ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

20.03.07                                                                                           Справа  № 2/23-2А

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого - судді                                                  Галушко Н.А.

суддів                                                                      Процик Т.С.

Юрченко Я.О.

розглянув апеляційну скаргу Державного підприємства «ХХХ», мст. Ратне № 205 від 08.12.2006 року (далі ДП «ХХХ», смт. Ратне)

на постанову Господарського суду Волинської області від 07.11.2006 року

у справі № 2/23-2А

за позовом: ДП «ХХХ», смт. Ратне

до відповідача: Ратнівської міжрайонної державної податкової інспекції, смт. Ратне (далі Ратнівська МДПІ, мст. Ратне)

про визнання нечинними податкових повідомлень - рішень

За участю представників:

від позивача –ХХХ - представник

від відповідача –ХХХ –начальник відділу оподаткування юридичних осіб, ХХХ –державний податковий інспектор з юридичної роботи

Права та обов’язки представникам сторін відповідно до ст.ст. 49, 51 КАС України роз’яснено.

Постановою Господарського суду Волинської області від 07.11.2006 року у справі № 2/23-2А відмовлено у задоволенні позовних вимог ДП «ХХХ», смт. Ратне про визнання нечинними податкових повідомлень - рішень Ковельської ОДПІ (Ратнівське відділення) від  06.10.2005 року № /0 та Ратніської МДПІ від 08.02.2006 року № /3, № /3, № /3, в решті позовних вимог про визнання нечинними податкових повідомлень - рішень від 06.10.2005 року № /0, № /0, № /0 –провадження закрито.

Приймаючи постанову господарський суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що позивачем несвоєчасно сплачено самостійно визначені податкові зобов’язання по збору за спеціальне використання лісових ресурсів державного значення та по платежу частина прибутку (доходу) державних підприємств, що вилучається до бюджету.

ДП «ХХХ», мст. Ратне подано апеляційну скаргу № 205 від 08.12.2006 року, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги повністю. Зокрема скаржник зазначає, що при прийнятті постанови господарським судом неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи та постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме при винесенні постанови судом першої інстанції порушено норми Інструкції про механізм справляння збору за спеціальне використання лісових ресурсів та користування земельними ділянками лісового фонду, Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

Ковельською ОДПІ (правонаступник Ратнівська МДПІ) проведено невиїзну перевірку своєчасності сплати узгодженого податкового зобов’язання, про що складено акти № 227/333/334 від 06.10.2005 року та № 332 від 06.10.2005 року. Відповідно на підставі вищевказаних актів перевірки Ковельською ОДПІ прийняті податкові повідомлення –рішення від 06.10.2005 року № /0, № /0, якими до підприємства застосовано штрафну санкцію за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов’язання за платежем збір за спеціальне використання лісових ресурсів державного значення в сумі 33349,55 грн. та повідомлення –рішення № /0 від 06.10.2005 року, яким до підприємства застосовано штрафну санкцію за платежем –частина прибутку державних підприємств, що виплачується до бюджету.

За наслідками адміністративного оскарження державною податковою інспекцією прийнято нові податкові повідомлення - рішення від 08.02.2006 року № /3, № /3, № /3.

При прийняті постанови господарський суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»визначено, що податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації або розрахунку.

Відповідно до підпункту 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно картки особового рахунку за 2004 рік по платежу «збір за спеціальне використання лісових ресурсів державного значення»20.05.2004 року позивачу згідно поданого розрахунку № 1156 від 20.05.2004 року було нараховано 66644,00 грн. збору за спеціальне використання лісових ресурсів державного значення. Оскільки на дату проведення нарахування у ДП «ХХХ»була переплата в сумі 11002,11 грн., то сума несвоєчасно сплачених податкових зобов’язань склала 55641,89 грн. та була сплачена позивачем 19,08.2004 року в сумі 25643,00 грн., 24.09.2004 року в сумі 17000,00 грн. та 30.09.2004 року в сумі 12998,89 грн., тобто із затримкою більше 90 календарних днів, наступних за днем граничного строку сплати податку.

19.08.2004 року згідно поданого позивачем розрахунку № 2399 від 03.08.2004 року ДП «ХХХ»нараховано 25643,00 грн. збору за спеціальне використання лісових ресурсів державного значення. Дана сума погашена позивачем 30.09.2004 року шляхом перерахування коштів з іншого бюджетного рахунку згідно висновку № 077 від 03.09.2004 року, тобто із затримкою від 30 до 90 календарних днів наступних за днем граничного строку сплати податку.

Судом першої інстанції також встановлено, що згідно картки особового рахунку за 2004 рік по платежу «частина прибутку (доходу) державних підприємств, що вилучається до бюджету»позивачу 20.05.2004 року згідно поданої декларації № 925 від 13.05.2004 року було нараховано 13900,00 грн. відрахувань частини прибутку (доходу) державних підприємств, що вилучається до бюджету. Дана сума сплачена позивачем із затримкою на 133 календарних дні 30.09.2004 року шляхом перерахування коштів з іншого бюджетного рахунку згідно висновку № 079 від 30.09.2004 року.

Відповідно до пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов’язаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання, —у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання, — у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання, —у розмірі п’ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджено, що позивачем несвоєчасно сплачено самостійно визначені податкові зобов’язання по збору за спеціальне використання лісових ресурсів державного значення та по платежу частина прибутку (доходу) державних підприємств, що вилучається до бюджету.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Скаржником не подано судовій колегії доказів, які б стали підставою для скасування судового рішення.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на порушення відповідачем Наказу ДПА України № 616 від 27.10.2004 року «Про затвердження форми акта про результати камеральної перевірки податкових декларацій (розрахунків) по окремих загальнодержавних і місцевих податках і зборах»не можуть бути підставою для скасування постанови суду, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи актами перевірок № 227/333/334 від 06.10.2005 року та № 332 від 06.10.2005 року, розрахунками штрафних (фінансових) санкцій та не спростовують факту несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов’язання.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що постанова Господарського суду Волинської області прийнята з дотримання норм податкового законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 86, 198, 200, 205, 206 КАС України, -

Львівський апеляційний господарський суд У Х В А Л И В:

1.          Постанову Господарського суду Волинської області від 07.11.2006 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку, згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий-суддя                                                                      Галушко Н.А.

Суддя                                                                                          Процик Т.С.

Суддя                                                                                          Юрченко Я.О.