СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

16.01.2007

Справа №2-24/18777-2006А

Господарський суд Автономної
Республіки Крим у складі

судді Господарського суду
Автономної Республіки Крим  Колосової
Г.Г.,

секретаря судового засідання
Капустіної І.М.., розглянувши за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1, паспорт.

від відповідача   - Османов Е.Р., головний державний
податковий інспектор, довіреність № 1044/9/10 від 21.07.2006 р.

у відкритому судовому засіданні
справу

за адміністративним позовом -
Суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (СПД) ОСОБА_1,
Бахчисарайський район, с. Углове

до відповідача - Державної
податкової інспекції у Бахчисарайському районі, м. Бахчисарай

про
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

Обставини справи:

Позивач звернувся  до господарського суду АРК з позовною заявою
про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції
у Бахчисарайському районі НОМЕР_1 від 16.03.2006 р. про визначення суми
податкового зобов'язання по збору на розвиток
пасажирського електротранспорту  в
АРК в сумі  4910,00 грн.

Позивач у судовому засіданні
підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав за
мотивами,  викладеними у запереченні на
позов та у судовому засіданні.

12.12.2006р. в порядку ст. 150 КАС
України судове засідання було відкладено.

Згідно з п. 6 Закону України “Про
внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” № 2953-ІV від
06.10.2005р., що набрав чинність 01.11.2005р., до початку  діяльності окружних та апеляційних
адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам
відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р. (1798-12),
вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні
господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до внесених змін до
Кодексу Адміністративного судочинства України (від 08.09.2005р. № 2875-ІУ)
повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного
засобу здійснюється судом тільки за вимогою особи, яка бере участь у справі,
або за ініціативою суду.

Вказаних вимог від сторін не надходило.

Суд вважає можливим проведення
судового процесу без здійснення фіксування судового процесу технічними
засобами.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд -

в с т а н о в и
в:

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична
особа-підприємець 07.12.2001 р. з ідентифікаційним номером НОМЕР_2, номер
запису про включення відомостей про фізичну особу-підприємця до ЄДР НОМЕР_3, що
підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію (а.с. 9).

На податковий облік у ДПІ у
Бахчисарайському районі позивач поставлений 11.12.2001 р., зареєстрований як
платник ПДВ 15.04.2005 р.

У період з 21.02.2006 р. по
01.03.2006 р. ДПІ у Бахчисарайському районі була проведена планова
документальна перевірка дотримання вимог податкового та валютного законодавства
СПД ОСОБА_1 за період з 01.01.2003 р. по 31.12.2005 р.

Результати перевірки оформлені
актом  НОМЕР_4 від 03.03.2006 р. (а.с.
10-23).

Як вбачається з акту, перевіркою
встановлено, зокрема, порушення ст. 4.5 Постанови Верховної Ради АР Крим „Про
збір на розвиток пасажирського електротранспорту в АРК” від 19.02.2003 р. №
434-3/03 (із змінами та доповненнями).

За результатами перевірки ДПІ
відповідно до п. 4.2.2  ст. 4 Закону
України  № 2181-ІІІ від 21.12.2000 р.
«Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» винесено податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1
від 16.03.2006 р., яким позивачу донарахований збір на розвиток  пасажирського електротранспорту в АРК в сумі
4910,00 грн. (а.с. 5).

Позивач просить податкове
повідомлення-рішення НОМЕР_1 від 16.03.2006 р. визнати недійсним, оскільки воно
протиричить вимогам законодавства України.

Доводи відповідача, викладені у
запереченні на позов, не можуть бути взяті до уваги, а позовні вимоги є
обгрунтованими і підлягають задоволенню за наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 92 Конституції
України передбачено, що виключно законами України встановлюються система
оподаткування, податки і збори.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
систему оподаткування» № 1251-ХІІ від 25.06.1991р. із змінами та доповненями
(Закон № 1251) ставки, механізм стягнення податків і зборів (обов'язкових
платежів) не можуть встановлюватися або змінюватися іншими Законами України,
окрім законів про оподаткування. Зміни і доповнення до цього Закону, інших
законів України про оподаткування, які стосуються  надання пільг, зміні податків, зборів
(обов'язкових платежів), механізму їх сплати вносяться до цього Закону, інші
закони України про оподаткування не пізніше, ніж за шість місяців до початку
бюджетного року і вступають в силу з початку нового бюджетного року.

Відповідно до ст. 1 вказаного
Закону податки і збори (обов'язкові платежі), стягнення яких не передбачене цим
Законом, сплаті не підлягають.

Всі інші закони України про
оподаткування мають відповідати принципам, що викладені у Законі №  1251.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону
України № 1251 під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджету і
державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету
відповідного рівня або державного цільового фонду, здійсненого платниками в
порядку і на умовах, визначених законами України про оподаткування.

Статтями 14 і 15  Закону № 1251 збір на розвиток пасажирського
електротранспорту  в АРК не передбачений.

Постановою Кабінету Міністрів
України не можуть встановлюватися податки і збори, оскільки вона не є
законодавчим актом.

Постанова  Верховної Ради АР Крим № 434-3-303 від
19.02.03г. не є Законом України про оподаткування, і відповідно посилання на
нього, а також винесення на його підставі податкового повідомлення-рішення
суперечить чинному законодавству України.

Крім того, відповідно до п.п.14 п.1
ст.18 Закону України «Про затвердження Конституції Автономної Республіки
Крим»  в повноваження АРК входить
встановлення доходів, що формують бюджет АР Крим, проведення експериментів у
сфері оподаткування, встановлення місцевих податків і зборів відповідно до
законодавства України, тоді як збір на розвиток пасажирського  електротранспорту  Законом України «Про систему оподаткування» і
іншими законами України не передбачений.

Оскільки збір на розвиток
пасажирського автотранспорту в АРК введений Постановою Верховної Ради
Автономной республіки Крим, то він не може бути віднесений до категорії
податкових зобов'язань платника податків.

Згідно ст.4 Закону №1251 платниками
податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких
згідно законам України покладено зобов'язання сплачувати податки і збори
(обов'язкові платежі).

Відповідно до ст.11 Закону №1251
відповідальність за  правильність
нарахування, своєчасність  оплати
податків і зборів (обов'язкових платежів) і дотримання законів про оподаткування
несуть платники податків і зборів відповідно до законів України.

Крім того, згідно п.1.2. ст.1.
Закону України  „Про порядок погашення
зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
№ 2181 від 21.12.2000р. із змінами та доповненнями податкове зобов'язання - це
зобов'язання платника податків  сплатити
до бюджетів або державних цільових фондів
відповідну суму коштів в порядку і в терміни, встановлені цим  Законом або іншими законами України.

Таким чином, оскільки сплата збору
на розвиток пасажирського електротранспорту в АР Крим не передбачена Законом
України „Про систему оподаткування та іншими Законами України, зобов'язання по
сплаті вказаного збору не покладене законами України на платників податків, цей
збір не може бути віднесений до податкових зобов`язань платника податку, а СПД
ОСОБА_1 не є суб'єктом збору на розвиток пасажирського електротранспорту.

Крім того, як вбачається з
податкового повідомлення-рішення НОМЕР_1 від 16.03.2006 р., воно винесено на
підставі акту перевірки НОМЕР_5 від 03.03.2006 р.

Однак, результати перевірки
оформлені, а порушення встановлені в акті НОМЕР_4 від 03.03.2006 р.

Акт НОМЕР_5 від 03.03.2006 р.
відповідачем не наданий.

Таким чином, взагалі неможливо
встановити, на підставі якого акту винесено оспорюване податкове
повідомлення-рішення.

За таких обставин, вимоги позивача
підлягають задоволенню, а податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1 від 16.03.2006
р. визнано судом нечинним.

Судові витрати, понесені позивачем,
підлягають стягненню на його користь у
розмірі 3,40 грн. з Державного бюджету України на підставі ч. 1 ст. 94
КАС України.

У судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Постанова складена у повному
обсязі  18.01.2007 року.

З урахуванням викладеного,
керуючись ст. ст. ч. 1 ст. 94, 98, 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції  у Бахчисарайському районі  НОМЕР_1 від 16.03.2006 р.

Стягнути з Державного бюджету
України (р/р 0002 у банку отримувача: Управління Державного
казначейства в АР Крим, отримувач: Держбюджет м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО
22301854) на користь Суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (СПД)
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) 3,40 грн. державного мита.

У разі неподання заяви про
апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її
проголошення.

Якщо після подачі заяви про
апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну
силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в
порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства
України до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Колосова Г.Г.