ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"10" січня 2007 р.                                                            Справа №10/7147-А

за позовом  Управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі м. Ізяслав

до Виробничо-торгівельного підприємства Ізяславська меблева фабріка "Інтер'єр",  м. Ізяслав

про стягнення 17305,08 грн.

Суддя  Виноградова В.В.                    Секретар судового засідання  Матущак В.В.

Представники сторін:

від позивача      Полудняк А.Г. –представник за довіреністю №6873/07 від 02.11.06р.

від відповідача   Максимчук В.Г. –керівник підприємства

Суть спору: Позивач звернувся з позовом, в якому просить суд у відповідності до вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” стягнути з відповідача  заборгованість, що виникла  станом на 22.11.06р. в сумі 17 305.08 грн., з яких 7 650,31 грн. страхові внески, 5956,39 грн. штрафні санкції та 3 698,38 грн. пені.

Повноважний представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав, вказуючи, що вони підтверджені наявними у справі доказами.

В підтвердження позовних вимог подав копії розрахунків сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, які подавались відповідачем до Пенсійного фонду України за період з січня по вересень 2006р., рішення про застосування штрафних санкцій та пені, акти перевірок, картки особового рахунку платника за вказаний період та розрахунок суми позову.

Повноважний представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнає, виникнення заборгованості пояснює важким фінансовим станом товариства та зобов’язується погасити вказану заборгованість по мірі надходження коштів на рахунки підприємства.

Розглядом   наданих матеріалів  справи  встановлено :

Виробничо-торгівельне підприємство Ізяславська меблева фабрика „Інтер’єр”, м. Ізяслав, зареєстроване як суб’єкт підприємницької діяльності - юридична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію суб’єкта підприємницької діяльності №56 від 22.12.97р. та довідкою Хмельницького обласного управління статистики №7355 від 26.12.97р. і відповідно до ст.ст.1,14 ЗУ “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” є платником страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування .

У відповідача станом на 22.11.06р., утворилася заборгованість на загальну суму 17 305,08 грн., з них:

недоїмка по страхових внесках в сумі 7 650,31 грн., що підтверджується  копіями розрахунків сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, які подавались відповідачем до Пенсійного фонду України за період з січня по вересень 2006р., актами перевірки №27 від 26.07.2005р., №40 від 12.09.2006р. , картками особового рахунку платника, розрахунком заборгованості;

штрафні санкції в сумі 5 956,39 грн. та пеня в сумі 3 698,38 грн., що підтверджується  рішеннями про застосування штрафних санкцій №96 та №97 від 26.07.05р. ,№103 від 30.01.06р., №194 від 20.03.06р №301 від 12.05.06р., №377 від 04.07.06р., №426 від 02.08.06р., №461 від 12.09.06р.,які вручені відповідачу, картками особового рахунку платника ,розрахунком заборгованості.

У відповідності до ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” позивачем на адресу відповідача направлено вимога про сплату боргу №Ю-5/11 від 06.11.06р., яка отримана відповідачем відповідно до поштового повідомлення про вручення від 07.11.06р.

Оскільки заборгованість в розмірі 17 305,08 грн. в добровільному порядку відповідачем не сплачена, позивачем  подано позов до суду.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається  наступне.

Відповідно ст.1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (надалі –Закону), страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону  сплачують  страхові  внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхові внески  - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне  пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування  відповідно  до цього Закону.

Відповідно до п. 1 ст. 14 Закону страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок,  політичних партій, які  мають  окремий  баланс і самостійно ведуть розрахунки  із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно п.6 ст.17 вказаного Закону платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати, обчислювати і  сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Нормами ст. 106 зазначеного Закону передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,  визначені  статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і  стягуються з нарахуванням пені та штрафних санкцій.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням  Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих  днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки.

У разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного  фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у  вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією,  включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з  позовом  про стягнення.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано необхідні докази про наявність заборгованості відповідача та вжиття заходів її стягнення з врахуванням вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Судом враховується, що відповідачем у поданих розрахунках сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування самостійно визначались розміри внесків, а рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені, вимога про сплату заборгованості в установленому законом порядку не оскаржувались та не скасовані.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості в сумі 17 305,08 грн. обґрунтовані, підтвердженні матеріалами справи, відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104, 158-163, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Управління Пенсійного Фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області м. Ізяслав до Виробничо-торгівельного підприємства Ізяславської меблевої фабрики „Інтер’єр”, м. Ізяслав про стягнення 17 305,08  грн. заборгованості задоволити.

Стягнути з Виробничо-торгівельного підприємства Ізяславської меблевої фабрики „Інтер’єр”, (м. Ізяслав, вул. Станіславського, 13, (), на користь управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі, (м. Ізяслав, вул. Шевченка, 16, )  заборгованість по страхових внесках в сумі 7 650,31 грн. (сім тисяч шістсот п’ятдесят гривень 31 коп.), по штрафних санкціях в сумі 5956,39 грн. (п’ять тисяч дев’ятсот п’ятдесят шість гривень 39 коп.) та пені в сумі 3 698,38 грн. (три тисячі  шістсот дев’яносто вісім гривень 38 коп.)

Згідно    ст.ст. 185-186 КАСУ  сторони та   інші     особи, які   беруть участь у  справі  мають право    оскаржити  в    апеляційному  порядку Постанову повністю або частково. Заява про     апеляційне    оскарження   подається протягом  10 днів дня проголошення,  апеляційна    скарга  подається протягом  20 днів після подання   заяви по апеляційне оскарження. Подаються    до    Житомирського  апеляційного   господарського    суду     через  суд  першої інстанції.

Згідно ст.  254 КАСУ  Постанова , якщо інше не встановлено КАСУ  набирає законної сили  після   закінчення    строку  подання   заяви  про апеляційне   оскарження , якщо таку    заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      В.В. Виноградова

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.