СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

30.01.2007

Справа №2-20/19066-2006

За позовом : Відкритого
акціонерного товариства «Кримспецсільгоспмонтаж», м. Сімферополь, Московське
шосе 11 км

До
відповідачів : 1. Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

2. Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, АДРЕСА_2

Третя особа : Фонд майна АР Крим,
м. Сімферополь, вул. Севастопольська 17

Про визнання недійсним договору

Суддя  Луцяк М.І.

представники:

Від позивача : Біда В. А., арб.
керуючий

Від відповідача : 1. ОСОБА_3,
дов-ть від 23.01.07 р.

2.
ОСОБА_2, арб. керуючий, ліцензія, свідоцтво

Від третьої особи : Хабібуліна Л.
О., дов-ть

Обставини справи:

ВАТ „Кримспецсільгоспмонтаж”
звернулося у господарський суд АРК із позовом до відповідачів та просить
визнати недійсним договір без номеру  від
10.09.2005 р., укладений між ВАТ „Кримспецсільгоспмонтаж” та фізичною особою  ОСОБА_1 про відчуження активів, зобов'язати
ВАТ „Кримспецсільгоспмонтаж” та підприємця ОСОБА_1 повернути майно та кошти в
первинний стан, як до підписання угоди відчуження майна від 10.09.2005 р.

Позовні вимоги
обґрунтовувались  порушенням при
укладенні спірної угоди положень ч. 1 ст. 203 ЦК України, ст. 19, 20 Закону
України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом”, закону від 29.11.01 р. „Про введення мораторію на примусову
реалізацію майна”. Зазначалося, що при погодженні плану санації боржника було
встановлено, що   продаж майна боржника
має відбуватися тільки після реалізації належної Фонду майна АРК частини акцій,
що не було дотримано. Також вказувалося на не проведення відкритих торгів, які
б дали можливість реалізувати майно за вищою ціною.

Відповідачем - підприємцем ОСОБА_1
позовні вимоги не визнавалися, у відзиві вказувалося на те, що відчуження майна
відбулося у відповідності до діючого законодавства. Також вказувалося на
наявність рішення Третейського суду при Торгово-промисловій палаті Криму від
12.09.05 р., яким договір відчуження активів від 10.08.05 р. визнано дійсним та
визнано право власності підприємця ОСОБА_1 на набуте майно.

Арбітражним керуючим ОСОБА_2
позовні вимоги не визнавались, зазначалось про те, що договір укладено у
відповідності до вимог діючого законодавства, він не суперечить затвердженому
плану санації боржника.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва, після перерви розгляд справи продовжено.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду АРК від
18.03.2003 р. за заявою управління ПФУ у Сімферопольському районі  АРК порушено провадження у справі про
банкрутство ВАТ     «Кримспецсільгоспмонтаж»
(м. Сімферополь, Московське шосе 11 км, ).

Ухвалою суду від 12.05.03 р. було
введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядника - арбітражного
керуючого ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) ,
встановлено відповідні строки, зобов'язано кредитора здійснити
публікацію оголошення про порушення провадження у справі.

Оголошення про порушення
провадження опубліковано у газеті „Голос України” від 23.05.2003 р. НОМЕР_24.

Реєстр вимог кредиторів  затверджено ухвалою від 04.08.2003 р.

Згідно ухвали від 20.01.2004 р.
відкрито процедуру санації боржника на строк до 17.01.2005 р., керуючим
санацією призначався  арбітражний
керуючий ОСОБА_2

План санації ВАТ
„Кримспецсільгоспмонтаж” було затверджено ухвалою Господарського суду АРК від
30.08.2004 р., проте згідно Постанови Вищого господарського  суду України від 15.03.2005 р. ухвалу
скасовано.

Згідно ухвали від 12.07.2005 р. у
справі було затверджено план санації із змінами та встановлено строк процедури
санації до 01.01.2007 р.

Відповідно до ухвали Господарського
суду АРК від 17.08.2006 р. у справі про банкрутство припинено повноваження
керуючого санацією ВАТ
«Кримспецсільгоспмонтаж» - арбітражного керуючого  ОСОБА_2. Відповідні     повноваження   керуючого санацією  покладено на
арбітражного керуючого  ОСОБА_4
(ліцензія НОМЕР_1 від 04.03.04 р.).

10.08.2005 р. між ВАТ
„Кримспецсільгоспмонтаж”  в особі
керуючого санацією ОСОБА_2  (боржник) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (інвестор) укладено договір відчуження
активів. За договором інвестор приймав на себе зобов'язання з погашення частини
кредиторських вимог в сумі 226 441 грн. з ПДВ, що визначена реєстром вимог
кредиторів, затвердженим ухвалою Господарського суду АРК від 04.08.03 р.,
шляхом перерахування коштів на санаційний рахунок боржника, а боржник відчужує
активи, що знаходяться на його балансі на
суму 226 441 грн.

Строки, права та обов'язки сторін,
відповідальність, інші умови встановлено певними розділами договору.

Згідно п. 2. 4 договору, додатку
майно, що підлягало передачі знаходилося у м. Сімферополь, АР Крим,
обліковувалось на балансі Госпрозрахунковой ділянки з ізоляції труб ВАТ
„Кримспецсільгоспмонтаж”  та складалося з
: контори літ „А” 131, 1 п. м., смотрової ями площею  4, 4 кв. м, прибудови  літ „А 1” площею 16, 2 кв. м, цеху літ. „Б” у
397, 2 кв. м., прибудови  „Б 1” площею
205, 8 кв. м., ганку у 5, 6 кв. м., ганку 8, 6 кв. м., цеху літ В 274, 6 кв.
м., складу літ. Г   94, 5 кв. м.,
прохідна літ. Д  31, 2 кв. м., навіс літ.
Е 477, 2 кв. м., літ. Ж  навіс 322, 5 кв.
м., навіс літ. З  203, 7 кв. м., навіс
літ.  И
286, 8 кв. м., навіс літ. К  580,
9  кв. м., літ. М теплиця  415, 8 кв. м., літ. Н  убиральня 11, 5 кв. м., № 1 паркан 59, 5  п. м., № 2 бордюр 22, 2 п. м., № 3 ворота 12,
6 кв. м., № 4 паркан 43, 8 кв. м., № 5 ємність 43, 8 кв. м., № 6 ворота, а
також устаткування, в т.ч. технологічна лінія з ізоляції та кран-балка  на 13 475 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України (2003 р.) підставою недійсності правочину  є
недодержання  в  момент вчинення  правочину
стороною  (сторонами) вимог,  які встановлені частинами першою - третьою,  п'ятою та
шостою  статті  203
цього Кодексу.

У даному позові  зазначається про невідповідність спірного
договору оренди ч.1 ст. 203 ЦК України ( позивачем вказано ст. 201 ЦК, але по
суті йдеться річ  саме про ч.1  ст. 203 ЦК) , за якою  зміст
правочину  не може суперечити
цьому Кодексу,  іншим актам  цивільного
законодавства,  а   також
моральним   засадам суспільства.

Відповідно до ст. 33  Господарського процесуального кодексу
України  кожна сторона повинна  довести
ті  обставини,  на
які  вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із п. 3.6 плану санації  ВАТ „Кримспецсільгоспмонтаж”, затвердженого
ухвалою господарського суду від 12.07.05 р., передбачалося можливість участі
інвестора в санації боржника шляхом обміну активів (майна) боржника на суму
інвестування, а також у інший спосіб, що не суперечить діючому
законодавству.

17.06.04 р. комітетом кредиторів
(протокол засідання НОМЕР_2) приймалося рішення стосовно затвердження
підприємця ОСОБА_1 інвестором для участі у санації боржника.

Частиною 2 ст. 18 закону „Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” до заходів
щодо відновлення платоспроможності боржника, які може містити план санації,
віднесено і продаж частини майна боржника.
Частина 6 ст. 19 передбачає можливість продажу майна не тільки з
відкритих торгів, а і відповідно до порядку встановленого планом санації.

Стосовно наявності інших пропозицій
про відчуження спірного майна відповідних доказів суду не подавалося.

Щодо наявності державної частки у
статутному фонді  боржника, суд має
зазначити, що з договору купівлі-продажу акцій ВАТ „Кримспецсільгоспмонтаж” від
23.12.05 р. слідує, що відчужуваний пакет акцій належав АР Крим, а не державі.
Договір був нотаріально посвідчений, доказів його недійсності не має.
Відповідно до ч. 3 ст. 138 Конституції України, управління майном, що належить
Автономній Республіці Крим, віднесено до відання АР Крим. Згідно із ст. 171 ЦК
України  АР Крим  набуває
і  здійснює  цивільні права та обов'язки через органи
влади Автономної Республіки Крим у межах їхньої компетенції, встановленої
законом.

Закон „Про введення мораторію на
примусову реалізацію майна” стосується майна державних підприємств та
господарських товариств, у
статутних  фондах  яких
частка  держави  становить
не  менше 25 відсотків , але не
майна, що належить АРК. Крім того, з частини 2 закону слідує, що на продаж
майна у процедурі санації він не поширююється.

Таким чином,  доводи позивача про невідповідність спірного
правочину положенням закону „Про введення мораторію на примусову реалізацію
майна” не є обґрунтованими.

Не можуть бути прийняті судом і
доводи стосовно порушень прав Фонду майна АРК, та особи,  яка придбала акції боржника, адже спірний
правочин не стосувався відчуження корпоративних прав, права ж  з управління, розпорядження майном  боржника відповідно до ст. 17 закону про
банкрутство  перейшли до керуючого санацією.

При цьому суд має зазначити,
що  згідно із ст. 1  Господарського процесуального кодексу України
суб'єкти господарювання мають   право   звертатися
до господарського    суду   згідно
з   встановленою   підвідомчістю господарських справ за захистом
своїх  порушених  або
оспорюваних прав   і  охоронюваних
законом  інтересів.  Самостійних вимог Фондом, покупцем акцій
боржника, іншими особами у рамках справи не висувалося.

Згідно рішення Третейського суду
при Торгово-промисловій палаті Криму від 12.09.2005 р. № 02-01/2005 та ухвали
від 17.01.2007 р. договір про відчуження активів від 10.08.2005 р. визнано
дійсним та визнано право власності за підприємцем ОСОБА_1 на набуте за
договором майно вартістю 212 966 грн. Встановлені цім рішенням факти не
підлягають доведенню.

Отже, за викладеними обставинами,
по заявлених підставах суд не вбачає можливості задоволення позову.

Судові витрати залишаються за
сторонами.

На підставі викладеного та
керуючись  ст. 82-84 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

Вирішив:

У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Луцяк
М.І.