірі 800 грн. та вказує лише
загальну суму, на яку зменшена сума бюджетного відшкодування за квітень 2006р.
та збільшена сума, що підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту наступного
податкового періоду в розмірі 16892 грн.

Позивачем на підтвердження своїх
вимог надані відповідні докази а саме: податкові декларації з ПДВ, платіжні
доручення про сплату сум вартості товарів (послуг) постачальникам, накладні та
податкові накладні про отримання товарів від постачальників та т.і.

На підставі наданих документів
місцевим судом встановлено, що у лютому 2006 р. згідно договору №10/01 від
10.01.2006р., Позивач отримав від ТОВ «Промпродторг» кукурудзу, що
підтверджується відповідними видатковими накладними, які містяться в матеріалах
справи.

Загальна сума поставки в лютому
складає 730852,20 грн., з них сума ПДВ складає 121808,70 грн., що також
підтверджується наявними податковими накладними.

Всі вказані податкові накладні є в
наявності та були включені до складу податкового кредиту за лютий 2006 р., що
підтверджується Реєстром отриманих та виданих податкових накладних за лютий
2006 року та даними податкової декларації за лютий 2006 р.

В подальшому отримана за
вищевказаним договором кукурудза була експортована Позивачем в Нідерланди
компанії “NIDERAHANDELSCOMPAGNIE”, що підтверджується оригіналами п'ятого
екземпляра вантажно-митних декларацій з відміткою митниці про оформлення товару
та фактичний перетин митного кордону та не заперечується Відповідачем-1.Оплата
отриманої від ТОВ “Промпродторг” кукурудзи здійснювалася грошовими коштами, що
підтверджується наданими суду копіями платіжних доручень.

Таким чином, сума ПДВ, яка була
віднесена до складу податкового кредиту в лютому 2006р. та сплачена в березні
за вказаним договором складає 16833,33 грн. та підтверджується матеріалами
справи. А тому у позивача згідно п.п. 7.7.2 п. 7.7. ст. 7 Закону України “Про
податок на додану вартість” виникло право на відшкодування ПДВ у цій сумі в
квітні.

22.05.2006р. Позивачем було подано
податкову декларацію з податку на додану вартість №88013, в якій було заявлено
до відшкодування суму ПДВ у розмірі 17692 грн. на рахунок Позивача у банку.

Зокрема, згідно п.п. 7.7.2 п. 7.7
ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” та згідно п.п. 5.12.2. п.
5.12 ст. 5 порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на
додану вартість, затвердженого наказом ДПА № 166 від 30.05.2005р., бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого від”ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому
податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Отже, жодна з норм на які
посилається Відповідач - 1 при складанні оскаржуваного акту не містить вимоги
щодо необхідності фактичної сплати ПДВ по податковому кредиту попереднього
податкового періоду. Єдина вимога, яку висуває Закон України “Про податок на
додану вартість” це фактична сплата товарів (послуг) у попередньому періоді, що
й було зроблено Позивачем.

Враховуючи викладене, на думку
колегії суддів, висновки Відповідача-1 про порушення Позивачем пп.7.7.2 п.7.7
ст.7 Закону України від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» та пп.5.12.2 п.5.12 ст.5 Порядку заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України №166
(у редакції наказу №213 від 15.06.2005 р.) та зареєстрованого в Мін'юсті
30.05.2005р. за №702/10982, не відповідають дійсності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, колегія вважає,
що місцевий суд дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у голосіївському районі м. Києва №/0
від 30.06.2006р. підлягає визнанню недійсним.

Виходячи з наведеного, колегія
Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна
скарга Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва не
підлягає задоволенню, а постанова Господарського суду м. Києва від 28.12.2006
року у справі № 25/459-А не підлягає скасуванню.

Керуючись п. 6 розділу 7
“Прикінцеві та перехідні положення”, ст. ст. 9, 195 198,200, 205-206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м. Києва залишити без задоволення, постанову
Господарського суду м. Києва від 28.11.2006 року у справі № 25/459-А залишити
без змін.

Матеріали справи № 25/459-А
повернути до Господарського суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена  до Вищого адміністративного суду України
протягом місяця у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя          Шипко
В.В.

Судді

Алданова  С.О.

Борисенко  І.В.