ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"30" січня 2007 р.
Справа № 22-28-29/270-05-7841

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів:  Разюк Г.П.,  Петрова М.С.

при секретарі: Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином повідомлений

від відповідача:  Антохіна О.С. (довіреність №7 від 03.01.2007 року)                                             розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Іллічівська птахофабрика”

на рішення господарського суду  Одеської області від 06.12.06р.

по справі № 22-28-29/270-05-7841

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Іллічівська птахофабрика”

до Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія            “Одесаобленерго”

про визнання угоди частково недійсною

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2005р. СТОВ “Іллічівська птахофабрика” звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ВАТ “Одесаобленерго” про визнання угоди від 12.08.2002р. про розстрочку боргу по договору про постачання електричної енергії №83 від 12.08.2002р. частково недійсною, зокрема: пункт 1.1 ст.1 в частині перевищення заборгованості на 128 619,90грн. від реальної; абзац 4 пункту 2.2 ст.2 в частині визначення залишку заборгованості після сплати 50 000,00грн. понад 45 546,15грн. –на 128 619,90грн.; пункт 3.1 –3.8 ст.3 угоди в частині платежів понад  5693,29грн. по пунктам 3.1-3.7 ст.3 і понад 5 693,12грн. за пунктом 3.8 ст.3 угоди –по 16 077,61грн. відповідно; пункт 3.9 ст.3 щодо встановлення пені.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.11.2005р. позовні вимоги СТОВ “Іллічівська птахофабрика” задоволено частково, а саме визнано недійсними частини угоди від 12.08.2002р. про розстрочку боргу за договором на постачання електричної енергії №83 від 01.08.2000р., укладеної між ВАТ “Одесаобленерго” та СТОВ “Іллічівська птахофабрика”, зокрема:

-          пункт 1.1 ст.1 в частині перевищення заборгованості на 97 458,49грн. від реальної;

-          абзац 4 пункту 2.2 ст.2 в частині визначення залишку заборгованості після сплати 50 000,00грн. понад 76 707,56грн. –на 97 458,49грн.;

-          пункт 3.1-3.8 ст.3 угоди в частині платежів понад 9 588,44 по пунктам 3.1-3.7 ст.3 і понад 9 588,48 за пунктом 3.8 ст.3 угоди –по 12 182,32грн. та 12 182,25грн. відповідно, та стягнено з ВАТ “Одесаобленерго" на користь СТОВ “Іллічівська птахофабрика” 97458,49грн., 85грн. держмита, 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу, до держбюджету 1700 грн. штрафу. В решті позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.02.2006р. рішення господарського суду Одеської області від 21.11.2005р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.04.2006р. рішення господарського суду Одеської області від 21.11.2005р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.02.2006р. скасовано, справу передано до господарського суду Одеської області  на новий розгляд.

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.12.2006р. у позові позивачу відмовлено повністю.

До вказаного висновку місцевий господарський суд дійшов з огляду на те, що оспорювана угода не містить жодних положень щодо припинення на час укладення цієї угоди зобов’язань за договором про постачання електричної енергії №83 від 01.08.2000р. та не встановлює умов і порядку здійснення розрахунків за спожиту електроенергію, тому дослідження питання щодо взаєморозрахунків за оспорюванню угодою не є предметом даного спору. Крім цього, господарський суд Одеської області у своєму рішенні зазначає, що вимоги позивача щодо визнання угоди частково недійсною у результаті укладення її під впливом помилки є необґрунтованими, оскільки позивач не довів факт істотного значення помилки та не міг неправильно сприймати суб’єкт, предмет та інші істотні умови угоди, що вплинули на його волевиявлення, так як за змістом угоди, сторони підтвердили заборгованість позивача  за укладеним раніше між ними договором на постачання електричної енергії №83 від 01.08.2000р.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, СТОВ “Іллічівська птахофабрика” звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У скарзі скаржник зазначає про неправильне застосування  господарським судом першої інстанції норм матеріального права, а саме  ст.56 ЦК УРСР та процесуального права в частині витребування у відповідача документів, які підтверджують розмір заборгованості.

Представник скаржника в судове засідання не з’явився без поважних причин. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, про що свідчить поштове повідомлення №0221 від 05.01.2007 року. Тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника скаржника.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, але його представник в судовому засіданні просив залишити оскаржене рішення без змін, вважаючи його обґрунтованим та прийнятим відповідно до чинного законодавства.

Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, повноту встановлених усіх обставин справи, колегія суддів дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 01.08.2000р. укладено договір про постачання електричної енергії №83. Згідно умов договору, відповідач зобов’язувався відпускати позивачу електричну енергію, а позивач сплачувати у порядку встановленому договором вартість спожитої за розрахунковий період електроенергії.

12.08.2002р. сторони уклали угоду про розстрочку боргу по договору про постачання електроенергії №83 від 01.08.2000р. (надалі –угода).  Відповідно до п.1. угоди, сторони прийшли до згоди про погашення заборгованості за активну електроенергію, яка виникла за період з листопада 1999р. по серпень 2002р. у розмірі 224 166,05грн. за договором про постачання електричної енергії №83 від 01.08.2000р. Згідно п.2.2., Споживач зобов’язувався оплатити до 01.09.2002р. заборгованість за активну електроенергію в розмірі 50 000грн., заборгованість, яка залишилась в розмірі 174 166,05грн., оплачувати рівними сумами щомісячно починаючи з січня 2003р. по серпень 2003р. включно. Пунктами 3.1.-3.8. угоди, сторони визначили графік погашення заборгованості. За п.3.9. Споживач зобов’язувався оплачувати, починаючи з січня 2003р., неустойку в розмірі однієї облікової ставки НБУ щомісячно, нараховану  з 01.09.2002р. на залишок заборгованості за активну електричну енергію, передбачену ч.4 п.2.2 цієї угоди.

Згідно п.3.10 зазначеної угоди змінюються  умови договору №83 від 01.08.2000р. в частині нарахування пені.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що угода не містить жодних положень щодо припинення на час укладення цієї угоди зобов’язань за договором про постачання електричної енергії №83 від 01.08.2000р., тому дослідження питання щодо взаєморозрахунків за оспорюваною угодою не є предметом даного спору. Відповідно відсутні підстави для задоволення клопотання позивача щодо зобов’язання надати акт-звірки взаєморозрахунків з підтверджуючими документами за договором про постачання електричної енергії №83.

Поряд з цим, колегія апеляційного суду вважає, доводи скаржника про укладення угоди внаслідок помилки необґрунтованими. Суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, враховуючи положення  п.9 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції 2004р., що до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963р.

Відповідно до ст.56 ЦК УРСР, угода укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки.

Отже, із вимог статті 56 ЦК УРСР випливає, що угода може бути визнана судом недійсною, як укладена внаслідок помилки , що має істотне значення, тільки за позовом сторони, що діяла під впливом помилки. Під помилкою у даному випадку слід розуміти таке неправильне сприйняття  суб’єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутністю якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена.

За змістом угоди, сторони підтвердили заборгованість позивача за укладеним раніше між ними договором на постачання електричної енергії №83 від 01.08.2000р. і визначили порядок її погашення. Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач не міг неправильно сприймати суб’єкт, предмет та інші істотні умови угоди, що вплинули на його волевиявлення, за відсутністю якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена. Є необґрунтованими і доводи скаржника, що помилка в частині визначення розміру заборгованості була допущена в зв’язку з тим, що не працювала обчислювальна техніка, за допомогою якої ведеться бухгалтерський облік, так як відповідач припинив електропостачання птахофабрики, оскільки електронний облік формується на підставі первинних документів.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відповідності п.3.9 оспорюваної угоди (оплата неустойки) вимогам ст.178, ст.179 ЦК УРСР і відсутності в зв’язку з цим підстав для визнання угоди в цій частині недійсною.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 06.12.2006р. відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати скаржника по сплаті держмита за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської області від 06.12.2006р. по справі №22-28-29/270-05-7841 залишити без змін, а апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Іллічівська птахофабрика” –без задоволення.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                     С.І.Колоколов

Суддя                                                                            Г.П. Разюк

Суддя                                                                            М.С. Петров