СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

05 березня 2007 року

Справа № 2-21/14343-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Прокопанич Г.К.,

суддів                                                                      Плута В.М.,

Гонтаря В.І.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Красноперекопський завод продовольчих товарів" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Чонгова С.І.) від 16.11.2006 у справі №2-21/14343-2006

за позовом           Державного підприємства "Красноперекопський завод продовольчих товарів" (вул. Фрунзе, 60, м.Красноперекопськ, 96000)

до           товариства з обмеженою відповідальністю "Дари Криму" (вул. Фрунзе, 60, м.Красноперекопськ, 96000)

про встановлення права загальної спільної власності на майно та виділеннячастки майна в натурі

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя С.І. Чонгова) від 16.11.2006 у справі № 2-21/14343-2006 відмовлено у задоволенні позову Державного підприємства "Красноперекопський завод продовольчих товарів" до товариства з обмеженою відповідальністю "Дари Криму" про встановлення права загальної спільної власності на майно та виділення частки майна в натурі.

Не погодившись з постановленим судовим актом, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач вважає рішення таким, що відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Судове засідання 19.02.2007 відкладено на 05.03.2007.

У судове засідання 05.03.2007 представники сторін не з’явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи не вбачається.

Розглянувши справу повторно, в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судова колегія встановила наступне.

У серпні 2006 року Державне підприємство "Красноперекопський завод продовольчих товарів" звернулось до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Дари Криму", просило встановити за Державним підприємством "Красноперекопський завод продовольчих товарів" право спільної власності на майно, придбане у рамках договору про сумісну діяльність № 5 від 05.04.2004 та виділити в натурі долю із майна, що находиться у спільній власності, посилаючись на розірвання вищезазначеного договору.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що на розгляді  у Вищому господарському суді України знаходиться його касаційна скарга на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.06.2006 2-1/9286-2005 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дари Криму" до Державного підприємства "Красноперекопський завод продовольчих товарів"  про розірвання договору про сумісну діяльність  № 5 від 05.04.2004 та стягнення 1146105,93 грн.

Оскаржуване рішення мотивоване відсутністю підстав для задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для задоволення оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 1130 Цивільного кодексу України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов’язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватись на основі об’єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об’єднання вкладів учасників.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2004 між Державним підприємством „Красноперекопський завод продовольчих товарів” та товариством з обмеженою відповідальністю „Дари Криму” було укладено договір № 5 про спільну діяльність, предметом якого, у відповідності до розділу 1, є об'єднання інвестицій та використання виробничих потужностей, спільна діяльність у сфері виробничої та комерційної діяльності.

Отже, у даному випадку має місце спільна діяльність на основі об'єднання вкладів учасників - просте товариство, що, згідно зі статтею 1132 Цивільного кодексу України, є зобов’язанням сторін (учасників) об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

Угодою від 11.11.2004 сторони домовились про припинення договору про спільну діяльність № 5 від 05.04.2004.

Розділом 2 договору № 5 від 05.04.2004 передбачені обов’язки товариства з обмеженою відповідальністю „Дари Криму”, відповідно до якого  товариство з обмеженою відповідальністю „Дари Криму” зобов’язано внести достатню кількість коштів, необхідних для забезпечення сировиною, енергоресурсами та допоміжними матеріалами спільного виробництва; здійснювати оплату вартості реконструкції та ремонту виробничого обладнання, будівель та споруд, які використовуються для організації спільного виробництва; надати у спільне використання обладнання, технології та ноу-хау для спільного виробництва нових видів продукції відповідно до проектів, затвердженим сторонами у процесі спільної діяльності; своєчасно та якісно здійснювати переробку поставленої сировини; забезпечити служби сторони, уповноваженої на ведення спільної діяльності, засобами зв’язку, оргтехнікою та іншим необхідним для ведення спільної діяльності у повному обсязі; вести фінансування виконання договору відповідно до „Програми робіт”; вести облік витрат виробництва, а також здійснювати матеріально-технічне постачання та збиту виключно в рамках договору.

Відповідно до розділу 3 вищезгаданого договору Державне підприємство „Красноперекопський завод продовольчих товарів” зобов’язалось  надати технічний персонал, виробничі площі, технології, послуг лабораторії, планово-економічну документацію та інше, необхідне для організації спільного виробництва, забезпечення прийому та зберігання сировини для організації спільного виробництва; своєчасно та якісно здійснювати переробку поставленої сировини; надавати офісні приміщення для розташування обладнання, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю „Дари Криму” та використовується у рамках спільної діяльності, забезпечити належне зберігання спільно виробленої продукції та надати транспорт для здійснення спільної діяльності у повному обсязі.

Пунктом 7.2.1 договору передбачено, що вкладом товариства з обмеженою відповідальністю „Дари Криму” є пряме фінансування даного договору відповідно до „Програми робіт”.

Матеріали справи свідчать, що для спільної діяльності було придбано обладнання, а саме: 03.06.2004 - обладнання градирні на суму 34500,00 грн., 02.07.2004 - вакуум випарний прилад "Арго-50" на суму 95000,00 грн., 28.07.2004 - компре сор холодильний на суму 3150,00 грн., 08.09.2004 - етикировочна машина на суму 1500,00 грн.

Згідно з пунктом 9.1. договору грошові кошти та майно, придбане сторонами у результаті спільної діяльності, складає їх спільну власність.

Статтею 1131 Цивільного кодексу України передбачено, що умови договору про спіль ну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спіль них дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Згідно з пунктом 1 статті 1137 Цивільного кодексу України порядок відшкодування витрат і збитків, пов'язаних із спільною діяльністю учасни ків, визначається за домовленістю між ними. У разі відсутності такої домов леності кожний учасник несе витрати та збитки пропорційно вартості його вкладу у спільне майно.

Відповідно до пункту 9.2. договору облік спільного майна сторін ведеться на окремому балансі товариства з обмеженою відповідальністю „Дари Криму” у порядку, узгодженому з Державним підприємством „Красноперекопський завод продовольчих това рів".

Так, пунктом 11.3 договору встановлено, що підведення підсумків спільної діяльності та розподіл прибутку між сторона ми здійснюється на підставі окремого балансу, який складається товарист вом з обмеженою відповідальністю „Дари Криму". Баланс повинен бути вза ємно погоджений та наданий Державному підприємству „Красноперекопсь кий завод продовольчих товарів" не пізніше 15 числа кожного місяця.

Пункт 1 статті 1134 Цивільного кодексу України визначає, внесене  учасниками  майно, яким вони володіли на праві власності,  а також вироблена  у  результаті  спільної  діяльності продукція  та  одержані  від  такої  діяльності  плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не  встановлено договором простого товариства або законом.

Згідно з пунктом 1140 Цивільного кодексу України кредитор  учасника  договору простого товариства має право пред'явити вимогу про виділ  частки  учасника  у  спільному  майні відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивачем не надано баланс про проведення підсумків спільної діяльності та розподілу прибутку між сторона ми, а також не доведено, що він є кредитором відповідача як учасника договору, або перерахував гроші на придбання спірного майна, висновок суду першої інстанції про відмову у позові є законним, обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам і наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства "Красноперекопський завод продовольчих товарів" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду  Автономної Республіки Крим від 16.11.2006 у справі № 2-21/14343-2006 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Г.К. Прокопанич

Судді                                                                                В.М. Плут

В.І. Гонтар