ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"30" січня 2007 р.
Справа № 7/598/06

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді :Жукової А. М.

суддів :                        Величко Т.А.

Бойко Л.І.

при секретарі :  Храмшиній І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача –не з'явився

від відповідача –не з'явився

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ВАТ „Миколаївське” Миколаївська обл., Жовтневий район  с. Водник

на постанову господарського суду Миколаївської області

від  9.11.2006р.

по справі: № 7/598/06

за позовом : Прокурора Жовтневого району Миколаївської області в інтересах держави в особі Жовтневого районного центру зайнятості

до :  ВАТ „Миколаївське” Миколаївська обл., Жовтневий район  с. Водник

про стягнення заборгованості в сумі 8343,85 грн.

встановив:

Постановою господарського суду Миколаївської області від 9.11.06 р., яка підписана 10.11.06 р.( суддя Семенчук Н.О.) позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 8 088,80 грн. боргу на підставі ст.38  ЗУ „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”.

ВАТ „Миколаївське” не погодившись із постановою місцевого суду звернулось 20.11.06 р. із заявою про апеляційне оскарження, а 8.12.06 р. –із апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати постанову в частині стягнення пені –         2623,45 грн., обґрунтовуючи свої доводи посиланням на ст.258 ЦКУ якою встановлено строк позовної давності на стягнення пені в один рік. За розрахунком скаржника обґрунтованими є позовні вимоги лише в сумі 6076,52 грн. в т.ч. 610,67 грн. пені.

Жовтневий РЦЗ направив до апеляційної інстанції письмові заперечення на скаргу відповідача, в яких просить залишити постанову місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. На обґрунтування своїх заперечень позивач зазначив, що посилання скаржника на ст.258 ЦКУ є помилковим, оскільки спірні взаємовідносини не регулюються нормами цивільного законодавства. До цих правовідносин застосовуються норми Господарського Кодексу та положення ЗУ „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” та Інструкції „Про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та облік їх надходження до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття” затв. Наказом Мінпраці та соц. політики України №339 від 18.12.00 р., зареєстр. МЮУ 16.01.01 за №30/5221. Спеціальним законом не передбачено застосування строків позовної давності для стягнення штрафних санкцій та пені.

Розглянувши матеріали справи судова колегія встановила таке.

Перевіркою правильності нарахування своєчасності і повноти перерахування страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття до ФСС ВБ за період з 1.07.03 р. по 1.07.05 р. Жовтневим РЦЗ виявлено, що ВАТ „Миколаївське” станом на 1.07.03 р. має прострочену заборгованість по сплаті страхових внесків на випадок безробіття в сумі 5670,23 грн., залишок заборгованості станом на 1.07.05 р. склав 9492,27 грн. в т.ч прострочена –9446,61 грн. За результатами перевірки визначено до сплати суму недоїмки –9446,61 грн. та на суму недоїмки нараховано пеню в сумі 1752,05 грн. про що складено акт №43 від 15.08.05 р. з додатками (а.с.5-9) Згідно розрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків  до Фонду СС ВБ за підприємством станом на кінець 2005 року заборгованість склала 7225,84 грн.; за І кв.2006 р. –7076,96 грн. а за І п/р 2006 р. – 7217,40 грн. в т.ч 1752,05 грн. пені (а.с.10-13)

У зв”язку із несплатою недоїмки чистої суми заборгованості – 5465,35 грн.( 7217,40-1752,05 ) обрахувавши пеню в сумі 2878,50 грн. прокурор Жовтневого р-ну Миколаївської області в інтересах Жовтневого РЦЗ звернувся з позовом за стягненням недоїмки в сумі 8343,85 грн. Уточненням до позову представником позивача зменшено суму пені і заявлено до стягнення 2623,75 грн. пені та 5465,35 грн. основного боргу.

Місцевий суд задовольняючи позовні вимоги, вмотивував постанову посиланням на п.3 ст.17; п.1 ч.2 ст.38 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” та зазначив, що відповідач у судовому засіданні визнав борг лише в сумі 5465,35 грн. Проте, несплачені в строк страхові внески, пеня і штраф стягуються в доход Фонду із страхувальника у безспірному порядку. Застосування строку давності цим законом не передбачено.

Судова колегія не погоджується з доводами скаржника виходячи із наступного.

ВАТ „Миколаївське” зареєстровано в якості юридичної особи 10.06.96 р. та в якості платника страхових внесків на випадок безробіття 5.09.1997 р. Відповідно до ст.4 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” №1533-ІІІ від 2.03.2000р. - страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову службу), а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень та на інших підставах, передбачених законодавством про працю. Розмір страхових внесків щорічно за поданням Кабінету Міністрів України встановлюється Верховною Радою України відповідно для роботодавців та застрахованих осіб одночасно із затвердженням Державного бюджету на поточний рік. Контроль за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, а також витрат за страхуванням на випадок безробіття покладено на Центри зайнятості, які, відповідно до ст.12 цього закону виконують функції робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. Інструкцією „Про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та облік їх надходження до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття” затв. Наказом Мінпраці та соц. політики України №339 від 18.12.00 р., зареєстр. МЮУ 16.01.01 за №30/5221 п.6.7 встановлено, що роботодавці щокварталу складають у двох примірниках розрахункову відомість про нарахування і перерахування страхових внесків до ФССВБ, які підписуються керівництвом підприємства і подаються до Центру зайнятості за місцем реєстрації до 20 числа місяця після настання звітного періоду. Відповідачем складено такі розрахункові відомості у яких самостійно визначено недоїмку страхових внесків наростаючим підсумком. Пунктом 9.1 цієї Інструкції визначено, що роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність сплати страхових внесків. У разі несвоєчасності сплати страхових внесків страхувальниками передбачено обов'язок контролюючого органу застосувати до такого страхувальника штраф та пеню. Не сплачені в строк страхові внески, штраф та пеня стягуються в дохід Фонду із страхувальника у судовому порядку. При цьому, п.9.8 Інструкції та ст.38  ЗУ „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” встановлено, що строк давності у разі стягнення страхових внесків, пені та фінансових санкцій –не застосовується. Пеня, як вид санкцій за прострочення сплати грошових коштів (страхових внесків) встановлюється у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, нараховану на повну суму недоїмки за весь її строк і справляється по день сплати недоїмки. Тоб-то, законодавцем визначено особливість застосування саме цієї санкції, тому посилання скаржника на ст.258 ЦКУ є таким, що суперечить фактичним обставинам, матеріалам  справи , нормам матеріального права, що регулюють спірні відносини.

На підставі викладеного,

Керуючись ст. ст. 198,200,205,206,212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Постанову господарського суду Миколаївської області від 9.11.2006 р. по справі №7/598/06 –залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення  та може бути оскаржена у  касаційному порядку протягом місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                   А.М. Жукова

Суддя                                                                                  Т.А. Величко

Суддя                                                                                Л.І. Бойко