ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"14" травня 2007 р.                                                                         Справа № 5/2142-А

За позовом прокурора Старокостянтинівського міжрайонного в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі, м. Старокостянтинів

до товариства з обмеженою відповідальністю "Мацевицьке", с. Мацевичі Старокостянтинівського району

про стягнення 4602,42 грн.

Суддя

Представники сторін:

від позивача - Нечипоренко О. Ю. за довіреністю № 905/07 від 22.02.2007 р.,

від відповідача - не з'явився,

за участю прокурора відділу прокуратури області Шкадько В. В.

Суть спору:

Прокурор звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Мацевицьке", с. Мацевичі Старокостянтинівського району, на користь позивача - управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі, м. Старокостянтинів, 4602,42 грн. заборгованості, з яких 4480,71 грн. - недоїмка по страхових внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за липень-грудень 2006 р., 101,91 грн. - штрафні санкції, 19,80 грн. - пеня.

Повноважний представник позивача у попередньому судовому засіданні 24.04.2007 р. та судовому засіданні 14.05.2007 р. позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, обґрунтовуючи останні обставинами викладеними у позовній заяві та доданих до неї документах.

Відповідач, незважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце засідань суду (повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендоване) № 1769566), повноважного представника не направив, причин неявки не повідомив, вимог ухвали суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 02.04.2007 р. не виконав, письмового пояснення щодо позовних вимог не надав.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

19.01.2001 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Мацевицьке", с. В. Мацевичі Старокостянтинівського району, зареєстровано як суб'єкт підприємницької діяльності-юридична особа Старокостянтинівською районною державною адміністрацією, про що зроблено запис15.01.2001 р. у журналі обліку реєстраційних справ за № 0147.

Товариство перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі, м. Старокостянтинів як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Проведеною Старокостянтинівською міжрайонною прокуратурою, м. Старокостянтинів перевіркою в порядку нагляду встановлено, що станом на 22.01.2007 р. у відповідача утворилась заборгованість перед управлінням Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі у розмірі 4602,42 грн., в тому числі 4480,71 грн. - недоїмка по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за липень-грудень 2006 р., 101,91 грн. - фінансових санкціях, 19,80 грн. - пені.

Останнє підтверджується розрахунками сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за липень-грудень 2006 р., рішеннями про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків № 316 та № 317 від 07.09.2006 р., відповідає проведеному позивачем розрахунку заборгованості відповідача та картці особового рахунку страхувальника.

З метою погашення вказаної заборгованості позивачем на адресу відповідача направлялась вимога про сплату боргу № Ю-267 від 11.12.2007 р., яку відповідно відповідачем, протягом встановленого десятиденного строку оскаржено не було, суму боргу не сплачено.

У зв’язку із наявною заборгованістю відповідача, прокурором в інтересах позивача подано позов до суду про примусове стягнення страхових внесків.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності судом приймається до уваги наступне:

Відповідно ст.1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (надалі –Закону), страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують  страхові  внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхові внески  - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне  пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування  відповідно  до цього Закону.

Згідно п. 1 ст. 14 Закону страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок,  політичних партій, які  мають  окремий  баланс і самостійно ведуть розрахунки  із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок,  придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

За п. 6 ст.17 вказаного Закону платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати, обчислювати  і  сплачувати  в   установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Нормами ст. 106 зазначеного Закону передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,  визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і  стягуються.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням  Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.  Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих  днів із дня  одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

У разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного  фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у  вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією,  включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з  позовом  про стягнення недоїмки.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано необхідні докази про наявність заборгованості відповідача та вжиття заходів її стягнення з врахуванням вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Судом приймається до уваги те, що відповідачем у поданих розрахунках сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування самостійно визначено розміри внесків, вимогу про сплату заборгованості в установленому законом порядку оскаржено та скасовано не було, доказів погашення суми боргу суду не надано.

За таких обставин, позовні вимоги позивача обґрунтовані, підтвердженні матеріалами справи, відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 14, 69-71, 86, 104, 158-163, 167, 254-259, п.п. 6,7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД –

ПОСТАНОВИВ:

Позов Старокостянтинівського міжрайонного прокурора, м. Старокостянтинів в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі, м. Старокостянтинів до товариства з обмеженою відповідальністю "Мацевицьке", с. В. Мацевичі Старокостянтинівського району про стягнення 4602,42 грн. заборгованості задоволити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Мацевицьке" (с. В. Мацевичі Старокостянтинівського району, ) на користь управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі (м. Старокостянтинів, вул. Маршала Красовського, 4, ) 4602,42 грн. заборгованості (чотири тисячі шістсот дві гривні 42 копійки).

Згідно    ст.ст. 185-186 КАСУ  сторони та   інші     особи, які   беруть участь у  справі  мають право    оскаржити  в    апеляційному  порядку Постанову повністю або частково. Заява про     апеляційне    оскарження   подається протягом  10 днів дня проголошення,  апеляційна    скарга  подається протягом  20 днів після подання   заяви по апеляційне оскарження. Подаються    до    Житомирського  апеляційного   господарського    суду     через  суд  першої інстанції.

Згідно ст.  254 КАСУ  Постанова , якщо інше не встановлено КАСУ  набирає законної сили  після   закінчення    строку  подання   заяви  про апеляційне   оскарження , якщо таку    заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя

Віддрук. 5 прим.:

1 –до справи,

2 –позивачу,

3 –відповідачу,

4,5 –прокуратурі.