ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26.01.07                                                                                       Справа №3/197-пд-06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Шевченко Т. М. судді  Шевченко Т. М.    , Мойсеєнко Т. В.  , Яценко О.М.

при секретарі: Шерник О.В.

за участю представників:

позивача:  не з’явився;

відповідача:   Казанцев Г.М. – довіреність №39 від 09.01.2007 року;

третьої особи: не з’явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Атлантида» Приватного підприємства «Земля», с. Іванівка Високопільський район Херсонська область

на рішення господарського суду Херсонської області від  23.10.2006р. у справі № 3/197-пд-06

за позовом: Дочірнього підприємства «Атлантида» Приватного підприємства «Земля», с. Іванівка Високопільський район Херсонська область

до відповідача:  Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Херсонської філії, м. Херсон

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Мале підприємство «Консул», с. Іванівка Високопільський район Херсонська область

про визнання недійсним кредитного договору

СУТЬ СПОРУ:

26 липня.2006 року Дочірнє підприємство «Атлантида» Приватного підприємства «Земля» звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Херсонської філії про визнання недійсним кредитного договору на підставі ст.ст. 203, 233 ЦК України, стверджуючи, що кредитний договір позивачем укладено під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, що  вчинений правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним ( т.1 а.с.2).

Рішенням господарського суду Херсонської області (суддя – Янковська  І.Є)  від 23 жовтня 2006 року по справі  № 3/197-пд-06  в позові відмовлено.

Рішення  обґрунтовано приписами ст.. 346 ГК України, ст.ст. 1048,1054,1056 ЦК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням господарського суду Херсонської області, позивач звернувся до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі ДП «Атлантида» ПП «Земля», в обґрунтування своїх доводів, посилається на наступні обставини :

Стверджує, що суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, неповно з’ясував всі обставини справи, не дав належної оцінки доказам, які містяться у матеріалах справи, що призвело до  постановлення незаконного рішення.  Вказує, що при укладенні кредитного договору банк не мав фактичного наміру надати кредит, однак зазначене суд прийняв до уваги;  разом з тим, суд прийняв як доказ документи, які мають ознаки підробки. Просить рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Відповідач –АКБСР «Укрсоцбанк» в особі Херсонської філії у письмовому відзиві  заперечив проти доводів, викладених  в апеляційній скарзі

Зазначає, що твердження позивача про укладення ним договору за наявності вкрай тяжких обставин не підтверджено матеріалами справи, а наявність у позивача зобов’язань перед іншими юридичними особами є результатом його господарської діяльності, яка здійснюється на свій страх та ризик і не є правовим обґрунтуванням наявності тяжких обставин, що спонукали б позивача на укладення невигідного для нього кредитного договору.

Вказує, що банком були виконані умови кредитного договору, позивачу надано кредит, що крім  всього, підтверджується  рішенням господарського суду по справі №7/426-05,  яким з третьої особи МП «Консул» стягнуто 763 766 грн.84 коп. заборгованості за спірним кредитним договором. В рамках зазначеної справи суд встановив факт отримання позивачем кредиту, вважає за необхідне застосувати приписи ст. 35 ГПК України. Просить рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.                     Ухвалою від 20 листопада.2006р. апеляційна скарга прийнята до розгляду, судове засідання призначено на 13.12.2006р.

В процесі розгляду справи  склад колегії змінювався.

На підставі розпорядження  голови Запорізького апеляційного господарського суду  № 146 від 25.01.2007р. справу №3/197-пд-06 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді: Шевченко Т.М. (доповідач), суддів: Мойсеєнко Т.В., Яценко О.М                          Колегією суддів у  зазначеному складі справу прийнято  до провадження .

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

За згодою представника відповідача в судовому засіданні  26.01.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

У відповідності до ст. 99 ГПК України, апеляційний господарський суд,  переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, в тому числі представників позивача, що прибули в судове засідання 13.12.2006 року та представника відповідача в судовому засіданні 26.01.2007р. Запорізький апеляційний  господарський суд  встановив:

31.03.2005р. між позивачем та відповідачем був укладений Договір кредиту №05-457, за умовами якого Кредитор (банк, відповідач у справі) зобов’язався надати позичальнику (позивачу у справі) грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 800 000,00грн. зі сплатою 24 процентів річних та кінцевим терміном повернення заборгованості до 01.11.2005р. Кредит надається позичальнику для поповнення обігових коштів.

19 січня 2006 року рішенням господарського суду Херсонської області по справі №7/426-05 задоволені позовні вимоги Укрсоцбанку  та стягнуто на його користь кредитний борг в сумі 763767,00 грн. за Договором кредиту №05-457 від 31.03.2005 року шляхом звернення стягнення  на заставлене майно відповідача-2  -  МП «Консул», судові витрати по справі суд поклав на  відповідача-1  - ДП «Атлантида» ПП «Земля» (а.с. 113-116 т. 1).

Як зазначено у названому рішенні, відповідач-1 ДП «Атлантида» проти позову заперечень не має, але просить відстрочити виконання рішення на 3 місяця з обґрунтуванням причин надання відстрочки. Рішення набуло чинності.

Пізніше ДП «Атлантида» ПП «Земля» стало стверджувати про недійсність зазначеного кредитного  Договору та звернулось до господарського суду із позовом про визнання його таким, що  не відповідає закону.  Даний кредитний договір  є  предметом спору у справі, що розглядається.

Колегія суддів,  вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення,  вважає, що  апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з  наступних підстав.

Відповідно до приписів ст.ст.1048, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно зі ст. 346 Господарського кодексу України, для одержання банківського кредиту позичальник надає банкові  наступні документи: клопотання(заяву), в якому визначаються характер кредитної угоди, мета використання кредиту, сума позички і строк користування нею; техніко-економічне обґрунтування кредитного заходу та розрахунок економічного ефекту від його реалізації, інші необхідні документи. Кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах.

Отже, укладення  кредитного договору – це зустрічні  дії двох або більше  суб’єктів права щодо вироблення умов договору, які відповідають їх реальним намірам, а також юридичне оформлення договору, тобто надання цим умовам певної форми.

Як встановлено господарським судом і підтверджено матеріалами справи, на підставі звернення позивача із заявою до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Херсонської філії  про надання кредиту (т.1 а.с.78) та доданих до заяви необхідних документів був укладений між сторонами спірний Кредитний договір та надані  позивальнику – ДП «Атлантида» ПП «Земля» грошові кошти (кредит) на узгоджених сторонами умовах, що відображені в змісті Кредитного договору. Кредитний Договір укладено відповідно до норм чинного законодавства, в письмовій формі, з узгодженням його суттєвих умов, підписаний сторонами та скріплений  печатками підприємств.

Факт отримання позивачем кредитних коштів підтверджено документами, що містяться в матеріалах справи – розпорядження  відповідача від 29.04.2005 року про надання кредиту в сумі 676000,00грн. та направлення цих коштів на оплату платіжних доручень відповідача №1-3 від 21.04.2005, перерахування банком 476000,00 грн. кредитних коштів за господарськими  угодами  позивача,  Акт перевірки цільового використання позикових коштів,  в якому зазначено, що кредитні кошти, отримані ДП «Атлантида у квітні 2005 року  в сумі 676000,00 грн. згідно кредитного договору №05-457 від 31.03.2005р. використані за цільовим призначенням; Акт підписано керівником підприємства ПП «Атлантида» та скріплено печаткою, іншими доказами.

Твердження  позивача в апеляційній скарзі  та в судовому засіданні  про відсутність  у кредитному договорі підпису керівника ДП «Атлантида» ПП «Земля» Щура І.І. спростовується матеріалами справи, а саме: в належним чином засвідчених копіях Кредитного договору, доданих до справи, в представленому відповідачем для огляду колегії суддів в судовому засіданні оригіналі Кредитного договору є в наявності підпис директора позивача – Щур І.І. ( а.с. 7-9).

Крім того, колегія суддів зазначає, що рішенням господарського суду Херсонської області  від 19.01.2006 року у справі № 7/426-05 за участю тих самих сторін розглянуто  вимоги про стягнення банком з відповідачів – ДП «Атлантида ПП «Земля»  і МП «Консул»  заборгованості за спірним кредитним договором. Позовні вимоги задоволені.  При розгляді зазначеної справи господарським судом встановлено факт отримання ДП «Атлантида ПП «Земля»  кредитних коштів у сумі 676000,00 грн. за кредитною угодою №№05-457 від 31.03.2005р (а.с.113 т.1 ). Рішення суду набрало чинності.

При таких обставинах колегія суддів погоджується з висновком господарського суду щодо встановлення та доведення факту отримання позивачем кредитних коштів за  спірним Кредитним договором,  правомірність посилання господарського суду на приписи ст. 35 ГПК України, безпідставність тверджень ДП «Атлантида»  щодо відсутності у сторін  при укладенні договору кредиту наміру на реальне настання правових наслідків, що обумовлені  Кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ДП  «Атлантида» ПП «Земля» також посилається на приписи ст. 203 ч.3, ст. 233 ЦК України та на їх підставі просить визнати Кредитний договір недійсним, стверджуючі, що  укладення  договору відбувалося зі сторони підприємства під впливом тяжких  обставин, внаслідок чого  договір кредиту було укладено на вкрай невигідних для позивача умовах, чим скористався банк, отже,  воля позичальника як сторони правочину формувалась не вільно, а під впливом тяжких обставин.

Згідно з приписами ст. 233 ЦК України, на яку позивач також посилається як на підставу заявлених вимог, судом може бути визнаний недійсним правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для  неї обставини і на вкрай невгодних умовах; такий правочин може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 28.04.1978 року (з наступними змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» збігом тяжких обставин слід вважати такий майновий стан  особи, що укладає угоду, який примусив укласти угоду на вкрай невигідних для нього умовах.

Тобто, для визнання недійсним правочину на підставі зазначеної статті необхідно встановити факт наявності тяжких обставин, невигідність правочину для сторони, яка діяла  під впливом вказаних обставин, при цьому невигідність повинна бути явною.

З матеріалів, що містяться у справі, з доводів, викладених заявником в апеляційної скарзі та наданих ним пояснень в судовому засіданні колегія суддів  не вбачає існування обставин, на які посилається позивач і  з якими закон, відповідно до приписів ст. 233 ЦК України, пов’язує визнання правочину  недійсним.

Отримання кредиту для господарських потрібностей, в тому числі для поповнення обігових коштів, виконання  господарських зобов’язань за угодами  не можна розцінювати як тяжкі  обставини, з якими закон пов’язує недійсність угоди  з зазначених підстав.

Також позивачем  не  доведено  факту явної невигідності угоди.

Укладення банком договорів застави є виконання позичальником приписів закону щодо  прийняття мір по забезпеченню наданих у кредит  коштів; надання кредиту під відсотки також є умовою кредитного договору. Крім того, позивач не  довів, що  процентна ставка – 24% річних є  занадто високою,  кабальною, набагато вище  процентної ставки,  за якою надаються кредити у інших банках. Крім того, укладений між сторонами Кредитний договір не є тим господарським договором, укладення якого, відповідно до чинного законодавства, є обов’язковим для сторін.  Тобто, в даному випадку сторони (позичальник)  вільні у виборі контрагенту  за договором, отже, позивач, якщо його не влаштовували умови кредитного договору,  міг  звернутися   за отриманням кредиту   в  інший  банк.

Твердження  позивача про  надання ним банку інформації, що не відповідає дійсності

(щодо фінансового стану і т.і.) не може бути обставиною для визнання укладеного Кредитного договору недійсним з зазначених у позовній заяві правових підстав, а лише може бути підставою для притягнення до встановленої законом відповідальності особи, що  надала банку неправдиву інформацію.

Відповідно до зазначених вище роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 2 постанови №3 “Про судову практику в справах про визнання угод недійсними”, угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом; у кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов’язує визнання угоди недійсною.

Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу заявлених вимог або заперечень.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено, а судом  не встановлено наявність обставин, зазначених у ст.ст. 203 ч.3, 5,  233 ЦК України, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги  щодо визнання Кредитного договору недійсним.

Доводи  апеляційної скарги  спростовуються вищенаведеним.

Клопотання позивача щодо витребування у відповідача оригіналів  документів, які надані були для огляду господарському суду: кредитний договір, заявка на отримання кредиту, опис проекту, звіт про фінансовий стан підприємства судом залишено без задоволення з наступних підстав. Відповідно до приписів ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно дот законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу суду.

До матеріалів справи залучені належним чином засвідчені копії документів, перелічені у клопотанні позивача. Зазначені документи, в тому числі їх оригінали, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, досліджувалися судом першої інстанції. Разом з тим, оригінал кредитного договору, договорів застави та доданих до них документів були надані колегії суддів представником відповідача в судовому засіданні 26.01.2007 року  і  судом  оглянуті.

Клопотання  позивача  про відкладення розгляду справи, призначеного на 26.01.2007 року, у зв’язку із занятістю представника позивача та хворобою керівника підприємства, на іншу дату  колегією суддів розглянуто і не задоволено.

Так, матеріали справи свідчать, що позивач (заявник апеляційної скарги) був присутній  в судовому засіданні 13.12.2006 року, в якому розглядалась зазначена справа за його апеляційною скаргою, колегією суддів були  вислухані  доводи  позивача, залучені до справи надані ним документи.  Витребувані ухвалою суду  від 13.12.2006 року  оригінали документів - кредитного договору, договорів застави надані в судове засідання 26.01.2007 року представником відповідача, колегією суддів оглянути і досліджені. Отже, матеріалів справи достатньо для розгляду  апеляційної скарги  та  прийняття по ній  обґрунтованого рішення.

За зазначеними обставинами колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення клопотання позивача про відкладення  судового засідання на іншу дату.

Виходячи з вищенаведеного,  апеляційний суд дійшов висновку, що господарський суд  Херсонської області вірно застосував норми матеріального і процесуального права і правильно прийняв рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання Кредитного договору недійсним з заявлених ним підстав, тому апеляційна скарга   задоволенню не підлягає

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний  господарський  суд –

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Атлантида» Приватного підприємства «Земля», с. Іванівка Високопільського району Херсонської області на рішення господарського суду Херсонської області у справі № 3/197-пд-06 від 23.10.2006 року залишити без задоволення.

Рішення господарського суду  Херсонської області від  23 жовтня 2006 року  по справі №  3/197-пд-06 – без змін.

Постанова оформлена відповідно до ст.84 ГПК України  29.01.2007р.

Головуючий суддя Шевченко Т. М.

судді  Шевченко Т. М.

Мойсеєнко Т. В.  Яценко О.М.