ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

16.03.2007                                                                Справа №  14/84-ПД-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Гридасова Ю.В. при секретарі Шепель І.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом закритого акціонерного товариства "Югспецстрой", м. Херсон,

до відповідача-1  акціонерного-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", м.Київ,

до відповідача-2 відкритого акціонерного товариства "Херсонський бавовняний комбінат", м. Херсон, про визнання недійсними кредитного договору № 19 від 29.11.1996р., договору застави № 15 від 29.11.1996р. та договору застави № 4 від 05.07.1995р.,

за участю представників

позивача: Васильєва М.В., представник, дов. № 1 від 01.12.06 р.; Агеєнко О.В., директор, довідка № 3833 від 29.12.05 р.,

відповідача - 1: Казанцев Г.М., представник, дов. № 682493 від 09.01.07 р.,

відповідача - 2: Прокопенко Я.Ю., нач. юр відділу, дов. № 21-03 від 06.03.07 р.

Позивач у позовній заяві просить визнати недійсними кредитний договір № 19 від 29.11.1996р., договір застави № 15 від 29.11.1996р. та договір застави № 4 від 05.07.1995р., посилаючись на наступні обставини.

29 червня 1995 року між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", надалі - Відповідач-1, та відкритим акціонерним товариством "Херсонський бавовняний комбінат" (на час укладання угоди - державне підприємство "Херсонське виробниче бавовняне об'єднання"), надалі - Відповідач - 2, укладено кредитний договір № 20. Предметом договору є надання кредитних коштів в сумі 7000,0 тис. грн. для сплати теплової енергії та закупівлі бавовни для виробництва. Відсоткова ставка за кредитом була встановлена на рівні 90% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань по договору між сторонами було укладено договір застави № 4 від 05.07.1995 p., згідно з умовами якого Відповідачем - 2 Відповідачу - 1 надані в заставу основні засоби та готова продукція вартістю 8064,8 тис. грн.

29 листопада 1996 року між Відповідачем - 1 та Відповідачем - 2 укладено кредитний

договір № 19. Предметом договору стала домовленість про заміну кредитних договорів,

заборгованість за якими на час укладання угоди не погашена і складала 6914597,65 грн., на новий договір зі строком погашення зобов'язань у період з 29.11.1996 р. по 01.01.1997 р. та сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 35% річних. В якості забезпечення виконання умов кредитного договору сторонами було укладено договір застави № 15 від 29.11.1996 р. Згідно умов договору Відповідачем - 2 Відповідачу - 1 надано в заставу виробничі запаси та готова продукція на суму 11814 тис. грн.

Позивач вважає, що укладання вищеозначених договорів здійснено з порушенням діючого на той час законодавства України, нанесло шкоди майновим інтересам ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат", держави як акціонера товариства, та, відповідно, майновим інтересам Позивача, як акціонера, які він набув відповідно до договору купівлі-продажу акцій ВАТ "ХБК" від 10.01.2007 р.

Позивач не є стороною оспорюваних договорів, але правомочність звернення Позивача з даним позовом, на думку останнього, ґрунтується на наступному:

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, пункту 4 роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999 року № 02-5/111 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними", крім контрагентів за договором, позивачем у справі про визнання договору недійсним може бути будь-яке підприємство, установа, організація, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей договір.

Відповідно до частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України заінтересована особа, яка не є стороною правочину, має право оспорювати дійсність правочину на підставах, встановлених законом.

ЗАТ "Югспецстрой" є заінтересованою особою в даних правовідносинах, так як будь-яке порушення майнових прав та інтересів акціонерного товариства порушує майнові права та інтереси акціонерів цього товариства. Майнові інтереси товариства та акціонера цього товариства є пов'язаними в силу того, що згідно до частини 2 статті 152 Цивільного кодексу України акціонери несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, в межах вартості акцій, які йому належать та, згідно до ст. 116 Цивільного кодексу України, мають право на отримання дивідендів. Тому, акціонер заінтересований у тому, щоб товариство мало позитивні показники фінансово-господарської діяльності та майно, необхідне для здійснення господарської (виробничої) діяльності.

Укладення оспорюваних кредитного договору та договорів застави майна, на думку Позивача, проведено з порушенням діючого на той час законодавства, договори укладені без погодження з органами, на які було покладено контроль за належною фінансово-господарською діяльністю товариства, без техніко-економічного обгрунтування показників окупаємості кредиту. В результаті ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" взяв на себе зобовязання погасити кредит та відсотки за користування кредитом без врахування власної кредитоспроможності та можливості виконати кредитні угоди, без врахування того факту, що реалізація заставленого майна може призвести до порушення виробничого циклу Підприємства. Зазначене призвело до неможливости Відповідача - 2 розрахуватися за отримані кредитні ресурси та до звернення стягнення на заставлене майно, що викличе зменшення нерухомого та рухомого майна Товариства, яке входить до статутного фонду ВАТ "ХБК", зменшення вартості чистих активів товариства, і, відповідно, порушення майнових прав акціонера.

З умовами договорів, які є предметом цього позову, Позивач отримав можливість ознайомитись після того, як ухвалою господарського суду Херсонської області від 19.12.2006 року був залучений в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі № 7/427-06 за позовом АКБ "Укрсоцбанк" до ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" про стягнення 35 275 410 грн. 90 коп. за рахунок заставленого майна, та 12.01.2007 року ознайомився з матеріалами справи.

Підстави для визнання договорів недійсними, на думку Позивача, наступні:

На час укладання кредитного договору № 20 від 29.06.1995 р. та договору застави № 4 від 05.07.1995 р. ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" було державним підприємством, та на нього розповсюджувалась дія Закону України "Про підприємства в Україні" та Закону України "Про заставу" в редакції 1995 року. Пункт 3 статті 10 Закону "Про підприємства в Україні" говорить, що майно, яке є державною власністю і закріплене за державним підприємством (крім казенного), належить йому на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання, державне підприємство володіє,     користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та статуту підприємства. Частина 4 статті 11 Закону України "Про заставу" говорить, що державне підприємство, за яким майно закріплено на праві повного господарського відання, самостійно здійснює заставу цього майна, за винятком цілісного майнового комплексу підприємства, його структурних підрозділів, будівель і споруд, застава яких здійснюється з дозволу та на умовах, погоджених з органом, уповноваженим управляти відповідним державним майном. Таким чином, згідно з вимогами ст. 11 Закону України "Про заставу", особа, яка підписувала від імені державного підприємства договір застави, що містить умови про надання в заставу структурних підрозділів, будівель і споруд підприємства повинна була мати відповідні повноваження від органу, який на той час управляв державним майном, а саме Міністерства легкої промисловості.

Генеральний директор Херсонського бавовняного об'єднання, який підписав договір застави № 4 від 05.07.1995 р., П.В. Сакович, не мав на то необхідних повноважень, так як укладення договору застави, в порушення вимог Закону "Про заставу", не було погоджене з Міністерством легкої промисловості.

Відповідно до статті 48 Цивільного кодексу УРСР невідповідність договору вимогам закону є підставою для визнання такого договору не дійсним. Відповідно до частини 1, 2 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний об'єм цивільної дієздатності. Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України невиконання сторонами вимог, встановлених частинами першою-третьою, п"ятою, шостою статті 203 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним.

Так як при укладенні договору застави № 4 від 05.07.1995 р. були порушені вимоги ст. 11 Закону України "Про заставу", є підстави для визнання цього договору недійсним.

На час укладання кредитної угоди № 19 від 29.11.1996 р. та договору застави № 15 від 29.11.1996 р. був дійсним Статут ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат", затверджений Головою Фонду державного майна України Ю.І. Єхануровим 29.02.1996 р. та зареєстрований Херсонською міською радою народних депутатів 16.04.1996 р. за № 3677.

Пункт 8.2.1. Статуту визначає, що "вищим, органом Товариства є Загальні збори акціонерів Товариства. В період до проведення перших загальних зборів акціонерів Товариства та набутті в процесі приватизації прав власності на акції Товариства іншими акціонерами вищим органом Товариства є засновник, як єдиний акціонер". Відповідно до пункту 4.1. Статуту засновником ВАТ "ХБК" є Фонд державного майна України.

Частина 4 статті 11 Закону України "Про заставу" передбачає, що з моменту прийняття рішення про приватизацію майна державного підприємства застава його майна здійснюється з дозволу відповідного органу приватизації.

Відповідно до частини 4 статті 12 Закону України "Про приватизацію державного майна" з моменту прийняття рішення про приватизацію майна державного підприємства орган, що здійснює управління майном цього підприємства, передає у встановленому порядку функції з управління цим майном державним органам приватизації, стосовно цього підприємства припиняється чинність частин третьої, п'ятої, шостої статті 10, частин першої, третьої статті 12, частини другої статті 24, частини третьої статті 25 Закону "Про підприємства в Україні" в частині купівлі, продажу, передачі, обміну, здачі в оренду, надання безоплатно, списання майна, випуску та придбання цінних паперів, надання та одержання кредитів у розмірах, що перевищують середньорічний рівень таких операцій за останні три роки з урахуванням рівня інфляції. Якщо ці дії необхідні для ефективного функціонування державного підприємства, майно якого приватизується, вони здійснюються підприємством з дозволу державних органів приватизації.

Перші збори акціонерів ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" проведені 29 вересня 1998 р. Таким чином на час укладання оспорюваних договорів діяли положення, передбачені пунктами 4.1. та 8.2.1.Статуту товариства, стосовно того, що Вищим органом товариства в 1996 році був Фонд державного майна України.

Пункт 8.2.4 Статуту ВАГ "ХБК" встановлює, що до компетенції вищого органу Товариства належить затвердження угод, укладених на суму, що перевищує 10 % статутного Фонду Товариства та погодження угод про заставу майна Товариства.

Сума кредитної угоди № 19 від 29.11.1996 р. складала 6914597,65 грн., статутний фонд Товариства згідно з пунктом 5.1. Статуту становив 35996860,00 грн. Таким чином, як стверджує Позивач, відсоткове співвідношення склало 19 %, що перевищує встановлені 10 %.

Так як кредитний договір № 19 від 29.11.1996 р. не був затверджений Вищим органом товариства, договір застави № 15 від 29.11.1996 р. не був погоджений Вищим органом Товариства та органом приватизації - Фондом державного майна України, то ці договори, на думку Позивача, повинні бути визнані недійсними.

Відповідно до Заключних та Перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 р. відносно цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов'язків, які продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оспорювані кредитні договори та договори застави, на думку Позивача, укладені з порушенням норм Цивільного кодексу УРСР, права та обов'язки за цими договорами продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України, тому для обгрунтування підстав визнання договорів недійсними застосовані положення Цивільного кодексу УРСР та Цивільного кодексу України.

Представник позивача на засіданні суду підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача-1 в ході судового засідання заперечував проти позовних вимог, відповідно до відзиву на позовну заяву, посилаючись на наступні обставини.

Позивач не є стороною ані кредитного договору № 19 від 29.11.1996 p., ані договору застави № 15 від 29.11.1996 р. ані договору застави № 4 від 05.07.1995 р.

Своє право на подання позовної заяви про визнання недійсними договорів, стороною по яких він не є, ЗАТ "Югспецстрой" мотивує тим, що будь-яке порушення майнових прав та інтересів акціонерного товариства порушує майнові права та інтереси акціонерів цього товариства.

Дане твердження, на думку відповідача-1, є хибним та цілком протирічить позиції Конституційного Суду України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України по справі N 1-10/2004 від 01.12.2004 року "акціонер може захищати свої права та охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення, оспорювання чи невизнання самим акціонерним товариством, учасником якого він є, органами чи іншими акціонерами цього товариства.

Порядок судового захисту порушених будь-ким, у тому числі й третіми особами, прав та охоронюваних законом інтересів акціонерного товариства, які не можуть вважатися тотожними  простій  сукупності  індивідуальних  охоронюваних  законом  інтересів  його акціонерів, визначається законом."

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, право звертатись до господарського суду надається для захисту своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів

Як стверджує відповідач-1 з наведеного рішення КСУ вбачається, що права та охоронювані законом інтереси акціонерного товариства не можуть вважатися тотожними простій сукупності індивідуальних охоронюваних законом інтересів його акціонерів. Отже, ЗАТ "Югспецстрой", на думку відповідача-1, є "неналежним" позивачем по даній справі, тобто не має права для звернення до господарського суду з позовом про визнання недійсними кредитного договору № 19 від 29.11.1996 p., договору застави № 15 від 29.11.1996 р. та договору застави № 4 від 05.07.1995 p., укладених між АКБ "Укрсоцбанк" та ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат". Відповідач-1 просить припинити провадження по справі № 14/84-ПД-07.

Представник відповідача-2 в ході судового засідання заперечував проти позовних вимог в усних поясненнях. Відзив на позовну заяву до дня засідання суду не представив.

Відповідно до положень ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 06.03.07 р. до 12.03.07 р., а також з 12.03.07 р. до 16.03.07 р. (остання для підготовки повного тексту рішення).

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

29 червня 1995 року між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", надалі - Відповідач-1, та відкритим акціонерним товариством "Херсонський бавовняний комбінат" (на час укладання угоди - державне підприємство "Херсонське виробниче бавовняне об'єднання"), надалі - Відповідач - 2, укладено кредитний договір № 20. Предметом договору є надання кредитних коштів в сумі 7000,0 тис. грн. для сплати теплової енергії та закупівлі бавовни для виробництва. Відсоткова ставка за кредитом була встановлена на рівні 90% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань по договору між сторонами було укладено договір застави № 4 від 05.07.1995 p., згідно з умовами якого Відповідачем - 2 Відповідачу - 1 надані в заставу основні засоби та готова продукція вартістю 8064,8 тис. грн.

29 листопада 1996 року між Відповідачем - 1 та Відповідачем - 2 укладено кредитний

договір № 19. Предметом договору стала домовленість про заміну кредитних договорів,

заборгованість за якими на час укладання угоди не погашена і складала 6914597,65 грн., на новий договір зі строком погашення зобов'язань у період з 29.11.1996 р. по 01.01.1997 р. та сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 35% річних. В якості забезпечення виконання умов кредитного договору сторонами було укладено договір застави № 15 від 29.11.1996 р. Згідно умов договору Відповідачем - 2 Відповідачу - 1 надано в заставу виробничі запаси та готова продукція на суму 11814 тис. грн.

Відповідно до ст. 1 ГПК України "підприємства, установи та організації, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ним Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивач не належить до кола суб'єктів, між: якими виникли правовідносини з приводу укладання кредитного договору № 19 від 29.11.1996 p., договору застави № 15 від 29.11.1996 р. та договору застави № 4 від 05.07.1995 p., оскільки останні були укладені між ВАТ "ХБК" та АКБ "Укрсоцбанк", в той час, коли ЗАТ "Югспецстрой" не володів акціями ВАТ "ХБК".

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про господарські товариства" та ст. 25 Закону України "Про власність", акціонерне товариство (в даному випадку ВАТ "ХБК") є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність, придбаного за рахунок продажу акцій, отриманого в результаті його господарської діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом, а акціонер є лише власником акцій.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", акціонери мають право:

-          брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в уставних документах, за винятком випадків, передбачених Законом;

-          брати участь в розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди);

-          вийти в установленому порядку з товариства;

-          одержувати інформацію про діяльність товариства, а також можуть мати інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Таким чином, акціонер не наділений суб'єктивним правом відносно здійснення повноваження власника майна товариства.

Зазначене вище співпадає з правовою позицією, викладеною у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. у справі №1-10/2004, постанові Верховного Суду України від 30.09.2003 р. та ухвалі Верховного Суду України від 20.10.2003 р.

Пунктом 2 результативної частини рішення Конституційного Суду України по справі N 1-10/2004 від 01.12.2004 року, визначено: "в аспекті поставленого у конституційному поданні питання положення частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України треба розуміти так, що акціонер може захищати свої права та охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення, оспорювання чи невизнання самим акціонерним товариством, учасником якого він є, органами чи іншими акціонерами цього товариства.

Порядок судового захисту порушених будь-ким, у тому числі й третіми особами, прав та охоронюваних законом інтересів акціонерного товариства, які не можуть вважатися тотожними простій сукупності індивідуальних охоронюваних законом інтересів його акціонерів, визначається законом."

Своє право на подання позовної заяви про визнання недійсними договорів, стороною по яких він не є, ЗАТ "Югспецстрой" мотивує тим, що будь-яке порушення майнових прав та інтересів акціонерного товариства порушує майнові права та інтереси акціонерів цього товариства.

Як вбачається з наведеного рішення КСУ, права та охоронювані законом інтереси акціонерного товариства не можуть вважатися тотожними простій сукупності індивідуальних охоронюваних законом інтересів його акціонерів. Отже у ЗАТ "Югспецстрой" не виникло права для звернення до господарського суду з позовом про визнання недійсними кредитного договору № 19 від 29.11.1996 p., договору застави № 15 від 29.11.1996 р. та договору застави № 4 від 05.07.1995 p., укладених між АКБ "Укрсоцбанк" та ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат".

Твердження позивача про те, що спірні правовідносини порушують його права як акціонера ВАТ "ХБК", яким він став 10.01.07 p., є безпідставними.

За вказаних обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З тих же підстав, що зазначені вище, відхиляється клопотання акціонера ВАТ "ХБК" Строна Юрія Семеновича, подане до суду 16.03.07 р., про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Судом залишається без задоволення клопотання відповідача-1 про припинення провадження по справі у зв'язку з відсутністю правових підстав, передбачених ст. 80 ГПК України.

Судом відхиляється клопотання позивача, подане суду 16.03.07 р., про відкладення розгляду справи у зв'язку з відрядженням представника, у зв'язку з можливістю участі у судовому процесі на стадії оголошення повного тексту рішення будь-якого іншого представника підприємства-позивача.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись  ст. ст.  82-85 Господарського процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

1.           В задоволенні позовних вимог відмовити.

2.           Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                      Ю.В. Гридасов

Дата оформлення та підписання рішення

відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України                                                            "16" березня 2007 р.