ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.04.07 р.                                                                               Справа № 6/79

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді ____Подколзіной Л.Д.

при секретарі  Шабановой Н.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом   Приватного підприємства “ГІР і К” м.Черкаси

до відповідача  Державного підприємства “Шахтарськантрацит” м.Шахтарськ

третьої особи _________________________________________________________________

про стягнення      105 931грн. 20коп.

за участю

прокурора

представників сторін:

від позивача –   Бобошко М.О. -  представник по довіреності №3 від 16.01.2007р.

від відповідача –  Волошина А.А. – представник по довіреності №1 від 03.01.2007р.

від третьої особи

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне підприємство “ГІР і К” м.Черкаси, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Державного підприємства “Шахтарськантрацит” м.Шахтарськ боргу у сумі 63 507грн. 92коп., пені у сумі               11 558грн.44коп., штрафу у сумі 4 445грн.55коп., інфляційних у сумі                             22 227грн.77коп. та 3% річних у сумі 4 191грн. 52коп. відповідно договору №39/04 від 01.11.2004р. (Усього 105 931грн. 20коп.).

Відповідач у відзиві на позовну заяву  суму боргу в розмірі 63 507грн.92коп. та 3% річних у сумі  4 191грн. 52коп. визнав у повному обсязі. Але заперечив проти нарахування пені та штрафу у зв”язку з пропуском позовної давності. Крім того, вважає що інфляційні складають 16 136грн. 73коп. А також просить суд відмовити позивачу у позові у частині стягнення пені та штрафу з причини пропуску строку позовної давності і застосувати при розгляді спору строк позовної давності відповідно  ст.267 ЦК України. Суд задовольняє дане прохання та застосовує строк позовної давності.

26 квітня 2007р. позивач надав заяву у порядку ст.22 ГПК України, про  уточнення позовних вимог, в якій просить суд визнати причину пропуску строку позовної давності для стягнення пені 0,1% та штрафу 7% поважними та відновити пропущений процесуальний строк.  Але жодного доказу пропуску строку позовної давності для стягнення пені та штрафу суду не представив. Тому суд відхиляє дане прохання відповідача.

Крім того, відповідач просить стягнути з Державного підприємства “Шахтарськантрацит” м.Шахтарськ борг за поставлені лісоматеріали у сумі                    63 507грн. 92коп., пеню у сумі 11 558грн.44коп., штраф у сумі 4 445грн.55коп., інфляційні у сумі 15 738грн.41коп. та 3% річних у сумі 4 374грн.22коп. відповідно договору №39/04 від 01.11.2004р. (Усього  99 624грн. 54коп.). Суд  приймає до уваги дану заяву та розглядає справу по суті.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши представників сторін,  суд -

в с т а н о в и в :

1 листопада 2004р. між  Приватним підприємство “ГІР і К” м.Черкаси та Державним підприємством “Шахтарськантрацит” м.Шахтарськ був укладений договір №39/04,   згідно умов якого позивач взяв на себе зобов”язання поставити відповідачу товар на умовах та за ціною, оговорених у специфікації, яка є невід”ємною частиною договору,  а відповідач зобов”язався прийняти цей товар та оплатити його вартість.

Згідно зі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Позивач посилається на виконання своїх договірних зобов’язань у повному обсязі, де він у виконання умов договору по ряду  видаткових накладних за період з 30.11.2004. по 30.12.2004. здійснив поставку у адресу відповідача довгіття рудничного довжиною 2 м, діаметром 10-20 см, ГОСТ 616-94, довжиною 4,5-6 м діам. 10-20 см ГОСТ 9463-88 за ціною 150,0 грн./м. куб. в т.ч. ПДВ на загальну суму 123 507грн. 92коп. Одночасно із оформленням видаткових накладних були виставлені рахунки на оплату вищевказаного товару. У підтвердження заявлених вимог позивачем представлені суду докази поставки  товару, а саме:  видаткові накладні,  рахунки на оплату з описами вкладень та акти звірки розрахунків, підписані уповноваженими особами обох підприємств і скріплені печатками та  переконав суд у факті поставки товару у адресу ДП “Шахтарськантрацит” м.Шахтарськ.

Пунктом  3.1 договору №39/04 від 01.11.2004р.  сторони встановили, що оплата за поставлений товар здійснюється відповідачем по факту поставки на підставі виставлених позивачем рахунків-фактур шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача. Але відповідач свої зобов”язання за договором  виконав частково у сумі 60 000грн.,  в результаті чого у  Державного підприємства “Шахтарськантрацит” м.Шахтарськ перед позивачем виникла заборгованість у сумі 63 507грн. 92коп., яка до теперішнього часу ним не погашена.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання  повинні виконуватися  належним чином та у встановлений  строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов’язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається.  (ст.525 ЦК України).

Однак, відповідач всупереч вимогам ст.526 ЦК України  свої зобов’язання  по оплаті  поставленого  товару своєчасно не виконав.

Оскільки договором поставки не було передбачено чіткого строку (дати) виконання зобов’язання в частині оплати зі сторони відповідача за поставлені лісоматеріали, то відповідно до ст. 530 ЦК України боржник повинен виконати зобов’язання  у семиденний термін з дня пред’явлення вимог кредитором.

26 грудня 2005 року під вихідним номером 128 на адресу відповідача було надіслано претензійний лист з пропозицією, щодо погашення заборгованості в сумі 63507,92 грн.

06 січня 2006 року було направлено повторний лист про необхідність погашення вищезазначеної заборгованості, яка рахується за відповідачем з листопада 2004 року.

9 січня 2006 року під вих. №115-11/1юр відповідачем була надана відповідь на претензію, в якій сума заборгованості підтверджена, а також вказано про намір розвивати взаємовідносини, щодо постачання лісопродукції. Але до теперішнього часу відповідач  не погасив заборгованість перед позивачем.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно вказаної статті закону  відповідачу нараховані  інфляційні у сумі 15 738грн.41коп. та 3% річних у сумі 4 374грн.22коп.,  які   підлягають стягненню у повному обсязі.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Оскільки  відповідачем   до теперішнього часу поставлений позивачем товар не оплачений, то суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню повністю.

Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у сумі 11 558грн. 44коп. та штраф у сумі 4 445грн.55коп. посилаючись на ст. 231 ГК України.

Суд вважає, що вимоги  позивача по стягненню пені у сумі  11 558грн. 44коп. та штрафу у сумі 4 445грн.55коп. задоволенню не підлягають, оскільки згідно  ст.232 п.6 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язань припиняється  через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано, а відповідно  матеріалам справи, позивачем пропущено вказаний строк позовної давності.

Відповідно ст.ст. 546, 549 ЦК України неустойка (штраф, пеня) нараховуються  в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення виконання, якщо це передбачено договором. У даному випадку договором не передбачено нарахування штрафу за прострочку оплати  поставленого товару.

Крім того, п.1 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки договором на визначений строк виконання обов”язків, то відповідно п.5 ст.261 ЦК України  перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Суд відхиляє ствердження відповідача про те, що позивачем не надано заяви про застосування наслідків пропущення позовної давності, оскільки у відзиві на позов  відповідач  звернувся до суду з проханням відмовити позивачу у позові у частині стягнення пені та штрафу з причини пропуску строку позовної давності.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що витрати по сплаті держмита,  та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача пропорційно стягнутої суми, оскільки він необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.525, 526, 530, 625 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82,  84, 85 ГПК  України, суд –

В И Р І Ш И В  :

Позовні вимоги  Приватного підприємства “ГІР і К” м.Черкаси до Державного підприємства “Шахтарськантрацит” м.Шахтарськ   про стягнення 99 624грн. 54коп. задовольнити  частково.

Стягнути з Державного підприємства „Шахтарськантрацит” (86200,                      м. Шахтарськ, Донецька область, вул. Крупської, 20 р/р 6425 в АК ПІБ м. Шахтарська МФО 334613 Код )  на користь Приватного підприємства „ГІР і К” (юридична адреса: м. Черкаси, вул. Громова,34/1 кв.34; поштова адреса: 18028, м. Черкаси, а/с- 2558;   р/р 2240 в ЧОФ АКБ „УКРСОЦБАНК” м. Черкаси, МФО 354013)   борг   у сумі 63 507грн.92коп., інфляційні у сумі 15 738грн.41коп., 3% річних у сумі                     4 374грн.22коп., витрати по сплаті державного мита у сумі 836грн. 20коп. та  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118грн.

В решті частині позову відмовити.

Рішення   було оголошено  у судовому засіданні    26.04.2007р.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя