ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 квітня 2007 р.

№ 2/352

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

головуючого

Овечкіна  В.Е.,

суддів

Чернова     Є.В.,

Цвігун В.Л.,

за   участю
представників:

позивача

- Осипенко Д.О.,

відповідача

- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні   касаційну скаргу

приватного підприємця ОСОБА_1

на постанову

від  05.02.2007 Київського апеляційного  господарського  суду

у справі

№2/352

за  позовом

ВАТ “Готель “Салют”

до

приватного підприємця ОСОБА_1

про   та за зустрічним позовом про

зобов'язання відповідача
звільнити займане приміщення визнання дійсним договору оренди НОМЕР_1

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
м.Києва від  13.12.2006 (суддя Домнічева
І.О.) в первісному позові відмовлено, зустрічний позов задоволено. Рішення
мотивоване посиланням на ч.2 ст.220 ЦК України та тими обставинами, що сторони
домовилися щодо всіх істотних умов
договору оренди нежилого приміщення НОМЕР_1, здійснили часткове
виконання його умов та продовжують виконувати
умови договору, а позивач не довів, що саме з вини відповідача (орендаря)
не було нотаріально посвідчено вказаний договір оренди та відсутнє
волевиявлення сторін по виконанню його умов.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 05.02.2007 (судді: Капацин Н.В., Барицька Т.Л., Зеленін
В.О.) рішення скасовано та прийнято нове рішення про задоволення первісного
позову в повному обсязі та про відмову в зустрічному позові. Постанова
мотивована тими обставинами, що відповідно до
ч.1 ст.220 ЦК України договір оренди нежилого приміщення НОМЕР_1 є
нікчемним у зв'язку з відсутністю його нотаріального посвідчення, а відповідач
не довів, що саме з вини позивача (орендодавця) не було нотаріально посвідчено
вказаний договір оренди та відсутнє волевиявлення сторін по виконанню його
умов.

Приватний підприємець ОСОБА_1 в
поданій касаційній скарзі просить постанову скасувати, первісне рішення
залишити без змін, посилаючись на порушення апеляційним судом ст.ст.22, 43 ГПК
України шляхом неповної та необ'єктивної оцінки доказів по справі (листування
сторін тощо).

Колегія суддів, перевіривши в межах
доводів касаційної скарги фактичні обставини справи на предмет правильності їх
юридичної оцінки судом апеляційної інстанції
та заслухавши пояснення присутніх у засіданні представників сторін, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
відхиленню, а оскаржувана постанова -залишенню без змін  з наступних підстав.

Скасовуючи первісне рішення та
приймаючи нове рішення апеляційний господарський суд виходив з того, що:

13.08.2004 року між ВАТ “Готель
“Салют”(орендодавець) та приватним підприємцем Саловою С.О. (орендар) було
укладено договір оренди НОМЕР_1 зі строком дії 3 роки. За умовами договору
відповідачу надано в тимчасове володіння частина будівлі -підвальне приміщення
площею 757 кв.м. АДРЕСА_1.

Листом НОМЕР_2 позивач повідомив
відповідача про те, що договір оренди НОМЕР_1 згідно ст.793 ЦК України є
нікчемним і не визнається орендодавцем та запропонував орендарю укласти новий
договір оренди на інших умовах. У випадку неприйняття умов позивача приватному
підприємцю ОСОБА_1 пропонувалося провести демонтаж обладнання та звільнити
приміщення до 10.02.2006 року.

Відповідно до ст.793 ЦК України (в
редакції від 16.01.2003р., чинній до 10.01.2007р.) договір найму будівлі і
іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше
підлягає нотаріальному посвідченню.

Стаття 220 ЦК України передбачає,
що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

Сторонами лише в 2006 році
розпочато листування щодо нотаріального посвідчення договору. Але відповідно до
законодавства на час початку листування договір вже був нікчемним, адже,
сторони уклали його ще в 2004 році.

Відповідач не довів, що саме з вини
позивача (орендодавця) не було нотаріально посвідчено вказаний договір оренди
та відсутнє волевиявлення сторін по виконанню його умов.

Колегія погоджується з висновками
апеляційного суду з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції на
підставі ретельної  правової оцінки
змісту укладеного між сторонами договору оренди НОМЕР_1, наявних у справі
листів ВАТ “Готель “Салют” від 19.01.2006, від 20.01.2006, від 16.05.2006,
листів приватного підприємця ОСОБА_1 від 19.10.2004 та від 27.01.2006 , заяв
Голови правління ВАТ “Готель “Салют” Хазарова А.М. НОМЕР_3 і НОМЕР_4 та інших
доказів в їх сукупності з достовірністю встановлено, а відповідачем не
спростовано факти нікчемності договору оренди НОМЕР_1 у зв'язку з відсутністю
його нотаріального посвідчення  та
недоведеності ухилення позивача (орендодавця) від нотаріального посвідчення
вказаного договору оренди.

Згідно з ч.1 ст.236 ЦК України
нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення, а тому договір оренди
НОМЕР_1 не створює правових наслідків для його сторін.

Колегія також звертає увагу на те,
що касаційна скарга не містить жодних заперечень відповідача щодо застосування
апеляційним судом норм матеріального права при вирішенні даного спору.

Наявні ж заперечення відповідача
зводяться виключно до посилань на оцінку судом апеляційної інстанції неналежних
доказів (листи ВАТ “Готель “Салют”) та до намагань надати перевагу певним новим
доказам (листи відповідача від 19.10.2004 та від 27.01.2006), однак, згідно
імперативних вимог ч.2 ст.1117 Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має права  встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні та постанові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

З цих же підстав відхиляються
доводи скаржника щодо недостовірності
оцінених  апеляційним судом листів
ВАТ “Готель “Салют” від 09.02.2006 та від 16.05.2006.

Окрім того, порушені скаржником з
цього приводу питання про недостовірність зазначених листів та їх підробку
позивачем, мають розглядатися виключно компетентними правоохоронними органами в
рамках кримінального, а не господарського судочинства. Слід зазначити, що в
разі встановлення вироком суду в кримінальній справі факту підробки вказаних доказів,
заінтересована сторона не позбавлена права ініціювати перегляд судових рішень у
даній справі за нововиявленими обставинами.

Недоречними  визнаються також  посилання
скаржника  на порушення  апеляційним
судом  вимог ст.97  Господарського процесуального кодексу  України
шляхом  неправомірного прийняття
до розгляду  апеляційної  скарги ВАТ “Готель “Салют”, як такої, що,
підписана від імені товариства неуповноваженою на це особою, оскільки
твердження відповідача з цього приводу зводяться по суті до заперечень  проти
прийняття  судом  апеляційної
інстанції  до свого
провадження  апеляційної  скарги
ВАТ “Готель “Салют”.  Однак,
виходячи  зі  змісту
ст.ст.98, 11113 Господарського процесуального  кодексу
України  ухвала про прийняття  апеляційної
скарги  до провадження   не
підлягає  оскарженню в касаційному
порядку.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.1115, 1117, 1119-11112 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 05.02.2007 у справі №2/352 залишити без змін, а
касаційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 -без задоволення.

Головуючий, суддя                     В.Овечкін

Судді:                    Є. Чернов

В. Цвігун