ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

24.04.07                                                                                           Справа  № 2/101-39А

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого –судді  -  М.В.Юркевича

суддів                           -  М.І.Городечна

В.Л.Кузь

Розглядаючи апеляційну скаргу Ковельської районної державної лікарні ветеринарної медицини м. Ковель

на постанову господарського суду Волинської області від 01.11.2006р.

в адміністративній справі № 2/101-39 А

за позовом Контрольно-ревізійного управління у Волинській області м. Ковель

до відповідача Ковельської районної державної лікарні ветеринарної медицини м. Ковель

3-тя особа: Управління державної ветеринарної медицини у Волинській області м. Луцьк

Про стягнення 4 637,41 грн.

З участю представників :

від позивача:  Лозовський П.А. –пров.спец., Шворок О.І. –пров.контр.-ревізор.

від відповідача: Пасочник С.М. –нач-к., Кальчук М.М. –гол.бух.

від 3-ої особи:  Філюк В.С. –ю/т.

Права   та   обов’язки   сторін   передбачені ст.49  КАС   України роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Постановою господарського суду Волинської області від 01.11.2006 року в адміністративній справі № 2/101-39А частково задоволено позов Контрольно-ревізійного управління у Волинській області м. Ковель, стягнувши з Ковельської районної державної лікарні ветеринарної медицини м. Ковель в дохід Державного бюджету 2 723,09 грн., в зв’язку з нецільовим використанням коштів спеціального фонду. Третьою особою на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору виступило Управління державної ветеринарної медицини у Волинській області м. Луцьк.

Ковельська районна державна лікарня ветеринарної медицини не погоджується з даною постановою суду, просить переглянути її в порядку апеляційного провадження, скасувати, прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позову. При цьому, апелянт посилається на наступні обставини і підстави:

- Судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення встановлено, що відповідачем порушено вимоги п. п. 4, 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 року № 134 «Про впорядкування умов оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери». Проте, суд першої інстанції не взяв до уваги вимоги Кодексу Законів про працю України та Постанову Кабінету Міністрів України від 21.12.2001 року № 1753, яка передбачає виплату допомоги на поховання;

- Суд першої інстанції при винесенні оскарженої постанови також не взяв до уваги те, що Постанова Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 року № 134 «Про впорядкування умов оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери»скасована Постановою Кабінету Міністрів України № 790 від 22.08.2005 року «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов КМУ з питань оплати праці працівників установ, закладів та організацій», тобто втратила свою чинність;

- Місцевий господарський суд не встановив з яких саме коштів проводились виплати, не встановив, які кошти бюджетні, а які державні. Відповідно до вимог Бюджетного кодексу України від 21.06.2001 року визначено ознаки бюджетних коштів. Як відповідачем так і судом першої інстанції, не встановлено які кошти надходили через бюджетну установу на підприємство позивача, а які –від господарської діяльності;

- Місцевий господарський суд при винесенні оскарженої постанови встановив, що Положення «Про преміювання та інші соціальні виплати працівникам ветеринарної медицини установ бюджетної сфери» відносяться до нормативно-правових актів, проте не взяв його до уваги, посилаючись на те, що дане Положення не зареєстроване Міністерством юстиції України;

- Згідно ст. 13 КЗпП і ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди»допускається можливість внесення в колективний договір умов, що поліпшують становище працівників. Такі умови колективного договору на сьогоднішній день є чинними та не суперечать нормам чинного законодавства.

Третя особа - Управління державної ветеринарної медицини у Волинській області доводи апеляційної скарги підтримує, оскаржене рішення місцевого господарського суду вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи з підстав та мотивів викладених у своїх письмових поясненнях на апеляційну скаргу.

Контрольно-ревізійне управління у Волинській області доводи апеляційної скарги заперечило, оскаржене рішення вважає таким, що ґрунтується на чинному законодавстві, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав та мотивів викладених у своїх запереченнях на апеляційну скаргу.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 06.02.2007 року апеляційне провадження в даній праві за клопотання позивача було зупинено, в зв’язку з тим, що керівник Ковельської районної державної лікарні ветеринарної медицини був звільнений із займаної посади.

06.03.2007 року ухвалою Львівського апеляційного господарського суду апеляційне провадження по справі поновлено.

В ході перегляду оскаржуваної постанови за наявними в справі  матеріалами та доказами, судовою колегією Львівського апеляційного господарського суду з’ясовано:

Відповідно до плану контрольно-ревізійної роботи на перший квартал 2006 року працівниками Контрольно-ревізійного управління в Ковельському районі і м. Ковель було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності  Ковельської районної державної лікарні ветеринарної медицини за період 2003-2005 років.

За наслідками проведеної ревізії актом № 920-12/6 від 24.02.2006 року встановлено порушення чинного законодавства у використанні бюджетних коштів, а саме п. п. 6, 7 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»та п. п. 3, 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про впорядкування умов оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери».

В ревізійному періоді в трьох випадках проведено виплату доплати завідуючим відділами за виконання обов’язків начальника за час його тимчасової відсутності на суму 281,82 грн. В зв’язку із зайво нарахованими та виплаченими доплатами зав. відділам безпідставно перераховано в ревізійному періоді до Державних цільових фондів 123,15 грн.

В ревізійному періоді відповідно до наказу начальника лікарні Ягнюка Й.Д. від 06.03.2003 року № 5 в порушення п. п. 6, 7 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»та п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про впорядкування умов оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери»проведена виплата матеріальної допомоги до 8-го Березня двадцяти трьом жінкам – працівникам лікарні на суму 898,84 грн., з них 208,84 грн. –проведені відрахування із заробітної плати.

Згідно протоколу засідання профспілкового комітету лікарні від 06.03.2004 року № 1 (при відсутності наказу начальника лікарні) проведено виплату матеріальної допомоги двадцятип’яти жінкам на загальну суму 903,50 грн., з них 153,50 грн. проведені відрахування із заробітної плати.

Відповідно до наказу начальника лікарні Ягнюка Й.Д. від 07.05.2003 року № 8 проведена виплата матеріальної допомоги семи пенсіонерам - ветеранам служби на загальну суму 314,90 грн., з них 44,90 грн. проведені відрахування.

Відповідно до наказу начальника лікарні Ягнюка Й.Д. від 06.04.2004 року № 17 проведена виплата матеріальної допомоги восьми пенсіонерам - ветеранам служби на загальну суму 349,90 грн., з них 49,90 грн. проведені відрахування.

Відповідно до наказу начальника лікарні Ягнюка Й.Д. від 02.08.2005 року № 12 до Дня ветеринарної медицини проведена виплата матеріальної допомоги 17-ти пенсіонерам - ветеранам служби на загальну суму 586,50 грн., з них 76,50 грн. проведені відрахування.

Згідно протоколу засідання профспілкового комітету лікарні від 05.03.2003 року № 1 (при відсутності наказу начальника лікарні) проведено виплату матеріальної допомоги директору ветлабораторії Товстизі В.П. до 50-ти річчя  на загальну суму 66,00 грн., з них 16 грн. проведені відрахування.

Директором ветлабораторії Товстигою В.П. видано наказ № 61 від 03.12.2004 року про видачу матеріальної допомоги ветлаборанту Попіці до дня 50-ти річчя на загальну суму 120,00 грн., з них 20,00 грн. проведені відрахування.

В ревізійному періоді начальником лікарні  Ягнюком Й.Д. видано п’ять наказів про видачу матеріальної допомоги на поховання родичів працівників лікарні на загальну суму 500,00 грн.

Згідно протоколу засідання профспілкового комітету лікарні від 02.06.2004 року № 2 проведено виплату матеріальної допомоги ветлікарю Прожижку С.М. при народженні дитини в сумі 120,00 грн., з них 20,00 грн. проведені відрахування.

Начальником лікарні Ягнюком Й.Д. видано наказ № 13 від 16.03.2005 року про видачу матеріальної допомоги на лікування пенсіонеру –ветерану ветеринарної служби в розмірі 114,95 грн., з них 14,95 проведені відрахування.

Вище наведені матеріальні виплати згідно акту ревізії № 920-12/6 від 24.02.2006 року проведені та виплачені за рахунок спеціального фонду та по даних бухгалтерського обліку віднесені на касові і фактичні видатки. Загальна сума безпідставно нарахованої та виплаченої матеріальної допомоги за звітний період склала в сумі 4 086,19 грн., з них проведені відрахування на суму 716,19 грн.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що оскаржену постанову місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. При цьому, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду виходить з наступного:

Апелянт у доводах апеляційної скарги звертає увагу Львівського апеляційного господарського суду не те, що суд першої інстанції при винесенні оскарженої постанови застосовує положення Постанови Кабінету Міністрів України «Про впорядкування умов оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери»від 07.02.2001 року, яка втратила чинність згідно Постанови Кабінету міністрів від 22.08.2005 року № 790 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери». Проте, такі доводи апелянта не заслуговують на увагу апеляційного господарського суду, оскільки ревізія фінансово-господарської діяльності Ковельської районної державної лікарні ветеринарної медицини проводилась за період 2003-2005 років. Дія Постанови «Про впорядкування умов оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери»набрала чинності з серпня 2002 року та застосовувалась Контрольно-ревізійним управління за той період на який вона була чинна.

Апелянт також посилається на те, що судом першої інстанції не встановлено з яких саме коштів проводились виплати матеріальної допомоги. Такі висновки відповідача не відповідають дійсності.

Як вбачається із наявних матеріалів та доказів у справі, виплата матеріальної допомоги проводилась за рахунок коштів спеціального рахунку, це зокрема також підтверджено і відповідачем по справі в судовому засіданні.

Судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу апелянта на те, що згідно п. 1.2. Інструкції «Про порядок використання і обліку позабюджетних коштів бюджетних установ та звітності про них», затвердженої Міністерством юстиції України від 11.08.1998 року за № 561/3001 спеціальні кошти –це доходи бюджетних установ і організацій, які вони отримують від надання платних послуг, виконання робіт, реалізації продукції чи іншої діяльності, яка здійснюється відповідно до затверджених нормативно-правових актів і використовуються за цільовим призначенням згідно з кошторисом доходів та видатків установ. Відповідно до п. 1.8 цієї ж Інструкції позабюджетна діяльність бюджетних установ та організацій –це надання платних послуг, виконання робіт чи здійснення іншої діяльності, пов’язаної з основною діяльністю установ та організацій, доходи від якої спрямовані на здійснення видатків передбачених в єдиному кошторисі і не мають на меті отримання прибутку.

Згідно ст. 13 Бюджетного кодексу України  бюджет може складатися із загального та спеціального фондів. Спеціальний фонд бюджету включає в себе бюджетні призначення на видатки за рахунок конкретно визначених джерел надходжень. Відповідно до ст. 29 цього ж Кодексу доходи державного бюджету України включають в себе доходи (за винятком тих, що згідно з статтями 64, 66 та 69 цього Кодексу закріплені за місцевими бюджетами), що отримуються відповідно до законодавства про податки, збори і обов'язкові платежі та Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів", а також від плати за послуги, що надаються бюджетними установами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, та інших визначених законодавством джерел, включаючи кошти від продажу активів, що належать державі або підприємствам, установам та організаціям, а також проценти і дивіденди, нараховані на частку майна, що належить державі в майні господарських товариств.

Відповідно до п. 3.5. Інструкції «Про порядок використання і обліку позабюджетних коштів бюджетних установ та звітності про них»видатки установ за рахунок спеціальних коштів плануються відповідно до кодів економічної класифікації видатків, передбачених наказом Міністерства фінансів України від 03.12.97 N 265 "Про затвердження нової бюджетної класифікації України", зі змінами і доповненнями. Витрачання спеціальних коштів провадиться у суворій відповідності з їхніми цілями. Зі спеціальних коштів, не зазначених в кошторисі, видатки проводити не дозволяється, крім тимчасового спрямування коштів на покриття дефіциту бюджетних асигнувань.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення

Враховуючи вище наведене, доводи наведені в апеляційній скарзі не можуть слугувати правовими підставами для скасування чи зміни оскарженої постанови.

Керуючись п.6 Р.VІІ Прикінцевих та перехідних положень, ст. ст. 195, 196, 200, 206 КАС України,

Суд  ухвалив:

1.В задоволенні апеляційної скарги Ковельської районної державної лікарні ветеринарної медицини м. Ковель  відмовити.

2.Постанову господарського суду Волинської області від 01.11.2006 року в адміністративній справі № 2/101-39 А залишити без змін.

3.  Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.Матеріали справи № 2/101-39 А  повернути в господарський суд Волинської області.

Головуючий-суддя                                                     М.В.Юркевич

Суддя                                                                            М.І.Городечна

Суддя                                                                            В.Л. Кузь