ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2007 р.
№ 1/708-12/273

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Карабаня В.Я.

суддів :
Ковтонюк Л.В., Чабана В.В.

у відкритому судовому засіданні за участю представників

ТОВ "Ремпобутсервіс"
Стасів Р.З

ТОВ "Сонечко"
Гораль Т.З.

розглянувши касаційну скаргу
ТОВ "Сонечко"

на  постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 08.11.2005

у справі
№ 1/708-12/273

господарського суду
Львівської області

за позовом
ТОВ "Ремпобутсервіс"

до
ТОВ "Сонечко"

про
відшкодування збитків

Ухвалою господарського суду Львівської області (суддя Запотічняк О.Д.) від 20.09.05 заборонено ТОВ “Сонечко” до вирішення цього спору відчужувати майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Сихівська, 20.

Львівський апеляційний господарський суд (судді Онишкевич В.О., Слука М.Г., Скрутовський П.Д.) переглянув вказану ухвалу і постановою від 08.11.05 залишив її без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Сонечко” згадані ухвалу та постанову, в частині заборони відчуження майна, вважає такими, що суперечать нормам матеріального та процесуального права, тому в цій частині просить їх скасувати.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, Вищий господарський суд України,

ВСТАНОВИВ:

15.07.05 Товариством з обмеженою відповідальністю “Ремпобутсервіс” заявлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю “Сонечко”, в якому містяться такі вимоги:

- зобов’язати ТОВ “Сонечко” відновити вентиляційну систему у приміщеннях будинку по вул. Сихівський, 20 у відповідності з існуючими нормативами та ввести цю вентиляційну систему в експлуатацію;

- стягнути з ТОВ “Сонечко” на користь ТОВ “Ремпобутсервіс” 8 587 грн. 80 коп. збитків;

- стягнути з ТОВ “Сонечко” на користь ТОВ “Ремпобутсервіс” 94 139 грн. упущеної вигоди;

- з метою забезпечення заявлених позовних вимог накласти арешт на майно та кошти ТОВ “Сонечко”.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач послався на те, що відповідач самовільно демонтував вентиляційні канали в будинку № 20 по вул. Сихівській, 20 де він на першому поверсі має на праві власності приміщення, чим йому було заподіяно відповідні збитки.

Підстави накладення арешту на майно і кошти відповідача в позовній заяві не зазначені, тому при призначенні справи до розгляду вказане прохання не було задоволене.

19.09.05 позивач подав клопотання про накладення арешту на нерухоме майно відповідача.

В клопотанні не зазначено на яке саме майно необхідно накласти арешт, але із його змісту випливає, що йдеться про приміщення, яке відповідач намагається продати і що, у випадку його продажу, задоволення позовних вимог буде неможливо (т. 2, а.с. 13).

Із змісту ухвали господарського суду Львівської області від 20.09.05 випливає, що розглядаючи згадане клопотання та клопотання сторін про призначення будівельно-технічної експертизи, суд відхилив клопотання позивача про накладення арешту на нерухоме майно відповідача, однак при цьому без будь-якого обґрунтування, без посилання на відповідну норму права, за власної ініціативи заборонив відповідачу відчужувати майно, яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Сихівська, 20.

Як стверджує скаржник, ухвала господарського суду Львівської області від 20.09.05 та постанова Львівського апеляційного господарського суду від 08.11.05, якою залишена без змін ухвала місцевого господарського суду є втручання в його господарську діяльність, оскільки за вказаною в ухвалі суду адресою знаходяться не тільки основні засоби підприємства, а і виготовлена ним продукція. Крім того, за твердженням скаржника, за згаданою адресою знаходиться майно на суму понад 630 000 грн. в той час коли сума позову складає разом з судовими витратами 103 872 грн. 07 коп.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходив може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Отже, арешт на майно і кошти може бути накладено в межах суми позову і лише при умові якщо невжиття таких заходив може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Ні ухвала місцевого господарського суду, ні постанова апеляційного господарського суду не відповідають вказаним вимогам, оскільки в них не зазначено на яку суму відповідачу заборонено здійснювати відчуження майна і немає відповідного обґрунтуванняё відносно того, що невжиття заходів по забезпеченню позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

Слід зазначити, що місцевий та апеляційний господарський суди не зазначили на підставі якої статті ГПК здійснена згадана заборона.

Вжитий судом захід до забезпечення позову не відповідає жодному із заходів, передбачених ст. 67 ГПК України.

Слід також зазначити, що касаційна скарга ТОВ “Сонечко” надійшла до господарського суду Львівської області 06.12.05, але до Вищого господарського суду вона відправлена лише 22.12.06.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п. 2 ст. 1119,ст. 11112, ст. 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу ТОВ "Сонечко" задовольнити.

2.          Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 08.11.2005 та ухвалу господарського суду Львівської області від 20.09.2005 у справі № 1/708-12/273 в частині заборони відповідачу відчужувати майно ТОВ "Сонечко", яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Синівська, 20 - скасувати.

3. В решті постанову Львівського апеляційного господарського суду від 08.11.2005 та ухвалу господарського суду Львівської області від 20.09.2005 у справі № 1/708-12/273 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                В.Карабань

Судді                                                                                        Л.Ковтонюк

В.Чабан