ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2007 р.
Справа № 12/336-5078

12 год. 00 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі

при секретарі судового засідання

розглянув матеріали справи

за позовом: Об’єднання підприємств громадського харчування Підволочиського РайСТ, смт. Підволочись

до відповідача: Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі, смт. Підволочиськ

про: визнання нечинним та скасування рішення УПФ України в Підволочиському районі №349 від 12.12.2006р. «Про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду»та вимоги УПФ України в Підволочиському районі «Про сплату боргу»від 26.12.2006р. №Ю226

За участю представників сторін:

позивача: Миколайчук Л.О. –заступник начальника Управління, доручення №0149/01 від 16.01.2007р.

відповідача:

Суть справи:

Об”єднання підприємств громадського харчування Підволочиського райСТ, смт. Підволочиськ, Тернопільської області, надалі позивач, звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до Управління пенсійного Фонду України в Підволочиському районі, смт. Підволочиськ, Тернопільської області надалі відповідач, про визнання нечинним та скасування рішення УПФ України в Підволочиському районі №349 від 12.12.2006р. «Про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду» та вимоги УПФ України в Підволочиському районі «Про сплату боргу»від 26.12.2006р. №Ю226.

Позивач в обгрунтування своїх позовних вимог посилається на рішення №349 від 12.12.2006р. Про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, розрахунок фінансових санкцій та пені, Акт перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати зобов”язання зі збору на обов”язкове державне пенсійне страхування від 10.02.2004р., Акт перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати страхових внесків на обов’язкове державне пенсійне страхування від 30.06.2005р., Статут Об”єднання підприємств громадського харчування Підволочиського РайСТ, довідку облстатуправління №22-93.

Представник відповідача в судове засідання, 15.03.2007р., не з’явився.

Разом з тим, позивачем в порядку ст. 51 КАС України подана заява від 17.01.2007р. №7/11, згідно якої просить суд визнати нечинним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Під волочиському районі від 12.12.2006р. №349 та вимогу про сплату боргу від 26.12.2006р. Ю-226. Суд приймає заяву позивача як таку, що подана відповідно до вимог чинного законодавства, прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб не порушує.

Позивач у поданих запереченнях проти відзиву від 19.02.2007р. зазначає, що згідно розрахунку пені та штрафних санкцій фона визначена відповідачем за 2002-2003 року, коли не діяв Закон України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»і були відсутні підстави для застосування органом Пенсійного фонду норм наведеного Закону по стягненню пені і штрафних санкцій.

Щодо заборгованості в 2004-2005 роках і нарахування пені та штрафних санкцій за цей період позивач вважає, що відповідач в розрахунок сплати страхових внесків безпідставно не включив ряд платіжних доручень про проведену відповідачем сплату страхових внесків у зв’язку з чим штучно створена заборгованість і безпідставно нарахована пеня.

У поданих запереченнях на позов УПФ України в Підволочиському районі зазначає, що в Актах перевірок від 10.02.2004р. та від 30.06.2005р. зафіксовано заборгованість позивача по сплаті внесків в сумі 6579,57 грн., 393,18 грн. та існувала невиплачена заробітна плата в сумі 12740 грн., сума нарахування штрафу та пені з зазначенням періоду виникнення підтверджується карткою особового рахунку позивача.

Також зазначає, що штрафні санкції були застосовані відносно боргу, що виник у 2002-2003 роках, відтак відповідно до п.п. 9.3.2 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України». Штрафні санкції застосовувалися у день фактичного погашення суми недоїмки за відповідний період, а погашення, як видно із картки особового рахунку платника відбулося 30.08.2005р., коли вже був введений в дію Закон України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», і платіжні доручення, про не включеннях яких зазначає позивач, усі включення до розрахунків, що відображено у картці особового рахунку платника.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, судом встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.02.2004р. та 30.06.2005р. управлінням Пенсійного фонду України в Підволочиському районі проведені перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати зобов’язання зі збору на обов’язкове державне пенсійне страхування Об’єднанням підприємств громадського харчування Підволочиського РайСТ, за результатами яких складенні Акти перевірок.

В Актах перевірки від 10.02.2004р. та від 30.06.2005р. зафіксовано, що на кінець перевіряємого періоду сума несплачених платежів до Пенсійного фонду складає 6579,57 грн., з яких прострочена заборгованість –1737,47 грн., а також 393,18 грн. по Акту перевірки від 30.06.2005р.

12 грудня 2006 року начальником УПФ України в Підволочиському районі було прийнято рішення №349 «Про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду», яким ОПГХ Підволочиського РайСТ застосовано штраф в розмірі 3174,73 грн. та пеню на суму 923,83 грн.

26 грудня 2006 року УПФ України сформована та направлена на адресу позивача вимога №Ю-226 про сплату боргу в сумі 4098,56 грн.

Дане рішення органу Пенсійного фонду та вимогу про сплату боргу і оскаржує позивач в судовому порядку.

Оцінивши зібрані по справі докази та дослідивши норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити, в огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” обчислення страхових внесків територіальними відділеннями Пенсійного Фонду здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Закон України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, а саме стаття 17, покладає на страхувальника обов’язок нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до п. 6 ст. 20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Положеннями Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” визначено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату, яка є виконавчим документом.

Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. Разом з тим, надано право страхувальнику у разі незгоди з розрахунком сум недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату боргу узгодити її з органом Пенсійного фонду, а у разі неузгодження має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Про нарахування пені та накладення штрафів посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій, яке є виконавчим документом

Згідно пункту 8 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до пенсійного фонду України», яка затверджена Постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №21-1, органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки, якщо дані документальних перевіркою результатів діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків; якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені; якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків.

Вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників за формою згідно з додатку 9 цієї Інструкції.

Відповідно до п.п. 9.3.2 п. 9 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до пенсійного фонду України»у разі, коли страхувальник не сплачує (не перераховує) або несвоєчасно сплачує (несвоєчасно перераховує) страхові внески, у тому числі донараховані ним самостійно або органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу у розмірах, встановлених цією Інструкцією.

Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені оформляється у формі, згідно додатку №14 Інструкції.

Як видно з картки особового рахунку страхувальника юридичної особи або фізичної особи, яка має найманих працівників погашення недоїмки платником відбулося 30.05.2005р., коли діяв Закон України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування».

Як встановлено в судовому засіданні при дослідженні матеріалів справи суми по платіжних дорученнях, копії яких долучено позивачем до матеріалів справи (стор. 56-61, 63-65, 67-69) враховані при проведенні розрахунків. Зазначене підтверджується даними картки особового рахунку страхувальника та розрахунками відповідача.

Відповідно до приписів Роз’яснення Президії Вищого Арбітражного Суду України №02-5/35 від 26.01.2000р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів»підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Згідно статті 71 Кодексу Адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимог та заперечення.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог Об’єднання підприємств громадського харчування Підволочиського РайСТ слід відмовити, так як спростовані матеріалами справи та нормами чинного законодавства.

У відповідності з 94 КАС України судовий збір позивачу не відшкодовується.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 69–71, 158, 161-163 КАС України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі „22” березня 2007 року до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом двадцяти днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя