Харківський апеляційний господарський суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2007 р.                                                           Справа № АС-9/457-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників:

позивача - Князєва В.О., Білошапки Є.І.

відповідача - Івашко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, (вх. 3852 С/1) Глухівської митниці на постанову господарського суду Сумської області від 25 вересня 2006 року по справі № АС 9/457-06

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “ВІВА-СЕРВІС”, м. Конотоп

до Глухівської митниці м. Глухів

про визнання нечинною картки відмови та про зобов’язання відповідача вчинити дії по митному оформлені товарів, -

Встановив:

Позивач, ТОВ “ВІВА-СЕРВІС”, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати нечинною картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 09.06.96 р. № 801050006/6/00033 та зобов’язати відповідача вчинити дії по митному оформлені вантажу, отриманого за контрактом № 43 від 17.03.2006 р., зазначеного у вантажній митній декларації № 801050006/6/010725 від 04.05.06 р., виходячи із вартості 347 144 руб. РФ.

Постановою господарського суду Сумської області від 25 вересня 2006 р. (суддя Лущик М.С.) позовні вимоги задоволені. Визнано нечинною картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 09.06.96 р. № 801050006/6/0003 видану відділом митного оформлення № 2 митного поста “Конотоп” Глухівської митниці. Зобов’язано Глухівську митницю здійснити митне оформлення вантажу, отриманого за контрактом № 43 від 17.03.2006 р., зазначеного у вантажній митній декларації № 801050006/6/010725 від 04.05.06 р., виходячи із вартості 347 144,00 руб. РФ.

Відповідач, Глухівська митниця, подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що не може погодитись з постановою господарського суду, так як висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, при прийнятті постанови судом порушені та неправильно застосовані норми матеріального права, що є підставою для скасування даного рішення. Просить апеляційний суд скасувати постанову господарського суду 25.09.2006 р. та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог позивачу.

Позивач,  ТОВ “ВІВА-СЕРВІС”, в запереченні на апеляційну скаргу зазначив, що судом були об'єктивно і повно досліджені всі матеріали справи, рішення  прийнято з дотриманням  норм  матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову  суду  без змін.

Ухвалою від 12.12.06 р. , у зв’язку з витребуванням додаткових документів та для об’єктивного, всебічного та повного розгляду справи була оголошена перерва та зобов’язано відповідача надати письмові пояснення щодо заперечень на апеляційну скаргу наданих позивачем, в тому числі визначення митної вартості товару шляхом замовлення експертизи.

На виконання ухвали позивач надав доповнення до заперечень в яких зазначено, що при визначенні митної вартості товарів за резервним методом за основу має прийматись заявлена декларантом ціна, якщо вона знаходиться у межах цін на ідентичні чи подібні товари, які містяться у базі даних митного органу та використовуються ним при визначенні митної вартості заявлених до митного оформлення товарів і при цьому у митного органу немає підстав не приймати заявлену декларантом митну вартість товарів, що декларуються, з інших причин.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Для митного оформлення до відділу митного оформлення №2 митного поста „Конотоп" Глухівської митниці декларантом позивача - ТОВ ВКФ „Марс" була надана митна декларація №801050006/6/010725 від 04.05.06р. з комплектом документів на вантаж - кондитерські плитки торгівельної марки «Богатырь»(Російська Федерація), який позивач отримав за Контрактом №43 від 17.03.2ОО6р.

09.06.2006 р. відповідачем відмовлено в митному оформленні та пропуску через митний кордон України товарів та видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 09.06.2006 року №801050006/6/00033 .

Відмовляючи у митному оформленні відповідач висунув вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення чи пропуску цих товарів через митний кордон України, а саме:

- заповнити графи 12, 45 ВМД згідно Довідки від 08.06.2006 р. №28 про визначення митної вартості товарів;

- заповнити графу 31 ВМД згідно Рішення про визначення коду товару від 08.06. 2006 р. №КТ-80105/010/06 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до висновків зроблених у п.7 Довідки №28, заявлена у ВМД позивачем митна вартість в розмірі 347144 руб. РФ самостійно, без належних на те підстав, була збільшена відповідачем майже у п'ять разів - до 1630785,2 руб. РФ. Збільшуючи митну вартість заявлену позивачем, відповідач посилався на Довідку Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи №12.3-395 від 05.06.2006р., яка була складена на запит відділу контролю митної вартості та номенклатури Глухівської митниці, ПІК ЄАІС ДМСУ „Цінова інформація при визначенні митної вартості" та витяг з Інтернету. Позивач вважає, що видаючи Довідку №28, відповідачем був порушений передбачений законодавством порядок визначення митної вартості товарів.

Загальні положення визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, методи її визначення передбачені статями 266-275 Митного кодексу України, Порядком декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2003 р. N 1375. Визначення митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування методів, визначених у ч. 1 ст. 266 Митного кодексу.

Такими методами визначення митної вартості товарів, які возяться на митну територію України є наступні: метод оцінки за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод 1); метод оцінки за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2); метод оцінки за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3); метод оцінки на основі віднімання вартості (метод 4); метод оцінки на основі додавання вартості (метод 5); резервний метод (метод 6).

Відповідно до ч. 2-4 ст. 266 Митного кодексу основним методом визначення митної вартості товарів є метод оцінки за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. У випадку, якщо основний метод при визначені митної вартості товару не можна використати, застосовується послідовно кожний із зазначених методів.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, декларантом подаються документи, передбачені пунктом 14, 15 Порядку №1375, які підтверджують витрати, визначені у  ст. 267 Митного кодексу.

Відповідно до пункту 14 Порядку №1375 для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, декларант подає: угоду (договір, контракт), на підставі якої здійснюється поставка товарів, і додатки до неї; рахунок-фактуру (інвойс) і банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено) або рахунок-проформу для умовно-вартісних угод (договорів, контрактів), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; угоду (договір, контракт) про перевезення, транспортні та страхові документи; рахунок про сплату наданих транспортно-експедиційних послуг або офіційно завірену керівником і головним бухгалтером підприємства калькуляцію транспортних витрат у разі, коли транспортні витрати не були включені до рахунка-фактури (інвойсу); пакувальні листи; ліцензію на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню; сертифікат про походження товару, сертифікат якості, безпеки тощо.

Згідно із пунктом 15 Порядку №1375 для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів у разі потреби на вимогу митного органу можуть додатково подаватися такі документи: установчі документи підприємства, що переміщує товари; угода з третіми особами, що пов'язана з угодою (контрактом) поставки товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських послуг, пов'язаних з виконанням умов угоди щодо товарів, митна вартість яких визначається; відповідна бухгалтерська документація; ліцензійні чи авторські угоди; замовлення на поставку товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника; калькуляція фірми-виробника на товари, митна вартість яких визначається; інші документи, що можуть бути використані для підтвердження відомостей, заявлених у декларації митної вартості.

На виконання вимог п. 14 Порядку №1375 позивачем були надані відповідачу всі необхідні документи, які дозволяли визначити митну вартість за основним методом, а саме: Контракт №43 від 17.03.2006р.; Рахунок №02/0406 від 18.04.2006р. з відмітками митних органів Російської Федерації; Вантажна митна декларація типу „Експорт" Російської Федерації №10123050/240401/0001639 від 25.04.2006р, з зазначенням рахунку №02/0406 від 18.04.2006р. та Контракту №43 від 17.03.2006р.; Платіжне доручення в іноземній валюті №7 від 20.04.2006р. про сплату коштів за зазначений товар, в якому також вказаний рахунок №02/0406 від 18.04.2006р. та Контракт №43 від 17.03.2006р.

Відповідно до п.18 Порядку №1375 у разі коли декларант не може документально підтвердити заявлену ним митну вартість товарів або коли виникають обґрунтовані сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей, митний орган може вимагати подання декларації митної вартості та самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи, передбачені Митним кодексом України, на підставі наявних   у   нього   відомостей,   у   тому   числі   цінової   інформації   щодо ідентичних    чи    подібних    (аналогічних)    товарів    з    коригуванням,    що здійснюється згідно із Митним кодексом.

Таким чином, Митним кодексом та Порядком №1375 встановлений виключний перелік обставин, за яких митному органу надається право самостійно визначити митну вартість задекларованих товарів послідовно застосовуючи методи, які передбачені Митним кодексом.

Незважаючи на те, що у відповідача були відсутні підстави для самостійного визначення митної вартості товару шляхом застосування інших методів, без обґрунтування сумнівів щодо визначення митної вартості товару за основним методом, без проведення передбаченої  ч. 3  ст. 266 Митного кодексу процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу, відповідач визначив митну вартість без врахування положень ст. 266, ст.267 Митного кодексу України та п. 18 Порядку №1375.

В обґрунтування своїх сумнівів, у листі від 14.06.06р. №22/21-2850 відповідач зазначає, що ним було проведено аналіз цін на ідентичні (подібні) товари, які ввозились на митну територію України протягом останніх трьох місяців суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності згідно цінової бази Держмитслужби, а також цінову інформацію по даному товару у мережі Інтернет на сайті ТОВ Торговий Дім „Новий Стиль". Проте, такі обґрунтування не можуть прийматися до уваги, оскільки цінова інформація з бази даних Державної митної служби України не підтверджена відповідним витягом, а інформація з Інтернету викликає сумніви, оскільки посилаючись на сторінку ТОВ Торговий Дім „Новий Стиль" в мережі Інтернет відповідач замість адреси сайту зазначає адресу електронної пошти.

Самостійно встановлюючи митну вартість товару, відповідач порушив вимоги Наказу Держмитслужби України від 13.10.2003 р. № 685 „Про затвердження Порядку роботи відділу контролю митної вартості регіональної митниці, відділу контролю митної вартості та номенклатури митниці при вирішенні питань визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України".

Так, відповідно до п.2.3 зазначеного наказу, посадові особи відділу контролю митної вартості та номенклатури митниці визначають митну вартість самостійно, на основі цін на ідентичні або подібні товари у разі неможливості перевірки обчислення митної вартості, якщо рахунок-фактура відсутній, а також якщо за наявності рахунка-фактури відсутні інші документи, потрібні для здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості, чи буде доведено, що заявлені в них відомості не відповідають дійсності, або якщо декларант не може документально підтвердити заявлену ним митну вартість чи відмовляється від надання необхідних додаткових відомостей.

У відповідача не було жодної із наведених у Наказі підстав для того, щоб самостійно визначити митну вартість товару задекларованого позивачем.  Тому, у відповідача були відсутні підстави для прийняття рішення про визначення митної вартості товарів, шляхом оформлення довідки №28 від 08.06.06р.

Крім того, відповідачем порушені вимоги п.2.7 Наказу, відповідно до якого за відсутності в базі даних цінової інформації відомостей про вартість певного товару (предмета), на підставі яких визначається його митна вартість, можна поряд з іншими джерелами інформації, які використовуються митними органами, користуватися інформацією спеціалізованих експертних організацій, які мають відповідні повноваження та несуть відповідальність за підготовлені висновки згідно з чинним законодавством.

Таким чином, користування інформацією експертних установ можливо у разі відсутності в базі даних цінової інформації, а як зазначив відповідач у листі від 14.06.06р. №22/21-2850, під час визначення митної вартості він враховував цінову інформацію про вартість ідентичних (подібних) товарів, яка міститься у програмно-інформаційному комплексі Держмитслужба „Цінова інформація при визначенні митної вартості".

Встановлюючи митну вартість на підставі Довідки ЦМУЛДЕР відповідач порушив вимоги  ч. 4 ст. 260 Митного кодексу, згідно із якою методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та умови їх застосування встановлюються цим Кодексом. Митним кодексом не передбачено визначення митної вартості товарів на підставі довідки ЦМУЛДЕР.

Таким чином, під час визначення митної вартості відповідачем були порушені вимоги статей 262, 264-267 Митного кодексу України та пунктів 14,15,18 Порядку   N 1375.

Приймаючи Картку відповідач керувався Рішенням про визначення коду товару від 08.06.2006 р. № КТ-80105/010/06, яке було видане відділом контролю митної вартості та номенклатури Глухівської митниці. Як зазначено у п.4 Рішення, воно приймалось відповідно до Закону України „Про митний тариф України", Наказу ДМСУ №646 від 01.10.2003р., Довідки Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи №13.1-372 від 06.06.2006р., акту про проведення митного огляду товарів №801050006/6/010725 від 05.05.2006р., акту відбору зразків (проб) №08 від 05.05.2006 р. за ВМД №801030000/6/004219 від 10.04.06р.

Процедура винесення Рішення регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 р. № 1862 „Про затвердження Порядку взяття (надання) проб і зразків товарів, проведення досліджень (аналізу, експертизи) з метою їх митного оформлення, а також розпорядження зразками", а також Наказом Держмитслужби України від 01.10.2003 р.  № 646 „Про затвердження Порядку роботи відділу номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці, відділу контролю митної вартості та номенклатури митниці при вирішенні питань класифікації товарів, що перемішуються через митний кордон України". Відповідно до частини 4 п. 2.11 Наказу №646, ВМД не може використовуватися для митного оформлення класифікованого товару, якщо ВКМВ та Н приймається Рішення про визначення коду товару, яке не відповідає інформації, заявленій декларантом у ВМД.

Як свідчить прийняте Рішення, код товару заявлений декларантом у ВМД не відрізняється від коду визначеного відділом контролю митної вартості та номенклатури Глухівської митниці. Відповідно до висновків, наведених у Довідці експерта №13.1-372 від 06.06.2006р. код товару зазначений позивачем у графі ВМД №31 відповідає дійсності. Отже, у відповідача не було підстав для відмови у митному оформленні товару зазначеного у ВМД.

В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на цінову інформацію, отриману з програмно інформаційного комплексу «Цінова інформація при визначені митної вартості», витяг з якої не надано ні декларантові, ні суду; на інформацію з комп'ютерної мережі Інтернет яку теж не було пред'явлено; на орієнтовну ринкову вартість - з Довідки Центрального митного управління  лабораторних досліджень та експертної роботи №12.3-395 від 05.06.2006р., порушуючи  при  цьому  положення  статей  266-275  Митного кодексу України та Порядок декларування   N 1375.

Згідно зі  ст. 259 Митного Кодексу України,  митною вартістю товарів, які перемішуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу." Проте, визначення митної вартості на підставі довідки ЦМУЛДЕР і тільки її, Митним кодексом не передбачено.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, декларантом було подано всі документи, передбачені  п.14 Порядку  N 1375, які підтверджують витрати, визначені у  ст. 267 Митного кодексу - Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Ніяких сумнівів, щодо достовірності та повноти наданих документів митним органом не надавалось. Як зазначається у листі ВР N 06-10/10-392 від 02.04. 2004р. Комітету Верховної Ради з питань фінансів і банківської діяльності " Щодо застосування окремих положень чинного законодавства з питань визначення митної вартості товарів при їх митному оформленні" (надалі лист листі ВР N 06-10/10-392), пункті 2 - перелік додаткових документів та причини їх запиту, що надаються згідно  п.15 Порядок N 1375, мають бути письмово сформульовані митним органом та надані декларанту.

Проте ніяких вимог щодо надання додаткових документів, для підтвердження митної вартості, згідно п.15 Порядку N 1375, не надавалось, тобто не існувало ніяких підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих декларантом відомостей, а також підстав для визначення митної вартості іншим методом, ніж це обумовлено Митним Кодексом.

У висновку експерта за № В4 –125 від 16.06.06 р., замовником якої   був позивач, зазначено, що фактична вартість, яка вказана у контракті на кондитерську плитку та кондитерські вироби є економічно обґрунтованою і відповідає рівню ринкових ціна на аналогічні вироби.

На підставі вищевикладеного, господарський суд Сумської області вірно дійшов висновку, що вимоги позивача є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення. Під час апеляційного розгляду справи  доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржувану постанову господарський суд Сумської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи відповідно до чинного законодавства та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для його скасування відсутні.

Керуючись  ст.ст. 160, 167, п.1.1) ст. ст.198, ст. 200, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Глухівської митниці  залишити без задоволення.

Постанову  господарського суду Харківської області від 25.09.2006 р. по справі № АС 9/457-06 залишити без  змін.

Дана ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена  до Вищого адміністративного суду України у місячний строк з моменту виготовлення її повного тексту.

Адміністративну справу № АС 9/457-06 повернути до господарського суду  Сумської області.

Головуючий суддя

Судді