ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" березня 2007 р.

Справа  № 25-8/425-06-12885

За
позовом: СПД ОСОБА_1

до відповідача: ТОВ «Тетис»

про стягнення заборгованості  в сумі 1794,60грн., індексу інфляції в сумі
118,44грн., 3% річних в сумі 47,52грн., збитків у вигляді понесених витрат  на правову допомогу в сумі 98,03грн.

Суддя:
Малярчук І.А.

В
судових засіданнях приймали участь представники:

Від позивача:  ОСОБА_2, довіреність від 27.11.06р.

Від відповідача: не з'явився

В
судовому засіданні 12.03.07 р. приймали участь представники:

Від позивача:  ОСОБА_2, довіреність від 27.11.06р.

Від відповідача: не з'явився

Суть спору: про стягнення з ТОВ
«Тетис»на користь СПД ОСОБА_1 заборгованості
в сумі 1794,60грн., індексу інфляції в сумі 118,44грн., 3% річних в сумі
47,52грн., збитків у вигляді понесених витрат
на правову допомогу в сумі 98,03грн.

Представник позивача на заявлених
позовних вимогах наполягає, надав суду уточнення позовних вимог від  28.02.07р. вх.НОМЕР_1 вх. НОМЕР_2, в яких
навів нормативне обгунтування заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача
збитків у вигляді понесених витрат  на
правову допомогу в сумі 98,03грн.,розрахунки індексу інфляції та 3% процентів
річних.

Клопотання позивача про відкладення
розгляду справи від 02.02.07р. вх. НОМЕР_3, судом задоволено, у зв'язку з чим
судом винесено відповідну ухвалу від 05.02.07р.

Відповідач в судові засідання не
з'являвся, відзив на позов з підтверджуючими документами не надав. Справа
розглядається у відповідності до ст. 75 ГПК України за наявними в ній
документами.

Судом, в судовому засіданні,  відповідно до ст. 77 ГПК України
оголошувалась перерва з 07.03.07р. до 12.03.07р.

В процесі розгляду даної справи
судом було встановлено наступне.

05.12.06р. позивачем було подано до
господарського суду Одеської області позовну заяву про стягнення з ТОВ «Тетис»,
з врахуванням наданих позивачем уточнень, заборгованості за поставлений
товар  в сумі 1794,60грн., індексу
інфляції в сумі 118,44грн., 3% річних в сумі 47,52грн., збитків у вигляді
понесених витрат  на правову допомогу в
сумі 98,03грн. З метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення
господарського спору, всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи,  суд  ухвалою про прийняття справи до провадження
від 16.01.07р., ухвалами про відкладення розгляду справи  від 05.02.07р., від 19.02.07р., від
28.02.07р. зобов'язав  позивача  надати: обґрунтування заявлених позовних
вимог в розрізі існування суми основної заборгованості,  індексу інфляції, трьох процентів річних;
оригінали та належним чином завірені копії
доданих до позовної заяви документів; докази що підтверджують поставку
товару за накладними відповідача; податкові накладні на суму 4153,09грн.
докази, що підтверджують часткову оплату відповідачем заборгованості за
поставлений товар.

Однак, позивач не виконав вимоги суду
в повному обсязі, без поважних причин не подав витребувані господарським  судом докази, необхідні для вирішення  заявлених позивачем позовних вимог про
стягнення заборгованості  в сумі
1794,60грн., індексу інфляції в сумі 118,44грн., 3% річних в сумі 47,52грн. по
суті, що  перешкоджає розгляду даних
позовних вимог по суті та є підставою для залишення їх без розгляду відповідно
до п.5 ст.81 ГПК України.

Згідно п. 5 ст. 81 ГПК України
господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин
не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для  вирішення спору, або представник позивача не
з'явився  на виклик у засідання
господарського суду і його  нез'явлення
перешкоджає вирішенню спору.

Так, п.7 Роз'яснення президії
Вищого арбітражного суду України від 23.08.94р. № 02-5/612 „Про деякі питання
практики застосування статей 80 та 81 Господарського процесуального кодексу
України” передбачено, що при вирішенні питання щодо залишення позову без
розгляду господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 цієї
статті можливо лише за наявності таких умов: додаткові документи вважаються
витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному
документі.; витребувані документи чи явка представника позивача дійсно
необхідні для вирішення спору; позивач не подав витребувані документи чи не
направив свого представника в засідання господарського суду без поважних
причин.

З огляду на вищевикладене, в
процесі розгляду даного спору мали місце умови, зазначені в п. 7 Роз'яснення
президії Вищого арбітражного суду України від 23.08.94р. № 02-5/612 „Про деякі
питання практики застосування статей 80 та 81 Господарського процесуального
кодексу України”, так як  без документів
витребуваних  в судових ухвалах від
16.01.07р., від  05.02.07р., від
19.02.07р., від 28.02.07р., суд, не спроможній вирішити  заявлені позивачем позовні вимоги про
стягнення заборгованості  в сумі
1794,60грн., індексу інфляції в сумі 118,44грн., 3% річних в сумі 47,52грн по
суті, оскільки на підставі поданих позивачем
документів не можливо встановити наявність чи відсутність факту поставки
СПД ОСОБА_1  відповідачу  товару, а отже і  виникнення у останнього зобов'язання щодо
оплати поставленого товару,  індексу
інфляції та 3 % процентів річних. Так, позивачем, не надавались суду, в судових
засіданнях на ознайомлення  оригінали
доданих до позовної заяви документів. З невідомих суду підстав позивачем
не  було надано суду докази що
підтверджують поставку товару за накладними на суму 4153,09грн., докази
часткової оплати відповідачем заборгованості за поставлений товар, що  не дає змогу суду дослідити весь об'єм
правовідносин сторін по даній справі.

Дані ухвали суду надсилались позивачу, про що
свідчать відповідні на них відмітки канцелярії суду, повідомлення про вручення
та явка представника позивача в судові засідання, про існування поважних причин
які спричинили  не подання позивачем
витребуваних документів,  на момент
винесення ухвали, суду відомі не були.

Враховуючи вищевикладене, суд залишає
заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Тетис»на користь СПД
ОСОБА_1 заборгованості  в сумі
1794,60грн., індексу інфляції в сумі 118,44грн., 3% річних в сумі 47,52грн.,
збитків у вигляді понесених витрат  на
правову допомогу в сумі 98,03грн. без розгляду.

Стосовно заявленої позивачем
позовної вимоги про стягнення з ТОВ «Тетис» збитків у вигляді понесених
витрат  на правову допомогу в сумі
98,03грн., суд, проаналізувавши обставини справи та положення чинного
законодавства, відмовляє в її задоволенні з наступних підстав.

20.10.06р. між СПД ОСОБА_1
(Довіритель) та СПД ОСОБА_3 (Виконавець) був укладений договір про ведення
справи в суді (господарському суді),  п.2
якого передбачено, що Виконавець зобов'язується здійснювати представництво інтересів
Довірителя в судах, господарських судах, в т.ч. апеляційній та касаційній
інстанції по судових справах на підставі відповідної довіреності, що видається
Довірителем в строк на три роки. Така довіреність повинна передбачати
повноваження Виконавця, що є  достатніми
для виконання ним його обов'язків за цим договором.

В межах цього договору Довіритель
наділяє Виконавця всіма правами, передбаченими Цивільним процесуальним кодексом
України та Господарським процесуальним кодексом України для сторони в процесі,
в тому числі правом подавати позовні заяви, скарги, зокрема апеляційні та
касаційні, клопотання, укладати мирові угоди, визнавати позов, відмовлятись
повністю або частково від позовних вимог змінювати предмет позову, оскаржувати
рішення, ухвали, постанови суду, отримувати виконавчі листи ( накази) та
пред'являти їх до органів державної виконавчої служби, право одержувати майно
та кошти з метою передачі їх Довірителю, в ході виконання рішення суду
(господарського суду) (п.3 договору про ведення справи в суді (господарському
суді) від 20.10.06р.).

Відповідно до п. 4 договору  про ведення справи в суді (господарському
суді) плата за виконання Виконавцем
доручень Довірителя за цим договором, включаючи витрати організаційно-технічного
характеру, визначається сторонами, про що складається акт прийому-передачі.

В підтвердження виконання умов
вищенаведеного договору та надання СПД                  ОСОБА_3 позивачу юридичних
послуг на суму 98,03грн. останній надав суду акт приймання-передачі від
20.11.06р., видатковий касовий ордер НОМЕР_4.

Згідно ч.1 ст. 623 Цивільного
кодексу боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові
завданні цим збитки.

Особа, якій завдано збитків у
результаті порушення цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками
є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого
порушеного права ( реальні збитки) доходи, які
особа могла б реально одержати  за
звичайних обставин, якби її право  не
було порушено (упущена вигода) ( ч.1.2 ст. 22 Цивільного кодексу ).

Відповідно п.1 ч.1, ч.3 ст.225 ГК
України  до складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість   втраченого,
пошкодженого  або  знищеного
майна, визначена відповідно до вимог законодавства. При  визначенні розміру збитків,  якщо інше не передбачено законом або
договором,  враховуються ціни,  що існували за місцем виконання   зобов'язання   на
день   задоволення   боржником у добровільному порядку вимоги
сторони,  яка зазнала  збитків, а
у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день
подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

З аналізу вищенаведених норм
цивільного та господарського законодавства вбачається, що відшкодування
збитків  як спосіб  захисту порушених прав виникає із факту
невиконання  або неналежного виконання
зобов'язання, що випливає з договору. Тобто збитки, заподіяні  невиконанням договірних  зобов'язань, повинен відшкодувати  контрагент
за договором.

Позивач  сплатив грошові кошти в розмірі 98,52грн., на
виконання своїх зобов'язань за договором
від 20.10.06 р., укладеним з СПД ОСОБА_3

Звідси, є незрозумілою позиція
позивача стосовно стягнення з відповідача
збитків у вигляді понесених витрат
за надану правову  допомогу,
оскільки такі  виплати СПД ОСОБА_1  були понесені саме на виконання своїх
зобов'язань за договором від 20.10.06р. і не є витратами, які особа зробила або
мусила зробити для відновлення свого порушеного права які  випливають із правовідносин сторін  по даній справі щодо поставки товару.

Разом з тим, чинне законодавство
виходить з того, що збитки підлягають відшкодуванню за умови наявності
вини  та безпосереднього причинного
зв'язку  між неправомірними діями особи,
яка спричинила збитки та самими збитками, у зв'язку з чим,  з огляду на відсутність можливості
встановити, на підставі доданих до матеріалів справи документів, наявність чи
відсутність зобов'язання відповідача оплатити 1794,60грн. за поставлений товар,
з розміру якого визначалась сума понесених
позивачем   витрат   на правову допомогу за договором  від 20.10.06 р., суд не вбачає  безпосереднього причинного зв'язку  між неправомірними діями відповідача та
витратами позивача на правову допомогу в розмірі 98,52грн.

Також, із змісту договору про
ведення справи в суді (господарському суді) від 20.10.06р. та акту
приймання-передачі від 20.10.06р. вбачається, що позивачем  за організацію та ведення справи за позовною
заявою СПД ОСОБА_1 до ТОВ «Тетис»  в господарському суді було оплачено СПД
ОСОБА_3 98,52грн., тоді як  позовна
заява, підписана ОСОБА_3, була подано до господарського суду 05.12.06р., в
судових засіданнях по даній справі інтереси позивача представляла ОСОБА_2
за  довіреністю, виданою позивачем
27.11.06р., що дає суду підстави вважати акт приймання передачі від 20.11.06р.
таким, що не відповідає дійсним обставинами справи та неналежним доказом
понесення позивачем збитків у вигляді здійснених витрат  по оплаті вартості правової допомоги в сумі
98,52грн.

Крім того, слід зазначити, що
порядок відшкодування судових витрат, до яких відносяться витрати на оплату
послуг адвоката  та інші витрати
пов'язані з розглядом  справи визначений
розділом VІ ГПК України.

З огляду на проаналізовані
матеріали справи та чинне законодавство, яким регулюються дані правовідносини,
суд вважає  заявлені позивачем позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача збитків у вигляді  понесених витрат на оплату правової допомоги
в розмірі 98,52 грн. неправомірними та необґрунтованими, у зв'язку з чим
відмовляє  в їх задоволенні повністю.

Відповідно до ст.32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд
у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Згідно ст. 49 ГПК України в разі
залишення заявлених позовних вимог без розгляду та частковій відмові  у позові витрати пов'язані зі сплатою
державного мити, витрати на оплату  інформаційно-технічного
забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49,  п.5 ст. 81, ст. 82- 85 ГПК  України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заявлені СПД ОСОБА_1 позовні
вимоги про стягнення  з ТОВ «Тетис»
заборгованості за поставлений товар в сумі 1794,60грн., індексу інфляції в сумі
118,44грн., 3% річних в сумі 47,52грн.
залишити без розгляду.

2. Відмовити в решті частині
заявлених СПД ОСОБА_1 позовних вимог щодо стягнення з ТОВ «Тетис» збитків у
вигляді понесених витрат  на правову
допомогу в сумі 98,52грн.

Рішення господарського суду набирає
законної  сили згідно зі ст. 85 ГПК
України, після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
Малярчук
І.А.