ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

04.04.2007                                                           Справа № 1/58-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Губіної І.В. при секретарі Вецало М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Закритого  акціонерного  товариства "Теплотехніка",м.Херсон

до Державної  податкової  інспекції у м.Херсоні,м.Херсон

про   визнання частково недійсним податкового повідомлення-рішення

за участю представників сторін:

від  позивача  - Крутась І.Г., дов. від 01.03.2007р., юрист, Молчанов В.В., дов. від 01.03.2007р., гол. бух.

від   відповідача -  представник Горбунова К.О., дов. №4/9/10-26 від 09.01.2007р.

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 04.04.2007р.

ЗАТ "Теплотехніка" звернулося до суду з позовом про визнання частково  недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ у м.Херсоні від 13.11.2006р. №/0, яким йому збільшено податкове зобов'язання по  ПДВ на суму 67130грн. шляхом зменшення податкового кредиту по угоді на виконання ПП "Праця" робіт по розробці  проектної документації за 2004 рік.

Позивач вважає, що обставини, які визначені ДПІ підставою прийняття спірного рішення, не відповідають положенням Закону України ”Про податок на додану вартість”, так як підставою зменшення податкового кредиту по ПДВ є судове рішення від 14.11.2005 р., яким визнані недійсними установчі документи ПП "Праця" та  припинено ПП "Праця" як юридичну особу. Дії ДПІ позивач вважає протиправними, оскільки виконавцем робіт належним чином і в порядку, встановленому законодавством, були оформлені та передані заводу сумісно з первинними документами податкові накладні. Саме на  виконавця  робіт законодавством покладено обов’язок сплати ПДВ в сумі, яка включена   до вартості  виконаних робіт. Зменшивши суму податкового кредиту по ПДВ, ДПІ фактично поклала обов’язок сплати ПДВ на покупця, зобов’язавши його фактично двічі сплатити цей податок: у сумі вартості отриманих робіт та окремо шляхом збільшення податкового зобов'язання на цю суму. На момент виконання та прийому виконаних робіт, їх оплату ПП "Праця" було діючим підприємством, та було зареєстровано платником ПДВ і мало право видавати податкові накладні. Свідоцтво про реєстрацію його платником ПДВ анульоване ДПІ лише у січні 2006 року, а позивач  прийняв проектну документацію у вересні та грудні 2004року,  податкові накладні  - у грудні 2004 року. Але, як вважає позивач, підстав для анулювання цього свідоцтва не було, так як відповідно до  п.9.8 ст.9 Закону "Про податок на додану вартість" (далі –Закон "Про ПДВ")  таке анулювання здійснюється за ініціативою відповідного податкового органу у випадку, коли  "… платник податку ліквідується за власним бажанням або за рішенням суду …". Підприємство у встановленому порядку не ліквідовано,  а вказане судове рішення про припинення ПП "Праця" як юридичної особи є лише підставою для ліквідації підприємства у порядку, встановленому законодавством. Податковим законодавством не встановлено такої підстави визначення контролюючим органом податкового зобов'язання з ПДВ, як визнання недійсними установчих документів особи, якою оформлені податкові накладні.

Крім того, позивач вважає, що застосування штрафних санкцій на суму донарахованого ДПІ ПДВ взагалі  проведено безпідставно, так як на момент перевірки у позивача не було зобов'язання про сплату донарахованого ПДВ. Воно не було узгодженим податковим зобов'язанням і ЗАТ "Теплотехніка" не ухилялось від його сплати. Це податкове зобов'язання визначено ДПІ шляхом зменшення податкового кредиту.

Відповідач, ДПІ у м.Херсоні, з позовом не згодний. Представниками ДПІ пояснено, що в процесі перевірки правильності обчислення та своєчасності сплати до бюджету сум ПДВ по взаєморозрахунках зі всіма учасниками господарських операцій по ланцюгах постачальників встановлено, що у 2004 році ЗАТ "Теплотехніка" мало взаємовідносини з ПП "Праця" на розробку останнім для товариства проектної документації. Вартість виконаних робіт складала 402782 грн., у тому числі ПДВ 67130грн.,   що  позивачем  включені до податкового кредиту.

Але  судовим рішенням від 14.11.2005р. визнані недійсними установчі документи ПП "Праця" з моменту їх державної реєстрації, внаслідок того, що воно було зареєстроване на підставну особу і має ознаки фіктивності. Цим рішенням також    припинено  юридичну особу ПП "Праця". Свідоцтво про реєстрацію ПП "Праця" платником ПДВ анульоване з моменту його реєстрації. Юридичні особи, у яких  анульоване свідоцтво про реєстрацію їх платником ПДВ не мають права  на нарахування податку, податкового кредиту та складення податкових декларацій. Ці дані викладені ДПІ і в акті перевірки на арк.24 акту.

ДПІ вважає, що скасування державної реєстрації підприємства припиняє господарську діяльність і є підставою для здійснення заходів щодо ліквідації суб'єкта господарювання. За таких обставин фінансово-господарські документи, документи бухгалтерського та податкового обліку та інші документи не відображають здійснення господарських операцій. Саме з цих підстав, як зазначено у відзиві на позовну заяву, ДПІ при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, виразила незгоду з формуванням позивачем складу податкового кредиту на підставі виданих ПП "Праця" податкових накладних. Тому ДПІ зазначила про недійсність таких податкових накладних. У даному випадку визначальним, на думку відповідача, є те, що податкова накладна має бути складена з дотриманням вимог чинного законодавства належним чином зареєстрованим суб'єктом господарювання. Право на нарахування ПДВ також надається лише особам, які зареєстровані його платником.

Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи,

встановив :

Протягом з 09 жовтня по 01 листопада 2006р. ДПІ у м.Херсоні здійснено  виїзну планову  перевірку  ЗАТ "Теплотехніка" з питань дотримання ним вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2004 року по 30.06.2006 року.

По результатах перевірки складений акт від  08.11.2006 р. №  3343 23-107688.

Як випливає з цього акту, ДПІ було перевірено взаємовідносини між  позивачем та ПП "Праця" за 2004 рік.   В акті перевірки визначені16 податкових накладних за номерами:

8-11-2 від 08.11.2004 р. на суму  2958 грн., у т/ч  ПДВ - 493 грн.

87 від 05.12.2004 на суму 9144грн..,  у т/ч  ПДВ 1524 грн.

88  від 05.12.2004 на суму 35114 грн.,  у т/ч  ПДВ 5852  грн.

89 від 13.12.2004 на  суму 16300 грн.,  у т/ч  ПДВ 2717 грн.

90 від 13.12.2004 на суму31636 грн.,  у т/ч  ПДВ 5273 грн.

91 від 24.12.2004 на суму 24451 грн.,  у т/ч  ПДВ 4075 грн.

92 від 24.12.2004 на суму 16670 грн.,  у т/ч  ПДВ 2778 грн.

93 від 27.12.2004 на суму 106007 грн.,  у т/ч  ПДВ 17668 грн.

94 від 27.12.2004 на суму 39455 грн.,  у т/ч  ПДВ 6576 грн.

95 від 28.12.2004 на суму  9843 грн.,  у т/ч  ПДВ 1640,50 грн.

96 від 28.12. 2004 на 18600 суму грн., у т/ч  ПДВ 3100 грн.

97 від 28. 12.2004 на суму 10482 грн., у т/ч  ПДВ 1747 грн.

98 від 30.12.2004 на суму 6600 грн..у т/ч  ПДВ 1100 грн.

99 від 30.12.2004 на суму 14400 грн., у т/ч  ПДВ 2400 грн.

100 від 30.12.2004 на суму 51600грн.., у т/ч  ПДВ 8600 грн.

101 від 30.12.2004 на 12480 суму грн.., у т/ч  ПДВ 2080 грн.

Загальна вартість виконаних робіт з проектування систем теплопостачання та будівельно-монтажних  робіт  за цими податковими накладними визначена в сумі 402782грн., у тому числі ПДВ 67130 грн.

З посиланням на рішення господарського суду Херсонської області від 14.11.2005р., яким  припинено ПП "Праця" як юридична особа та визнані недійсними його установчі документи  з моменту їх державної реєстрації внаслідок того, що вони були зареєстровані на підставну особу, і тому мають місце ознаки фіктивності, а також на те, що свідоцтво про реєстрацію ПП "Праця" платником ПДВ анульоване з моменту реєстрації  ДПІ вважає, що ЗАТ "Теплотехніка" не мало право включати до податкового кредиту  визначений у податкових накладних  ПДВ на загальну суму 67130 грн. Саме на цю суму ДПІ збільшила позивачу податкове зобов'язання по ПДВ спірним рішенням.

Як випливає з податкової декларації ЗАТ "Теплотехніка" за грудень 2004 року,  позивач не мав право на відшкодування податкового кредиту, так як  різниця між сумою податкового зобов'язання платника податку та сумою податкового кредиту не мала від'ємного значення. Тому  сума  податкового  зобов'язання позивача  була визначена за мінусом суми податкового кредиту. Зменшенням податкового кредиту ДПІ збільшила на 67130грн. суму податкового зобов'язання ЗАТ "Теплотехніка" за грудень 2004 року, включивши цю суму до суми податкового зобов'язання позивача у спірному податковому повідомленні–рішенні, яка була донарахована ДПІ як з викладених вище обставин, так і з інших, які позивачем не оспорюються. На цю суму ДПІ була нарахована фінансова санкція на підставі п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України "Про ПДВ" на суму 33565грн., тобто у розмірі 50% від суми 67130 грн., на яку ДПІ було збільшено податкове зобов'язання позивача з операції з ПП "Праця".

В акті здійснено висновок про те, що виїзною перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 7.2.4 п.7.2  ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, в результаті чого  ЗАТ "Теплотехніка" здійснено завищення ПДВ, а тим самим зменшення податкового зобов'язання  з цього виду податку.

На підставі матеріалів перевірки ДПІ 09.06.2006р. прийнято податкове повідомлення-рішення №/0, яким за порушення зазначених вище пунктів ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість" ЗАТ "Теплотехніка" визначено  податкове зобов'язання за основним платежем в сумі 87345 грн. по ПДВ  та 43672,50 грн. фінсанкції, у тому числі 67130 грн. по операціях з ПП "Праця" (основний борг) та 33565грн. фінсанкції.

Факт отримання послуг з проектування систем теплопостачання та будівельно-монтажних робіт позивач підтвердив шляхом надання до матеріалів справи актів  прийому-передачі  виконаних робіт по проектуванню систем теплопостачання, довідками про вартість виконаних підрядних робіт форми №КБ-3 ( арк. справи 55-69).

Відповідно первинних документів ПП "Праця" було оформлено та передано позивачу також податкові накладні, які визначені судом вище.

Ніяких зауважень до форми складення податкових накладних з боку ПП "Праця"  в акті перевірки не зазначено.

Позивач пояснив, що ним проведено повну оплату  виконаних для нього ПП "Праця" робіт , до вартості яких включені відповідні суми ПДВ. Податковою інспекцією цей факт не оспорюється.

Суд вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення ДПІ у частині збільшення позивачу податкового зобов'язання шляхом зменшення суми податкового кредиту по відносинах з ПП "Праця" не відповідає нормам чинного податкового законодавства.

Як встановлено матеріалами справи, по факту виконання робіт підрядником,  тобто  ПП "Праця",  оформлялися податкові накладні у відповідності до вимог  п/п.7.2.1 п.7.1 ст.7 Закону "Про податок на додану вартість" (далі Закон №168/97-ВР). В цих податкових накладних визначено, крім іншого, загальну суму коштів, що підлягають сплаті, з врахуванням ПДВ, який  визначений окремим  рядком.

Пунктом 7.2.6 п.7.2 ст.7 цього Закону  встановлено, що податкова накладна видається платником податку в разі поставки товару (робіт, послуг) покупцю на його вимогу та є підставою для нарахування податкового кредиту.

ПП "Праця" на момент виконання вказаних вище робіт для позивача та оформлення первинних документів і податкових накладних, тобто станом на грудень 2004 року, було існуючим підприємством та у встановленому законодавством порядку  зареєстровано платником ПДВ.

Тобто, слід прийти до висновку, що визначені вище податкові накладні складені особою, яка була і є суб'єктом підприємницької діяльності та була зареєстрована органами ДПІ в установленому порядку платником ПДВ, а тому мала право видавати ці податкові накладні.

Всі  вимоги, які встановлені ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" відносно порядку формування податкового кредиту та отримання права на бюджетне відшкодування позивачем виконані станом на  грудень 2004 року.  Підставою для віднесення до складу податкового кредиту ПДВ, сплаченого ЗАТ "Теплптехніка" при оплаті  вартості робіт,  є належним чином складені податкові накладні та фактично виконані сторонами всі обов'язки  по виконанню зазначених вище робіт з проведенням їх оплати.

Суд вважає, що ДПІ при проведенні перевірки слід було в акті перевірки визначити, звітувалось або ні ПП "Праця", яке було зареєстровано платником ПДВ саме у ДПІ м.Херсона  по ПДВ за 2004 рік, мало або ні заборгованість по цьому виду податку, сплачено або ні підприємством  ПДВ по відносинах з позивачем по справі за грудень 2004 року.  Фактично ДПІ переклало обов'язок сплати ПДВ по цих відносинах на особу, яка не є платником  до бюджету сум ПДВ по цих операціях,  навіть не  враховуючи перерахована або ні ця сума до бюджету ПП "Праця".

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і способом, передбаченими Конституцією і законами України.

З цього слід прийти до висновку, що органи ДПІ не мають права вимагати від добросовісного податкоплатника контролювати сплату податку контрагентом по договору. Про це йдеться в ст.ст.9, 10 Закону України "Про систему оподаткування".

Цим Законом або іншими законодавчими актами з питань оподаткування не передбачені вимоги щодо здійснення відшкодування сум податку на додану вартість за рахунок платника податку  при  несплаті відповідних сум податку до бюджету його контрагентом.  Податковий орган при проведенні перевірки не встановив порушень позивачем бухгалтерського обліку, порушень щодо заповнення первинних документів при здійсненні господарських операцій з його  контрагентом. Відомості про  визнання недійсними установчих документів ПП "Праця" не є підставою для зменшення   податкового кредиту позивача.  Ці установчі документи були визнані недійсними після здіснення зазначених вище господарських операцій і після анулювання реєстрації ПП "Праця" як платника податку.

Визнання недійсними установчих документів юридичної особи та подальше анулювання  свідоцтва платника податку на додану вартість саме по собі не тягне за собою недійсність угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи і до моменту виключення з державного реєстру, та не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних.

На момент виконання робіт, складення актів про їх виконання, оформлення податкових накладних ПП "Праця" знаходилось   і до теперішнього часу знаходиться в Єдиному державному реєстрі, а також підприємство під час оформлення податкових накладних мало свідоцтво про реєстрацію його платником ПДВ.

За таких обставин замовник робіт і послуг не може нести відповідальність, як за несплату податку виконавцем робіт, так і за можливу недостовірність відомостей про    внесення змін  до юридичного статусу  замовника.

Згідно зі ст. 18 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців" ( далі Закон № 755),  який набрав чинності з 01.07.2004 року, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі, як на достовірні. Відомості про виключення ПП "Праця" з Єдиного державного реєстру до теперішнього часу  відсутні.

Позивач дізнався про те, що ПП "Праця" припинено як юридична особа і про те, що скасовані установчі документи підприємства тільки у процесі проведення перевірки, але цей факт не має суттєвого значення, так як ПП "Праця" не виключено з держреєстру.

Припинення юридичної особи на підставі судового рішення, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, відповідно до ст.38  зазначеного вище Закону є підставою для проведення ліквідації цієї юридичної особи у порядку, встановленому даною статтею. Крім того п.4 ст.38 Закону №755  зазначено, що з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення юридичної особи до неї застосовуються обмеження, які встановлені законом, зокрема частиною 2 статті 35 цього Закону, яка не передбачає заборону ведення господарської діяльності.

Крім того, суд вважає, що анулювання свідоцтва  про реєстрацію ПП "Праця" як платника податку на додану вартість проведено ДПІ з порушенням п.9.8 ст.9 Закону "Про податок на додану вартість". Цим пунктом  встановлений перелік обставин, з яких може бути анульоване таке свідоцтво. Цей перелік є вичерпним і не підлягає розширенню з будь-яких підстав. В ньому відсутні дані про те, що при припиненні суб'єкта господарювання як юридичної особи та визнання недійсними її установчих документів  реєстрація платника ПДВ може бути анульована. Крім того, даною статтею Закону зазначено, що при анулюванні реєстрації останнім податковим періодом вважається період, який розпочинається від дня, наступного за останнім днем попереднього податкового періоду та закінчується днем такого анулювання. Тому проведення анулювання реєстрації ПП "Праця" як платника ПДВ у січні 2006  року не може будь-яким чином впливати на податкові зобов'язання у  податковому періоді, до якого відноситься    грудень 2004 року.

Закон "Про податок на додану вартість" не  ставить право платника податку на податковий кредит в залежність від сплати податку іншими учасниками по всьому ланцюгу товарообігу. Але, як зазначено вище, ДПІ взагалі не доведено факт того, що ПП "Праця" не сплачувала податки, у  тому числі і ПДВ.

Відповідно до п.1.3. ст.1  Закону "Про податок на додану вартість" платник податку –особа, яка згідно з цим законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується  покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку визначені у підпунктах "а", "в", "г", "д" пункту 10.1 ст.10 Закону про "ПДВ" відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п.10.2 ст. 10 Закону).

Таким чином, несплата податку продавцем (виконавцем робіт) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця ( у даному випадку замовника робіт).

Посилання відповідача в повідомленні-рішенні на порушення позивачем  п.п7.2.4 п.7.2 ст.7  Закону "Про ПДВ" є безпідставним.   Ним визначено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку, у порядку, передбаченому ст. 9 цього Закону.

Судом вище зазначено, що на момент здійснення господарських операцій ПП "Праця" було зареєстровано платником ПДВ і до теперішнього часу є суб'єктом господарювання.

Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Тому позивач, який не наділений правом встановлювати ознаки фіктивності операцій свого контрагенту з іншими контрагентами, не може нести відповідальність за їх можливі протиправні дії.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні засновується на принципах, у відповідності з якими ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Чинне законодавство, а саме Закон "Про податок на додану вартість", не встановлює обов'язок покупця сплачувати ПДВ до бюджету в разі, коли такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, з врахуванням суми податку, отриманого від покупця у складі ціни товару.

ПДВ, який включений до ціни товару (робіт, послуг), є податковим зобов'язанням  продавця товару ( робіт, послуг), і саме продавець несе обов'язок по сплаті цього податку до бюджету.

Дії ДПІ, якими обов'язок сплати ПДВ покладається на покупця, тобто позивача по справі,  суперечать чинному законодавству. Крім того, як вже зазначалось судом, ДПІ взагалі не доведено факт того, що  ПП "Праця" не звітувалося перед податковим органом за місцем його знаходження та не перерахувало ПДВ до бюджету.

Як пояснили представники ДПІ в судовому засіданні, їм про це невідомо.

З викладеного суд прийшов до висновку, що збільшення податкового зобов'язання позивача шляхом зменшення податкового кредиту проведено відповідачем  всупереч вимогам законодавства, а тому слід вважати, що позов у частині визнання спірного податкового повідомлення-рішення ДПІ у частині  донарахування ПДВ на суму 67130 грн. підлягає задоволенню. А оскільки спірне рішення визнається нечинним у частині основної заборгованості по податку, то воно є нечинним і в частині нарахування на цю суму фінансових санкцій.

Доводи ДПІ спростовуються вищевикладеним.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 94, 160-163, 167  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати частково нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Херсоні від 13 листопада 2006 року № /0 в частині визначення закритому акціонерному товариству "Теплотехніка", , податку на додану вартість в сумі 67130грн. та штрафної санкції, нарахованої на цю суму в розмірі 33565грн.

3. Повернути закритому акціонерному товариству "Теплотехніка", , м. Херсон, вул. Гагаріна, 8а, р/р 01 в ФВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" м. Херсона, МФО 352639, з державного бюджету (рахунок 0002 в банку Головного управлінні Держказначейства по Херсонській області, МФО 852010, код 24104230) сплачений судовий збір в розмірі 85грн.

Суддя                                                                                           І.В. Губіна

повний текст постанови

складений