КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

15.05.07 р.          № 34/162-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Дикунської  С.Я.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Міщенка Є.А. (дов. № 03/29 від 09.02.2006 р.)

від відповідача  -                                       Стеблівського Т.В. (дов. № 140/9/10-110 від

01.02.2007 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізована державна податкова інспекція у м. Києві по роботі з великими платниками податків

на постанову Господарського суду м.Києва від 01.02.2007

у справі № 34/162-А

за позовом                               Відкрите акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк"

до                                                   Спеціалізована державна податкова інспекція у м. Києві по роботі з великими платниками податків

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  скасування податкових повідомлень-рішень №№ /3, /3 від 14.08.06 р.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду м. Києва від 01.02.2007 р. у справі №34/162-А позов задоволено частково : скасовано податкове повідомлення-рішення СДПІ № /3 від 14.08.2006 р., в решті позову відмовлено, з Державного бюджету стягнуто на користь ВАТ “Всеукраїнський акціонерний банк” 1,70 грн. судового збору.

Не погоджуючись із згаданою постановою, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку, просив скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову, якою в позові відмовити повністю. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що місцевим судом при його прийнятті не взято до уваги, що ВАТ  “Всеукраїнський акціонерний банк” ані під час перевірки, ані місцевому суду не надано доказів того, що АТ “Вікол Н.В.” є банком або іншою фінансовою установою, а тому сплаті підлягає податок в розмірі 5 %  на підставі п. 13.2 п. 13 Закону України ”Про оподаткування прибутку підприємств” № 283/97-ВР від 22.05.1997 р. (далі Закон № 283/97) та ст. 11 Конвенції між Урядом України та Урядом Королівства Бельгії про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно, яку підписано 20.05.1996 р. і ратифіковано 29.10.1996 р. (далі Конвенція), тощо.

В судовому засіданні представник апелянта скаргу підтримав, просив її задовольнити, постанову скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову, якою в позові відмовити повністю за наведених в апеляційній скарзі підстав.

Представник позивача доводи апелянта заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак постанову місцевого суду як законну та обґрунтовану залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, за результатами виїзної планової документальної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ВАТ “Всеукраїнський акціонерний банк” за період з 01.10.2003 р. по 30.09.2005 р. та на підставі Акту № 76/2310/19017842 від 06.02.2006 р., ДПІ прийнято повідомлення-рішення № /0 від 18.02.2006 р., яким визначено податкове зобов’язання по податку на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 69 576,54 та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 139 153,08 грн.

За результатами розгляду скарг ВАТ “Всеукраїнський акціонерний банк”  податковими органами приймались рішення, якими скарги залишено без задоволення, згадане повідомлення-рішення – без змін, одночасно прийнято повідомлення-рішення № /1 від 23.03.2006 р., № /2 від 02.06.2006 р., № /3 від 14.08.2006 р. Крім цього, ДПА України було прийнято повідомлення-рішення № /3 від 14.08.2006 р., яким донараховано податкове зобов’язання по податку на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 13 817,01 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 27 634,02 грн.

01.09.2006 р. ВАТ “Всеукраїнський акціонерний банк” звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до ДПІ про скасування повідомлень-рішень № /3 від 14.08.2006 р. та № /3 від 14.08.2006 р. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що АТ “Вікол Н.В.” є податковим резидентом  Бельгії, на підтвердження чого СДПІ було надано Довідку адміністрації податків підприємств Федеральної Державної служби фінансів та нотаріально засвідчену копію свідоцтва адміністрації безпосередніх податків Федеральної Державної служби фінансів, а тому донарахування податку на доходи нерезидентів з джерелом їх походження з України є безпідставним, тощо.

Заявою від 15.12.2006 р. ВАТ “Всеукраїнський акціонерний банк” доповнило свої вимоги, просило скасувати повідомлення-рішення № /3 від 14.08.2006 р. в сумі 118 181,82 грн. та повідомлення-рішення №  /3 від 14.08.2006 р., а також повідомлення-рішення № /0 від 04.12.2006 р., яким застосовано штрафні санкції в розмірі 4771, 36 грн. за порушення строку сплати узгодженого податкового зобов’язання по податку на прибуток іноземних юридичних осіб та № /0 від 04.12.2006 р., яким застосовано штрафні санкції в розмірі 4577,38 грн. за порушення строку сплати узгодженого податкового зобов’язання по податку на прибуток іноземних юридичних осіб.

Позиція ДПІ, викладена в запереченнях на позовну заяву відповідає доводам апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши обставини справи, дослідивши надані ними письмові докази й положення  чинного законодавства, дійшов  висновку про підставність й обґрунтованість позовних вимог щодо скасування повідомлення-рішення № /3 від 14.08.2006 р., а відтак задовольнив їх, в іншій частині позову відмовив. Апеляційний суд не погоджується з висновками місцевого суду в частині скасування згаданого повідомлення – рішення за таких обставин.

Так, задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив лише з того, що СДПІ не доведено правомірності застосування до позивача “б” ч. 2 ст. 11 Конвенції. Натомість  ВАТ “Всеукраїнський акціонерний банк” надано суду докази на підтвердження того, що АТ “Вікол Н.В.” є фінансовою установою, зокрема : витяг зі Статуту останнього та норми Закону Королівства Бельгії від 22.03.1993 р. “Про юридичний статус та регулювання діяльності кредитних установ” (далі Закон Королівства Бельгії). З огляду на наведене, місцевим судом зроблено висновок щодо неправомірності донарахування  позивачу податкового зобов’язання в сумі 9 211, 35 грн. та застосування штрафної санкції в розмірі 18 422,70 грн., тощо.

Разом з тим, відповідно до ст. 11 Конвенції  проценти, що виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, можуть оподатковуватись в цій другій Державі, якщо такий резидент фактично має право на ці проценти. Такі проценти можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо одержувач фактично має право на проценти, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати:

а) 2 процентів від загальної суми процентів, що сплачуються

і) у зв'язку з продажем у кредит будь-якого промислового, комерційного або наукового обладнання;

іі) у зв'язку з продажем або наданням у кредит будь-яких виробів чи послуг одним підприємством іншому підприємству; або

ііі) за позиками будь-якого виду, що надаються банком або іншою фінансовою установою;

b) 5 процентів від загальної суми процентів в усіх інших випадках.

Таким чином, Конвенцією імперативно не встановлено, в якій саме країні повинні оподатковуватись доходи, натомість встановлено ставки процентів, що підлягають сплаті.

Відповідно до довідки адміністрації податків підприємств Федеральної Державної служби фінансів від 30.01.2004 р. АТ “Вікол Н.В.” є законним платником податків у Бельгії, в нього відсутня заборгованість перед податковими органами Бельгії, однак з цієї довідки не вбачається чи сплачувались доходи з джерелом їх походження з іноземної держави, зокрема: з України.  З огляду на це, апеляційний суд вважає, що оподаткування процентів повинно здійснюватись в Україні.

Застосовуючи п.п. ііі п. 2 ст. 11 Конвенції місцевий суд дійшов помилкового висновку, що позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження того факту, що  АТ “Вікол Н.В.” є фінансовою установою. Так, згідно ст. 3  витягу  Закону Королівства Бельгії, фінансова установа означає підприємство інше ніж кредитна установа, основна діяльність якого пов’язана з придбанням пакетів акцій або із здійсненням одного чи декількох видів діяльності, вказаних в пунктах 2-12 розділу 2 цієї статті, зокрема п. 2 розділу 2 цієї статті визначено: кредитування, включаючи надання різних видів споживчого кредиту, іпотечне кредитування, факторингові операції з або без права регресу та фінансування комерційних операцій (в тому числі форфетинг). З наданого позивачем витягу зі Статуту не видно основних видів діяльності  АТ “Вікол Н.В.”, разом з тим ст. 3 його визначено ціль : “надання консультацій та підтримки підприємствам Радянського Союзу та бувшого Східного Блоку в їх стосунках з Європейськими та Американськими підприємствами. Консультації з приводу інвестицій, використання західного устаткування та ноу-хау стосовно до ринкових стратегій. Торгівля (посередницька торгівля), ввіз та вивіз самих різноманітних товарів, сировини, матеріалів та апаратури. Акціонерне товариство може з цією цілю співпрацювати, приймати участь на рівних чи інших правах, напряму чи посередньо, приймати участь в підприємствах самого різного характеру, укладати домовленності, купувати та продавати нерухомість, отримувати та надавати кредити та позики, виступати в якості гаранта за борги третіх, надаючи для цього своє майно в іпотеку чи під заставу, включаючи і власну торгову справу. Коротше кажучи, акціонерне товариство має право здійснювати все те, що є взаємоповязаним з вищезгаданою ціллю, чи те, що по своєму характеру сприяє її втіленню.”

З огляду на наведене та відсутність будь-яких інших достатніх й необхідних доказів на підтвердження статусу АТ “Вікол Н.В.” як фінансової установи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що основна діяльність АТ “Вікол Н.В.” не пов’язана з наданням грошових коштів під проценти, а є додатковою для досягнення цілі визначеної Статутом, а відтак АТ “Вікол Н.В.” не є фінансовою установою.

Крім цього, слід зазначити, що наданий суду витяг з Закону Королівства Бельгії (розділ перший та частина розділу другого) не дає можливості встановити чи є будь-які додаткові ознаки чи критерії для визначення юридичної особи фінансовою установою.

Посилання ВАТ “Всеукраїнський акціонерний банк” на свідоцтво адміністрації безпосередніх податків Федеральної Державної служби фінансів, як на доказ на підтвердження своїх позовних вимог, апеляційний суд до уваги не бере з огляду на відсутність в матеріалах справи належним чином завіреного перекладу цього свідоцтва.

Таким чином, донарахування податкового зобов’язання в сумі 9 211, 35 грн. та застосування штрафної санкції на підставі п.п. 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-III від 21.12.2000 р. (далі Закон № 2181) в розмірі 18 422,70 грн. є підставним та обґрунтованим.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта заслуговують на увагу, його  скарга  підлягає задоволенню, отже постанову суду першої інстанції слід скасувати в частині задоволених позовних вимог та постановити нову - про відмову в позові повністю за наведених вище підстав. В іншій частині постанова місцевого суду залишається в силі.

Керуючись п. 7 ст. 9, ст.ст. 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції у м.Києві по роботі з великими платниками податків на постанову господарського суду м. Києва від 01.02.2007 р.  задовольнити, постанову господарського суду м. Києва від 01.02.2007  р. у справі № 34/162-А скасувати частково.

Прийняти нову постанову : в позові Відкритого акціонерного товариства                                                                    “Всеукраїнський акціонерний банк” до Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків про скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства  “Всеукраїнський акціонерний банк” до Державного бюджету України 1 (одну)  грн. 70 коп. судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Матеріали справи № 34/162-А повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця.

Головуючий суддя

Судді