ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
УХВАЛА

"01" лютого 2007 р.
справа № 20-5/028

Господарський суд міста Севастополя в складі:

судді Євдокимова І.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Севастополі адміністративну справу

за адміністративним позовом Військової частини  А 4420 (98400 м. Бахчисарай, вул. Сімферопольська, 42)

до Контрольно-ревізійного управління командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (99003 м. Севастополь, вул. Комуністична, 4)

про визнання нечинним акту перевірки фінансово-господарської діяльності

за участю представників:

Позивач –Гундер С.В., представник, довіреність № 76 від 31.01.2007;

Позивач –Нестерук М.М., представник, довіреність № 77 від 31.01.2007;

Відповідач  –Василенко А.М., юрисконсульт, довіреність № 234/2-71 від 31.01.2007.

встановив:

Військова частина А 4420 звернулась в суд з позовною заявою до Контрольно-ревізійного управління командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України,  про визнання нечинним акту перевірки фінансово-господарської діяльності військової частини А 4420 від 27.12.2005 в частині, яка стосується переплати військовослужбовцям в/ч А 4420 грошового забезпечення на суму 12470,90 грн.

Позов мотивовано тим, що зазначений акт прийнятий з порушенням діючого законодавства  України.

Ухвалою суду від 09.01.2007 позовна заява була залишена без руху з тих підстав, що позов не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказаною ухвалою суд запропонував усунути в строк до 22.01.2007 відповідні недоліки позовної заяви.

Позивач 22.01.2007 надав до суду додаток до матеріалів справи, яким усунув вказані недоліки.

Ухвалою від 23.01.2007 відкрито провадження в адміністративній справі, попереднє судове засідання призначено на 01.02.2007.

Згідно зі ст.ст. 27, 49, 51, 121, 130 Кодексу адміністративного судочинства України, представникам сторін роз'яснені їх процесуальні права і обов'язки.

Заслухавши пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов висновку, про те що, провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 Роз’яснень Президії Вищого Господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів” № 02-5/35 від 26.01.2000 акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані. Форми, найменування і порядок прийняття актів державними чи іншими органами (далі - акти) залежать від місця даного органу в системі відповідних органів та його компетенції і регламентуються Конституцією України, відповідними законами України та положенням (статутом) про такий орган.

Відповідно до п. 6.2 Роз’яснень Президії Вищого Господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів” № 02-5/35 від 26.01.2000 не можуть оспорюватися в господарському суді акти ревізій, документальних перевірок, дії службових осіб, вчинені у процесі чи за результатами перевірок тощо, оскільки ці акти не мають обов'язкового характеру. У разі надходження заяв про визнання недійсними актів, зазначених у цьому підпункті, господарський суд повинен відмовити у їх прийнятті а у разі помилкового прийняття позову - припинити провадження у справі.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, спірний акт не є юридичним актом: ні індивідуального характеру, ні нормативно-правовим актом, а тому суд закриває провадження у справі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками підготовчого провадження суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Керуючись статями 17, 111, 121, 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Закрити провадження у адміністративній справі № 20-5/028.

Суддя                                                                                               І.В. Євдокимов

Розсилка:

1.          Військова частина  А 4420 (98400 м. Бахчисарай, вул. Сімферопольська, 42)

2.          Контрольне-ревізійне управління командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (99003 м. Севастополь, вул. Комуністична, 4)

3.          справа

4.          наряд