Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "12" квітня 2007 р.                                                     Справа № 2/877

Господарський суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Тимошенка О.М.

при секретарі Савчук С.В.

за участю представників сторін

від позивача Пономаренко Н.М. дов.№174 від 11.04.07р.; Івашкевич О.Г. дов.№175 від11.04.07р.

від відповідача Кучеренко О.П. дов. від 04.04.06р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного комунального підприємства "Малинміськводоканал" (м.Малин)

до Національного банку України в особі Фабрики банкнотного паперу НБУ (м. Малин)

про стягнення 125649,29 грн.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 125649,29грн.за надані послуги з водопостачання.

Представники позивача позовні вимоги підтримали у повному об'ємі, повідомили, що при розрахунках за водопостачання , відповідач самостійно коригував вартість наданих послуг за попереднім тарифом, який був узгоджений при укладенні договору не звертаючи уваги на зміну тарифів.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав викладене у відзиві на позовну заяву (а.с.50-51), в якому зазначено, що позовні вимоги позивача є безпідставними, оскільки зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2002р. між ДКП"Малинміськводоканал" та Національним Банком України в особі Фабрики банкнотного паперу був укладений договір №19 на послуги з водопостачання за умовами якого позивач забезпечує відповідача послугами з постачання питної води, а відповідач зобов'язаний оплатити надані послуги на умовах, визначених договором.

Відповідно до п.2.1 Договору, вартість води на побутові технологічні потреби, одержаної від постачальника, приймається споживачем до оплати за затвердженими тарифами, які відповідно до п.2.2 договору, станом на 17 квітня 2002 р. становили 1,31грн./м.3, а з 01.06.2002р.- 1,20грн./м3.

У зв'язку із зміною тарифів, які  з 01.01.2004р. встановлені позивачем в розмірі 1,99грн./м3, а з 01.04.2004р.-2,46грн./м3, на виконання  п.2.1 договору , відповідно до якого, у разі зміни тарифів, діючих на час укладення договору, здійснення розрахунків за новим тарифом проводиться на підставі узгодженого обома сторонами протоколу узгодження цін, що є невід'ємною частиною цього договору, та п.10.3 договору, який передбачає, що всі зміни та доповнення до цього договору приймаються сторонами шляхом підписання сторонами додаткової угоди,  позивчем на адресу відповідача направлялись листи №52 від 29.01.2004р.,№132 від 09.03.04р.,№220 від 05.05.04р.,№410 від 17.08.04р., №350 від 01.07.04р.(а.с.32-36) з пропозицією підписати протокол погодження нових тарифів та додаткову угоду №1 до договору №19 від 01.04.02р.(а.с.37).

У своїх листах позивач посилався на наказ Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №139 від 27.06.2001р. "Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги центрального водопостачання та водовідведення", яким встановлено механізм розрахунку тарифів на послуги централізованого водопостачання. Формування тарифів здійснюється на підставі розрахунків підприємств ВКГ з урахуванням аналізу фактичного та прогнозованого обсягу споживачів з метою переходу на режим беззбиткового функціонування.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач протокол погодження нових тарифів та додаткову угоду №1 до договору №19 від 01.04.02р. не підписував, що означає, що сторони не дійшли згоди щодо істотної умови договору, а саме її ціни.

Відповідно до п.2 ст.189 Господарського кодексу України,  ціна є істотною умовою господарського договору і згідно ст.632 ЦК України, встановлюється за домовленістю, сторін.

Стаття 651 ЦК України, відзначає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та вчиняєтьсмя в такій самій формі, що й договір, який змінюється або розривається (ст.654 ЦК України).

При наявних обставинах позивач мав діяти відповідно до ст.188 ГК України, тобто в разі незгоди відповідача на внесення зміндо договору щодо ціни передати спір на вирішення суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, сторонами не узгоджені в належному порядку умови договору щодо зміни ціни, тому вимоги позивача є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач заперечив проти позовних вимог позивача.

Враховуючи  викладене, у позові слід відмовити.

Витрати, пов'язані з оплатою державного мита та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.33,34,44,49,82-85  ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання 20.04.07.

Суддя                                                                     Тимошенко О.М.

Віддрукувати: 3 прим.