ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.02.07

Справа № 17/87-07.

За
позовом Сумського транспортного прокурора в інтересах держави в особі Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті в особі Територіального
управління головавтотрансінспекції у Сумській області

до
відповідача Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

про стягнення 1700 грн. 00 коп.

Суддя
Коваленко О.В.

Представники:

Від позивачаОСОБА_2

Від відповідача не з'явився

Прокурор не з'явився.

У засіданні брали участь: секретар
судового засідання Котенко Н.М.

СУТЬ
СПОРУ: Прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 1700
грн. 00 коп. фінансових санкцій,
застосованих відповідно до постанови НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в Сумській області, а також стягнути з відповідача витрати,
пов'язані з розглядом справи в суді.

Відповідач
в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, тому відповідно до вимог ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній матеріалами. В письмовому відзиві проти
задоволення позовних вимог заперечував, оскільки вважає, що строки стягнення з
нього штрафу спливли, а він взагалі не може бути відповідачем по даній справі,
оскільки не є автомобільним перевізником з ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача та
дослідивши наявні докази по справі, суд встановив:

Відповідно
до ліцензії НОМЕР_2, виданої Міністерством транспорту та зв'язку України
ІНФОРМАЦІЯ_3 р., та ліцензійної картки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 здійснював
внутрішні перевезення пасажирів та отримав дозвіл на надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального
користування (крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на
таксі) з ІНФОРМАЦІЯ_4 р. по ІНФОРМАЦІЯ_5 р.

ІНФОРМАЦІЯ_6
р. Державними інспекторами територіального управління Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті ОСОБА_3. здійснювалась рейдова перевірка
дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний
транспорт. Під час зазначеної перевірки відносно ОСОБА_1 - водія транспортного
засобу марки УАЗ-452, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, який йому
належить, був складений протокол НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_7 р. про порушення ним
вимог ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» .

На
підставі протоколу від ІНФОРМАЦІЯ_7 р. позивачем ІНФОРМАЦІЯ_1 р. винесено
постанову НОМЕР_1 про застосування до суб'єкта підприємницької діяльності
фінансових санкцій, якою до відповідача - власника транспортного засобу марки
УАЗ-452, державний реєстраційний номер НОМЕР_4,- застосовані фінансові
санкції  в сумі 1700 грн. 00 коп.,
передбачені абзацом 2 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно
до витягу з наказу Головної державної інспекції на автомобільному транспорті
НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ліцензія відповідача на внутрішні перевезення
пасажирів була анульована з ІНФОРМАЦІЯ_9 р. у зв'язку з неможливістю ліцензіата
забезпечити виконання ліцензійних умов.

Відповідно
до абзацу другого ч.1 ст. 60 Законом України «Про автомобільний транспорт» за
порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються санкції за надання послуг з перевезень пасажирів та
вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48
цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Суд
не приймає до уваги доводи відповідача щодо сплину строків притягнення його до
адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до ч.2 ст. 299 Кодексу
України про адміністративні правопорушення при оскарженні або опротестуванні
постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає
виконанню після залишення скарги або протесту без задоволення, за винятком
постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у
випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного
правопорушення.

Постановою
господарського суду Сумської області від ІНФОРМАЦІЯ_10 р. по справі НОМЕР_7 за
позовом Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 до
відповідача Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі
територіального управління головної державної інспекції на автомобільному
транспорті у Сумській області про скасування постанови в позові відмовлено.

Згідно
ч.2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час
розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких
беруть участь ті самі сторони.

Вказаною
постановою господарського суду, яка набрала законної сили та не була
оскаржена,  встановлено, що суд дійшов
висновку проте, що постанова НОМЕР_1 про застосування до суб'єкта
підприємницької діяльності фінансових санкцій, якою до позивача (Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1) - власника транспортного
засобу марки УАЗ-452, державний реєстраційний номер НОМЕР_4,- застосовані
фінансові санкції  в сумі 1700 грн. 00
коп. була винесена правомірно.

З
матеріалів справи вбачається, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_11 р. звернувся до
Державної виконавчої служби у Глухівському районі для пред'явлення до виконання
постанови  від ІНФОРМАЦІЯ_1 р. НОМЕР_1
про застосування до суб'єкта підприємницької діяльності фінансових санкцій.

Але
постановою ДВС у Глухівському районі від ІНФОРМАЦІЯ_12 р. позивачу було
відмовлено у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з тим, що Законом
України «Про автомобільний транспорт» в редакції від ІНФОРМАЦІЯ_13 р. не
передбачено положень про передачу постанов для виконання до державної
виконавчої служби.

Таким
чином, в порядку ст. 2 ГПК України транспортний прокурор звернувся в
господарський суд Сумської області в інтересах Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в особі Територіального управління
головавтотрансінспекції у Сумській області з метою захисту порушених прав та
інтересів позивача.

На
підставі викладеного вище суд дійшов до висновку про те, що вимоги прокурора і
позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно
ст. ст. 44, 49 ГПК України держмито в сумі 102 грн. 00 коп. та 118 грн. 00 коп.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають
стягненню з відповідача в доход державного бюджету.

Керуючись
ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.  Позов задовольнити повністю.

2.
Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, код НОМЕР_8) на користь Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в особі Територіального управління головавтотрансінспекції у
Сумській області (40002, м. Суми, вул. Роменська, 79/1, код 23635209) 1700 грн.
00 коп. фінансових санкцій.

3.
Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, код НОМЕР_8) в доход державного бюджету України (р/р 0002
в УДК в Сумській області, МФО 837013, код ЗКПО 23636315, код 22090200, символ
095) 102 грн. 00 коп. держмита.

4.
Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, код НОМЕР_8) на користь державного підприємства “Судовий
інформаційний центр” (03680, м. Київ, вул. Трутенко, 2, )
118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                        О.В.
КОВАЛЕНКО