ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27.02.2007
Справа № А31/225-06

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий - суддя Голяшкін О.В.
(доповідач),

судді: Білецька Л.М., Науменко
І.М.,

секретар судового засідання
-Прокопець Т.В.,

за участю представників сторін:

від позивача -ОСОБА_2, довіреність
від 11 серпня 2006 року НОМЕР_1;

від відповідача -ОСОБА_3,
довіреність від 29 грудня 2006 року НОМЕР_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного Дніпропетровського
обласного управління у справах захисту прав споживачів, м.Дніпропетровськ

на постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 30 серпня 2006 року у справі
№ А31/225-06

за позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності -приватного підприємця ОСОБА_1,
м.Дніпропетровськ

до Головного
Дніпропетровського обласного управління у справах захисту прав споживачів,
м.Дніпропетровськ

про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 30 серпня 2006 року у справі № А31/225-06 (суддя
Мороз В.Ф.) задоволено позов ПП ОСОБА_1, визнано недійсною постанову про накладення
стягнень, передбачених ст.23 Закону України “Про захист прав споживачів”
Головного Дніпропетровського обласного управління у справах захисту прав
споживачів від 25 квітня 2006 року НОМЕР_3, про застосування штрафу у розмірі
4460 грн.70 коп.

При винесенні постанови суд виходив
із невідповідності оскаржуваної постанови відповідача вимогам закону у зв'язку
з неправильним визначенням розміру накладеного на позивача штрафу.

Не погодившись з постановою,
відповідач -Головне Дніпропетровське обласне управління у справах захисту прав
споживачів, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною
скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування усіх обставин, що мають значення для справи, просить
постанову господарського суду скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі та додаткових
поясненнях відповідач зазначає, що при проведенні перевірки ПП ОСОБА_1 були
встановлені порушення вимог законодавства про захист прав споживачів
-відсутність необхідної для споживачів інформації про товар та документів, які
підтверджують якість та безпеку товарів. При визначенні розміру штрафу було
враховано, що позивач не звільнений від обов'язкового ведення обліку доходів та
витрат і не є платником фіксованого податку, позивачем не було надано
відомостей про вартість товару, за якою він був одержаний, тому для розрахунку
штрафних санкцій була взята ціна товару, вказана на цінниках.

Позивач -ПП ОСОБА_1, проти
викладених в апеляційній скарзі доводів заперечує, постанову господарського
суду вважає законною і обґрунтованою, просить залишити її без змін, а
апеляційну скаргу відповідача без задоволення. У поданому відзиві зазначає про
наявність всієї необхідної, доступної, достовірну та своєчасної інформації на
товар, яка відповідає вимогам ст.15 Закону України “Про захист прав
споживачів”. Також позивач вказує на невідповідність складеного відповідачем
акту асортименту, кількості та ціні товару, який фактично був у реалізації, а
також на недостовірність висновків відповідача щодо загальної вартості товару,
від якої розрахований штраф. Крім цього позивач стверджує про неправильне
застосування відповідачем при визначенні розміру штрафу положень ст.23 Закону
про захист прав споживачів, згідно якої штраф повинен розраховуватися від
вартості одержаної для реалізації продукції, а не від відпускної (продажної)
вартості товару.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

25 квітня 2006 року відповідачем
-Головним Дніпропетровським обласним управлінням у справах захисту прав
споживачів, винесена постанова НОМЕР_3 про накладення стягнень, передбачених статтею
23 Закону України “Про захист прав споживачів”, відповідно до якої до позивача
-СПД ОСОБА_1 застосований штраф у розмірі 4460 грн.70 коп. за відсутність
необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію
іноземного виробництва.

Вказана постанова прийнята на
підставі акту перевірки від 12 квітня 2006 року серії ІНФОРМАЦІЯ_1, складеного
за результатами перевірки стану дотримання законодавства про захист прав
споживачів у магазині “Цвєт” ПП ОСОБА_1, розташованого по вул.Тітова, 13 у
м.Дніпропетровську.

Згідно вказаного акту перевіркою
встановлено:

- на момент перевірки в реалізації
знаходилася продукція демпінгового та рибальського призначення іноземного
виробництва (Австралія, Фінляндія, Тайвань, США, Бразилія), на споживчій упаковці
якого відсутня інформація в обсязі, передбаченому діючим законодавством (щодо
написів державною мовою про назву товару, найменування та місцезнаходження
країни та підприємства -виробника товару; дані про основні споживчі властивості
та спостереження при використанні, дату виготовлення, гарантійні зобов'язання
виробника (табл..№ 1 п.п.1-10));

- на момент перевірки в продажі
знаходилася продукція, на яку не надані документи щодо її якості та безпеки
(табл. № 1 п.п.6, 7);

- в “Куточку споживача” не оновлена
інформація про адреси та номери телефонів контролюючого органу.

За висновком відповідача вказаним
вище порушені вимоги ст.ст.14, 15 Закону України “Про захист прав споживачів”
та п.п.20, 30, 37, 53, 79 Порядку заняття торговельною діяльністю і Правил торговельного
обслуговування населення, затверджених постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №
108.

Позивач -ПП ОСОБА_1 звернулась до
господарського суду з позовом про визнання нечинною та скасування постанови
Головного Дніпропетровського обласного управління у справах захисту прав
споживачів від 125 квітня 2006 року НОМЕР_3.

Судова колегія погоджується з
висновком господарського суду про задоволення позовних вимог.

Підставами для визнання акта
недійсним може бути невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного
акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації
-позивача у справі.

Статтею 23 Закону України “Про
захист прав споживачів” встановлена відповідальність за порушення законодавства
про захист прав споживачів. Відповідно до п.7 ч.1 ст.23 Закону у разі порушення
законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери
торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за
відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про
продукцію - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації
партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до
закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язків облік доходів і
витрат, -у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено ч.ч.1, 2 ст.15
Закону України “Про захист прав споживачів”, споживач має право на одержання
необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна
бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).
Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна
містити:

1) назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються;

2) найменування нормативних
документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція;

3) дані про основні властивості
продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік
використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових
добавок), номінальну кількість (масу, об'єм тощо), харчову та енергетичну
цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими
категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний
продукт;

4) відомості про вміст шкідливих
для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження
встановлені нормативно-правовими актами;

5) позначку про наявність у її
складі генетично модифікованих компонентів;

6) дані про ціну (тариф), умови та
правила придбання продукції;

7) дату виготовлення;

8) відомості про умови зберігання;

9) гарантійні зобов'язання
виробника (виконавця);

10) правила та умови ефективного і
безпечного використання продукції;

11) строк придатності (строк
служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після
їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій;

12) найменування та місцезнаходження
виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо
прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне
обслуговування.

Інформація споживачеві повинна
надаватися згідно із законодавством про мови.

Інформація, передбачена частиною
першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем,
продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці,
а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим
для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Інформація про
продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою
споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв'язку.

Згідно акту перевірки, підставою
для застосування відповідачем штрафних санкцій з'явилось відсутність на
упаковках товару інформації про товар, а саме - написів державною мовою про
назву товару, найменування та місцезнаходження країни та підприємства-виробника
товару, даних про основні споживчі властивості та спостереження при
використанні, дату виготовлення, гарантійні зобов'язання виробника товару.

Разом з цим, як вбачається із
матеріалів справи, у зв'язку зі специфікою реалізованого позивачем товару
(риболовних снастей) і неможливістю розміщення на ньому інформації про товар,
вся необхідна для споживача інформація про товар містилась у каталогах фірм
виробників та каталогах продукції, які знаходяться на стенді, і з якою споживач
мав можливість ознайомитися особисто або за допомогою продавця-консультанта.

Вищевказані обставини відповідачем
в судовому засіданні не спростовані.

Зазначений спосіб доведення до
відома споживачів інформації про товар відповідає вимогам діючого
законодавства, тому позивачем виконані вимоги закону щодо забезпечення прав
споживачів на інформацію продукцію, у зв'язку з чим посилання Управління у
справах захисту прав споживачів на порушення ПП ОСОБА_1 положень вимог ст.15
Закону України “Про захист прав споживачів” є безпідставними.

Також, судова колегія визнає
необґрунтованими висновки відповідача про порушення ПП ОСОБА_1 вимог закону у
зв'язку з відсутністю документів щодо якості і безпеки товарів, зазначених у
п.п.6 та 7 таблиці № 1 -додатку до акту, а саме на ехолот та набір посу ду.

Як вбачається із наявних в
матеріалах справи висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи МОЗ
України від 08 липня 2005 року №№ 30173-30176, а також листа Дніпропетровського
держав ного центру стандартизації, метрології та сертифікації від 25 листопада
2002 року № 15-42/925 /а.с.20-30/, вищевказані товари можуть бути використані
за призначенням у сфері застосування та не потребують обов'язкової
сертифікації.

Зазначені докази судова колегія
вважає належними.

Згідно поданого відповідачем
розрахунку суми фінансових санкцій /а.с.71/ та додаткових пояснень
/а.с.108-111/, сума накладеного на позивача штрафу в розмірі 4460 грн.70 коп.
обчислена виходячи з 30% від загальної вартості товарів, при реалізації яких
були в ході перевірки встановлені порушення законодавства про захист прав
споживачів -14896 грн.

Разом з цим, пунктом 7 частини 1
статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів»передбачено сплата
штрафних санкцій за відсутність необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію у розмірі тридцяти відсотків вартості
одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але
не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, згідно вищевказаних положень
закону розмір штрафу підлягає обчисленню не від ціни товару, за якою він
реалізовувався, а від вартості товару, за якою він був одержаний для
реалізації.

Таким чином відповідачем
неправомірно розрахований штраф виходячи із продажної вартості товару,
зазначеної на цінниках. Твердження відповідача про правомірність визначення
розміру штрафу виходячи з відпускної вартості товару з посиланням на ненадання
позивачем відомостей про вартість товару, за якою він був одержаний, судова
колегія відхиляє як неспроможні.

Також судова колегія вважає за
необхідне зазначити про невідповідність викладених в акті перевірки від 12
квітня 2006 року (таблиця № 1) відомостей щодо товару та його кількості
фактичним кількості, найменуванню та різновидам товарів, реалізація яких
здійснювалась позивачем.

Судова колегія вважає неправомірним
зазначення відповідачем в акті перевірки про реалізацію товару «в
асортименті»без визначення категорії, сорту, артикулу, дати виготовлення та
інших індивідуальних відомостей про товар.

Крім цього, судова колегія вважає
безпідставним визначення відповідачем кількості товару, що знаходився у
реалізації, шляхом округлення до цілих чисел ( п.1 -70 од., п.2 -150 од., п.3
-40 од., п.4 -250 од.).

За вищевикладеними обставинами, з
урахуванням недоведеності зазначених відповідачем порушень вимог законодавства
про захист прав споживачів з боку позивача та невірного визначення розміру
штрафу, судова колегія погоджується з висновком господарського суду про
необґрунтованість та неправомірність застосування відповідачем штрафу до
позивача у розмірі 4460 грн.70 коп.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи позивача про неправильне
застосування штрафу, відсутність з його боку порушень вимог Закону «Про захист
прав споживачів»та невідповідність зазначених а в акті перевірки від 12 квітня
2006 року відомостей фактичним обставинам відповідачем не спростовані.

З урахуванням викладеного судова
колегія вважає, що постанова господарського суду про задоволення позовних вимог
та визнання нечинною і скасування постанови Головного управління у справах
захисту прав споживачів від 25 квітня 2006 року НОМЕР_3 відповідає обставинам
справи і підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.195, 198, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний
господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 30 серпня 2006 року у справі № А31/225-06
залишити без змін, а апеляційну скаргу Головного управління у справах захисту
прав споживачів -без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду протягом одного місяця з дня складання її в повному
обсязі.

Головуючий
О.В.Голяшкін

Судді
Л.М.Білецька

І.М.Науменко