ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"26" лютого 2007 р.

справа № 20-9/041

за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Адамант»

до
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

про   стягнення
46885,84 грн.

суддя Рибіна С.А.

представники сторін:

позивача -
Сонько В. В., довіреність б/н від 15.12.2006;

відповідача
-не з'явився.

Суть спору: Товариство
з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Адамант» (далі -ТОВ «ТД “Адамант”)
звернулося до господарського суду міста Севастополя із позовом до Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1  про
стягнення 6844,8 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує невиконанням
відповідачем зобов'язань за  договором
купівлі - продажу НОМЕР_1.

Позивач в порядку передбаченому
статтею 22 Господарського процесуального кодексу України зменшив розмір
інфляційного відшкодування у зв'язку з арифметичною помилкою (а.с. 30).

Відповідач в судове засідання не
з'явився, вимоги ухвали суду щодо надання відзиву та установчих документів не
виконав, про причини неявки в судове засідання не повідомив, про час та місце
проведення судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України суд вирішив можливим розглянути справу за
наявними в ній матеріалами.

Згідно  ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського
процесуального кодексу України в судовому засіданні представнику позивача  роз'яснені процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням позивача, відповідно
до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій
України”, пояснення та клопотання по справі надавалися ним російською мовою.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши представлені докази, суд встановив:

20.06.2006  між
ТОВ «ТД “Адамант” (продавець) та Суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір купівлі - продажу НОМЕР_1 (далі
-Договір).

Згідно пункту 1.1 Договору   продавець зобов'язується поставити покупцю у
встановлений строк товар, а покупець зобов'язаний оплатити та прийняти товар.

Загальна вартість товару за
договором складає 23000,00 грн. (пункт 2.3 Договору).

Відповідно до пункту 4.1
Договору  оплата товару здійснюється
шляхом перерахування          100 %  вартості поставленого товару  на розрахунковий рахунок продавця протягом
30-ти банківських днів після  виставлення
рахунку.

Пунктом 7.3  Договору встановлено, що за несвоєчасну  оплату товару покупець сплачує пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на час прострочення платежу, за кожен
день прострочення.

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу товар в обсязі 20 тон на суму 23000,00 грн., що підтверджується
видатковою накладною НОМЕР_2 (а.с. 10), довіреністю від 20.06.2006 (а.с. 11).

20.06.2006 відповідачу був
виставлений рахунок на суму 23000,00 грн. (а.с. 12).

Відповідач суму заборгованості
сплатив частково, в результаті чого у нього утворилась заборгованість в розмірі
5575,00 грн.

Викладене стало підставою для
звернення позивача до суду з позовом про стягнення суми основного боргу з
урахуванням індексу інфляції, пені та 3 % річних.

Суд вважає позовні вимоги такими,
що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.03, Цивільний
кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після
набрання Цивільним кодексом України чинності, тобто після 01.01.04.

Правовідносини між сторонами
виникли після 01.01.04, тому при розгляді спору суд керується  Цивільним кодексом України  в редакції 2003 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином
згідно умов договору та вимог діючого законодавства, одностороння відмова від
виконання зобов'язання або зміна його умов не допускається,  якщо інше не встановлено договором чи
законом.

Відповідач в добровільному
порядку  суму заборгованості  не сплатив, у зв'язку з чим заборгованість за
отриманий товар в розмірі 5575,00 грн. підлягає стягненню з Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 на користь
ТОВ “ТД “Адамант”.

Позивачем заявлена до стягнення
сума інфляційного відшкодування  в
розмірі 439,41 грн., сума 3 % річних в розмірі 107,40 грн. та пені в розмірі
608,60 грн.

Суд, перевіривши  розрахунок заявлених до стягнення сум,
вважає, що позовні вимоги ТОВ «ТД “Адамант” в частині стягнення інфляційного
відшкодування, 3 % річних та пені підлягають задоволенню  на підставі наступного.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України  кожна сторона повинна
прийняти всі міри, необхідні для належного виконання зобов'язань, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій, передбачених  Господарським кодексом України, іншими
законами або договором.

Відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України  боржник, який прострочив
виконання грошового забов'язання, зобов'язаний сплатити кредитору суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 3 %
річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків  не встановлений договором чи законом.

Згідно ст. 546,  ст. 549, п.3 ст.611  Цивільного кодексу України та пункту 7.3
Договору, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема,
сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є  неустойка, що обчислюється  у відсотках від суми невиконаного грошового
зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. ст. 3-4 Закону
України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань»платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, встановленому за погодженням
сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може
перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ “ТД
“Адамант”  підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що спір виник  внаслідок неправильних дій відповідача, суд
покладає на відповідача витрати по сплаті державного мита, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  та витрати позивача  на правову допомогу адвоката.

Згідно ст. 90 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд, виявивши при вирішенні
господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності
підприємства, установи, організації, виносить окрему ухвалу.

У відповідності до статті 90
Господарського процесуального кодексу України суд вирішив надіслати на
адресу  відповідача окрему ухвалу  з питань порушення вимог  суду.

Керуючись статтями 49, 75, 82-85,
87, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И
В:

Позов задовольнити.

1. Стягнути з Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_3, п/р ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «Адамант»(73032, м. Херсон, вул. 49-й
Гвардійської дивізії, буд. 18,  корп. 5,
кв. 10, , р/р 01 в ХФ ЗАТ “Банк
Петрокомерц-Україна” м. Херсон, МФО 352004) 8050,41 грн., у тому числі 5575,00
грн. - сума основного боргу, 107,40 грн. - 3 % річних, 439,41 грн. - сума
інфляційного відшкодування, 608,60 грн. - пеня, витрати по сплаті державного
мита в сумі  102,00 грн., витрати
на  інформаційно-технічне
забезпечення  судового процесу в  розмірі 118,00 грн. та витрати на правову
допомогу адвоката в розмірі 1100,00 грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
С.А. Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84
Господарського

процесуального кодексу України і підписано
01.03.2007