СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

16 травня 2007 року

Справа № 2-8/856-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: Погорілко Н.М., довіреність № 654 від 27.12.2006,

3 особи: Шовкун С.І., довіреність № 41/42 від 09.01.2007,

розглянувши апеляційну скаргу Фонду державного майна України та заяву про приєднання до неї Адміністрації прикордонної служби України на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (колегії суддів  Чумаченко С.А., Проніна О.Л., Чонгова С.І.) від 13.02.2007 по справі № 2-8/856-2007А

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Бекас ЛТД" (вул. Алупкінське шосе, 60 в, смт.Гаспра, місто Ялта, 98660)

до           Фонду державного майна України (вул. Кутузова, 18/9, місто Київ, 01133)

3-тя особа  Адміністрація державної прикордонної служби України  (вул. Володимирська, 26, місто Київ, 01034)

про визнання дій неправомірними та спонукання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Фірма „Бекас ЛТД”  звернулось з адміністративним  позовом до  господарського суду міста Києва до Фонду державного майна України про визнання  дій  неправомірними та  спонукання  вчинити  певні дії: визнати  неправомірною відмову відповідача  про включення  до переліку об’єктів державної власності  групи  „А”, що підлягають  приватизації шляхом викупу, нерухомого майна, а саме:  корпус № 5 площею 589,0 кв. м., корпус № 6 площею 614,5 кв. м., казарма-гуртожиток площею 311,3 кв. м., літній будинок з верандою (літер „В”) площею  48,8 кв.м.,  літній будинок з верандою (літер „Г”) площею 51,0 кв.м., літній будинок (літер „Д”), загальною площею 96,7 кв.м., що знаходяться на балансі Центру оздоровлення та відпочинку „Піщане”, за  адресою: Бахчисарайський район, смт. Піщане  та  спонукати включити  вказане майно до переліку об’єктів державної власності групи „А”, що підлягають приватизації шляхом викупу.

Доводи мотивовані тим, що позивач звертався до відповідача з відповідною заявою, але йому було відмовлено. Вважаючи відмову   незаконною та такою, що порушує майнові права,  позивач звернувся до суду.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.02.2007 у справі № 2-8/856-2007А  позов задоволено. Визнано  неправомірною відмову відповідача  про включення  до переліку об’єктів державної власності  групи „А”, що підлягають  приватизації шляхом викупу нерухомого майна, а саме:  корпус № 5 площею 589,0 кв.м., корпус № 6 площею 614,5 кв.м., казарма-гуртожиток площею 311,3 кв.м., літній будинок з верандою (літер „В”) площею  48,8 кв.м.,  літній будинок з верандою (літер „Г”) площею 51,0 кв.м., літній будинок (літер „Д”), загальною площею 96,7 кв.м., що знаходяться на балансі Центру оздоровлення та відпочинку „Піщане”, за  адресою: Бахчисарайський район, смт. Піщане. Відповідач зобов’язаний включити  вказане майно до переліку об’єктів державної власності групи „А”, що підлягають приватизації шляхом викупу.

Суд мотивував постанову тим, що  немає правових підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки  Закон України „Про перелік майна, що не підлягає приватизації” не містить такого об’єкту, як пансіонат „Піщане”.

Не погодившись з постановою суду,  Фонд державного майна України  звернувся з апеляційною скаргою,  в якій просить скасувати постанову суду та постановити нове рішення, яким у позові відмовити.

Сторона вважає, що постанову прийнято з  порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку сторони, розпорядженням  Кабінету Міністрів України  від 25.07.2002 № 414-р „Про передачу цілісного майнового комплексу пансіонату „Піщане” у державну власність”, спірне майно передано у  державну власність  і віднесено  до сфери управління  Держкомкордону (правонаступник -  Адміністрація Державної прикордонної служби України).

Згідно зі статтею 5 Закону України „Про приватизацію державного майна” приватизації не підлягають  об’єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства.  Оскільки спірне майно  має загальнодержавне значення, воно не підлягає приватизації.

Під час  винесення оскаржуваної постанови судом неправильно застосовано вимоги  пункту 5 Державної  програми приватизації на 2000-2002 роки, яка затверджена Законом України „Про державну програму приватизації”. Так, в постанові зазначено, що  орендоване майно належить до об’єктів  приватизації  групи „А”. В той же час, судом не надано належної оцінки тому факту, що позивач орендує жиле приміщення –казарму-гуртожиток  площею 311, 3 кв.м., яке згідно з вимогами пункту 5 Державної програми приватизації на 2000-2002 роки не відноситься до об’єктів приватизації групи „А”.

Крім того, на думку сторони,  судом порушені норми  процесуального права, а саме: неправомірно відкрите  провадження в адміністративній справі, оскільки позивач звернувся до  господарського суду міста Києва.

Суд розглянув справу за відсутністю  представника  Адміністрації  Державної прикордонної служби України,  яку залучено до участі у справі в якості 3 особи. Постанова суду за формою і змістом не відповідає вимогам статті 164 Кодексу адміністративного судочинства України. Судом не застосовані до спірних правовідносин  матеріальні норми права. Судом  порушені вимоги статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.  Більш детальніше доводи вказані у скарзі.

Заявою  від 04.05.2007 Адміністрація державної прикордонної служби України  в порядку статті 192 Кодексу адміністративного судочинства України  повідомила про приєднання  до апеляційної скарги Фонду державного майна України.

Відзиву  на апеляційну скаргу не надійшло.

В судове засідання  представник позивача не з’явився, оскільки до початку розгляду справи залишив  зал судового засідання.

Судова колегія вважає можливим розглядати справу за його відсутністю, оскільки  позивач  належним чином був повідомленим про час і місце розгляду справи.

Згідно  з пунктом 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Повторно, відповідно  до статей 195,  196 Кодексу адміністративного судочинства України розглянувши справу, судова колегія вважає необхідним  скасувати постанову суду у зв’язку  з  суттєвим порушенням судом норм  процесуального права.

Судовою колегією встановлено, що позовна заява направлена до господарського суду міста Києва за адресою: 01030 місто Київ, вул. Б. Хмельницького, 44 Б (а.с2).

Заявою від  18.01.2007 позивач уточнює позовні вимоги, але на адресу  господарського суду міста Києва: 01030 місто Київ, вул. Б. Хмельницького, 44 Б  (а.с.76-79).

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим  від 20.12.2006 (а.с.1).

При вирішенні питання про відкриття провадження в адміністративній справі господарський суд Автономної Республіки Крим  взагалі не з’ясував чи належить  позовну заяву  розглядати  в  порядку адміністративного судочинства і чи підсудна  позовна заява даному адміністративному суду, не виконав вимоги статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України.

За такими обставинами господарський суд Автономної Республіки Крим прийняв позовну заяву, яка не адресована господарському суду Автономної Республіки Крим, а тому   вирішив спір по суті у незаконному складі суду.

Відповідно до пункту 1 статті 204 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції скасовує  постанову чи ухвалу суду і направляє справу на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо  справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.

Клопотання позивача   від 05.02.2007 на а.с. 94 про усунення технічної помилки  позовної заяві  не може бути  підставою для  розгляду справи господарським судом Автономної Республіки Крим, оскільки вказана можливість не передбачена Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України  у позовній заяві зазначаються найменування адміністративного суду, до якого  подається позовна заява.

Оскільки у  позовній  заяві зазначено компетентним господарський суд міста Києва, то  при вирішенні питання  про прийняття позовної заяви, суд повинен був перевірити додержання позивачем вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України та  керуватися нормами статей 107-109 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 195, 198 (пункт 6), 202 (пункт 4), 205 (пункт 3), 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  Фонду  державного майна  України  та заяву про приєднання до неї  Адміністрації   державної прикордонної служби України частково задовольнити.

Постанову господарського суду Автономної Республіки  Крим від 13.02.2007 у справі №  2-8/856-2007А скасувати.

Матеріали справи направити  для розгляду  в господарський  суд  міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскарженою в порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді