СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

17 травня 2007 року

Справа № 2-3/12489-2004

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: Дішко О.К., дов.№ 502/Д/10 від 01.02.07 р.,

відповідача: Пристінський І.О., дов.№ 3 від 20.04.07 р.,

розглянувши апеляційну скаргу Чоловічого монастиря святих мучеників Косьми і Даміана Сімферопольської та Кримської єпархії Української Православної Церкви на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Соколова І.О.) від 16 вересня 2004 року у справі №2-3/12489-2004

за позовом           Державна податкова інспекція у місті Алушті Автономної Республіки Крим (вул. Леніна 22-а,Алушта,98500)

до           Чоловічий монастир святих мучеників Косьми і Даміана Сімферопольськоїта Кримської єпархії Української Православної Церкви (Заповідник,Алушта,98500)

про припинення державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 16.09.2004 року у справі № 2-3/12489-2004 (суддя Соколова І.А.) позов Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим задоволено.

Припинено державну реєстрацію суб'єкта господарювання - юридичної особи Чоловічого монастиря святих мучеників Косьми і Даміана Сімферопольської та Кримської єпархії Української Православної Церкви.

Стягнуто з Чоловічого монастиря святих мучеників Косьми і Даміана Сімферопольської та Кримської єпархії Української Православної Церкви 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з рішенням суду, Чоловічий монастир святих мучеників Косьми і Даміана Сімферопольської та Кримської єпархії Української Православної Церкви звернувся до суду з  апеляційною скаргою та клопотанням про відновлення пропущеного процесуального строку.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 07 травня 2007 року апеляційна скарга Чоловічого монастиря святих мучеників Косьми і Доміана Сімферопольської та Кримської єпархії Української Православної Церкви прийнята до провадження, поновлений строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до статті 2 Кодексу Адміністративного судочинства України оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень віднесено до компетенції адміністративних судів.

Апеляційна інстанція зазначає, що до адміністративної юрисдикції, в розумінні приписів статей 2, 3 Кодексу адміністративного судочинства України, відноситься публічно-правовий спір, в якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова особа чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 6 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних  судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає за необхідне подальший розгляд справи здійснювати за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повно їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивач, Державна податкова інспекція в м. Алушті звернулась до господарського суду Автономної Республіки Крим  з позовною заявою, в якій просила припинити Державну реєстрацію –суб’єкта підприємницької діяльності-юридичної особи Чоловічого монастиря святих мучеників Косьми і Доміана Сімферопольської та Кримської єпархії Української Православної Церкви з тих підстав, що відповідно до бази даних суб’єктів підприємницької діяльності-юридичних осіб, Чоловічий монастир святих мучеників Косьми і Доміана Сімферопольської та Кримської єпархії Української Православної Церкви не надавав звітності більше року. Також позивач вказував, що відповідач заборгованості з податків перед бюджетами на мав (арк..с.3).

На підставі  положень пункту 15 статті 58 Господарського кодексу України, пункту 2 статті 38 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” позивач просив припинити Державну реєстрацію відповідача.

Судова колегія встановила, що відповідно до статті 13 Закону України „Про свободу совісті та релігійні організації” релігійна організація визначається юридичною особою з моменту реєстрації її статуту (положення). Така релігійна організація, як юридична особа, користується правами і несе обов’язки  відповідно до чинного законодавства і свого статуту (положення).

Згідно зі статтею 16 вищевказаного Закону, діяльність релігійної організації може бути припинено у зв’язку з її реорганізацією (поділом, злиттям, приєднанням) або ліквідацією. Частиною  4 статті 16 зазначеного Закону встановлені випадки, коли може бути припинена діяльність релігійної організації у судовому порядку, а саме у разі вчинення релігійною організацією дій, недопустимість яких передбачена статтями 3, 5 і 17 цього Закону; поєднання обрядової чи проповідницької діяльності релігійної організації з посяганням  на життя, здоров’я, свободу і гідність особи; систематичного порушення релігійною організацією встановленого законодавством порядку проведення публічних релігійних заходів (богослужінь, обрядів, церемоній, походів тощо); спонукання громадян до невиконання своїх конституційних  обов’язків або дій, які супроводжуються грубими порушеннями громадського порядку чи посягненням на права і майно державних, громадських або релігійних організацій.

Частиною 5 статті 16 Закону України „Про свободу совісті та релігійні організації”  встановлено, що суд розглядає справу про припинення діяльності  релігійної організації порядком позовного провадження, передбаченого Цивільним процесуальним кодексом України, за заявою органу, уповноваженого здійснювати реєстрацію статуту конкретної релігійної організації, або прокурора.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційна інстанція прийшла до висновку про те, що господарський суд Автономної республіки Крим не мав права розглядати дану справу відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України. Даний вид спорів вирішується судами в порядку цивільно-процесуального законодавства. Це підтверджується пунктом 3 Роз’яснень Вищого арбітражного суду України „Про деякі питання, що виникають при застосуванні Закону України Про свободу совісті та релігійні організації” спори релігійних організацій між собою та з іншими юридичними особами підлягають вирішенню на загальних підставах в господарських судах відповідно до їх компетенції, за винятками, передбаченими в законодавстві. Таким винятком, зокрема, є категорії справ про припинення діяльності релігійної організації та про оскарження  рішень відповідних державних органів з питань володіння та користування будівлями та майном. Відповідно до статтей 16 та 17 Закону України „Про свободу совісті та релігійні організації” зазначені справи розглядаються судами в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Враховуючи вищевказане, норми Закону України „Про свободу совісті та релігійні організації” є спеціальними для регулювання відносин релігійних організацій, тоді як норми Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” мають більш загальний характер.

Крім того, апеляційна інстанція не вбачає жодного з випадків, передбачених статтею 16 вищевказаного Закону, для припинення діяльності відповідача. Також, про припинення діяльності відповідача не було позовних заяв ні від органу, уповноваженого здійснювати реєстрацію статуту конкретної релігійної організації, ні від прокурора, що також передбачено Законом України „Про свободу совісті та релігійні організації”.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційна інстанція вирішила апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення господарського суду скасувати, провадження у справі припинити.

Керуючись статтями 195, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чоловічого монастиря святих мучеників Косьми і Даміана Сімферопольської та Кримської єпархії Української Православної Церкви задовольнити частково.

Рішення господарського   суду Автономної Республіки Крим від 16 вересня 2004 року у справі № 2-3/12489-2004 скасувати.

Провадження у справі № 2-3/12489-2004  за позовом Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим до Чоловічого монастиря святих мучеників Косьми і Даміана Сімферопольської та Кримської єпархії Української Православної Церкви про припинення державної реєстрації припинити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя

Судді