ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.02.07 р.                                                                               Справа № 14/296

Господарський суд Донецької області у складі судді І.В. Зубченко При секретарі Максимовій В.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Західенерго” м. Ладижин

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Індустар” м. Красний Лиман

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, з боку позивача: Відкритого акціонерного товариства „Західенерго” м. Львів

про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 7200,00 грн.

В судовому засіданні брали участь:

Представники сторін:

Від позивача: Маценко О.В. за дов. № 31-25 від 04.01.2007р.

Від відповідача: Ковальов В.П. за протоколом збору засновників № 9 від 09.12.2004р.

Від третьої особи: Маценко О.В. за дов. № 31-25 від 04.01.2007р.

Згідно із ст. 77 ГПК України в засіданні суду оголошувалась перерва з 30.01. по 05.02.2007р.

СУТЬ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство „Західенерго” м. Ладижин, позивач, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Індустар” м. Красний Лиман, про стягнення 7200 грн. безпідставно набутих коштів.

Позовну заяву від ім’я позивача підписано директором Ладиженської ТЕС.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір поставки № 5/9 від 05.09.2001р. з додатковою угодою № 1, платіжне доручення № 833 від 02.10.2002р., накладну № 7.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, в судовому засіданні 19.12.2006р. представник позивача проти позову заперечив, пояснивши, що ВАТ „Індустар” ніяких договірних правовідносин з Ладижинською ТЕС у 2002р. не мав. Що стосується договору № 5/9 від 05.09.2001р., то зазначений договір не виконаний в повному обсязі з боку ВАТ „Західенерго”.

Судом досліджено, що директор відокремленого підрозділу (структурної одиниці) ВАТ „Західенерго” „Ладиженська теплова електростанція” уповноважений Відкритим акціонерним товариством „Західенерго” підписувати позовні заяві, що подаються в інтересах ВАТ „Західенерго” довіреністю № 31-12 від 03.01.2006р.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області від 04.12.2006р. справу передано на розгляд судді Зубченко І.В.

Ухвалою від 19.12.2006р. господарським судом залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, з боку позивача, Відкрите акціонерне товариство „Західенерго” (м. Львів, вул. Свинцицького, 2).

Третя особа письмових пояснень не надала, посилається на те, що умови договору не виконані з вини  ВАТ „Західенерго”

Перед початком розгляду справи по суті представників позивача, відповідача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.09.2001р. між ВАТ „Західенерго” та відповідачем був укладений договір поставки № 5/9.

Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов’язався поставити, а позивач прийняти та оплатити продукцію, вказану в додатку № 1; вид продукції – запасні частини для електростанції.

Умовами розрахунку (п. 5.1 договору) визначено передоплату.

На виконання умов договору платіжним дорученням № 833 від 02.10.02р. ВАТ „Західенерго” здійснило передоплату за майбутнє постачання відповідачем шестерні  (2 шт.) для 5-го блоку Ладиженської ТЕС в сумі 108000 грн.

Пунктом 4.2 договору № 5/9 від 05.09.2001р. встановлено строк виготування – два місяці після одержання авансу.

Згідно накладної № 7 відповідачем поставлено ВАТ „Західенерго” Ладиженській ТЕС шестерні приводу ч. 537с-511 в кількості 2 шт. На загальну суму 100800 грн.

Таким чином, ВАТ „Західенерго” було сплачено коштів на 7200 грн. більше, ніж відповідачем поставлено продукції.

Надіслана відповідачем претензія на повернення грошових коштів залишена без відповіді та задоволення, тому позивач, посилаючись на статті 1212, 1213 Цивільного кодексу України, намагається стягнути грошові кошти в розмірі 7200 грн. як безпідставно набуті кошти в судовому порядку.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Надавши належну правову оцінку наданим сторонами доказам у справі,  доводам позивача та відповідача, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає з наступних підстав:

За приписом ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов’язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов’язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст.  1213 Цивільного кодексу України набувач зобов’язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Проте, як встановлено судом, умовами договору поставки № 5/9 від 05.09.2001р. (з урахуванням додатку № 1, додаткової угоди № 1 від 03.07.2002р.) чітко визначено обсяг поставки за договором – шестерня приводу ч№ 537с-511 (2 шт.), вал приводу ч№ 3606-00, венець зубчатий ч № 8-36242-02, всього на загальну суму 410400 грн.

Пункт 11.1 договору встановлює, що договір діє до повного його виконання.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що в цей час договір є таким, що діє – не припинений за витіканням строку, не розірваний сторонами та не визнаний недійсним. До цього часу договір не виконаний в повному обсязі з вини позивача, оскільки саме за його ініціативою має бути здійснена поставка, а саме – ним не виконане зобов’язання з перерахування передоплати.

Слід зазначити, що найменший авансовий платіж за п. 5.2 договору передбачений в розмірі 180000 грн., що на 72000 більше, ніж сплачено позивачем, а обумовлена додатком № 1 (специфікація запчастин до шарового млину) продукція передбачає найменшу вартість за одиницю продукції – 23000 грн. без ПДВ, тобто відповідач був позбавлений можливості поставити запчастини на суму 7200 грн. без додаткових перерахувань грошових коштів позивачем.

Одночасно, позивачем не надано доказів, які б підтверджували того, що виконання відповідачем зобов’язання в натурі втратило для нього інтерес.

Тому до правовідносин, що сталися між сторонами, застосування висновку про набуття майна „без достатніх правових підстав” неможливе.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи недоведеність позову позивачем, позов Відкритого акціонерного товариства „Західенерго” м. Ладижин до Товариства з обмеженою відповідальністю „Індустар” м. Красний Лиман, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, з боку позивача, Відкритого акціонерного товариства „Західенерго” м. Львів, про стягнення 7200 грн. безпідставно набутих коштів підлягає залишенню без задоволення за недоведеністю.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст..ст. 4, 33, 34, 49, п. 5 ст. 78, 82-85 ГПК  України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства „Західенерго” м. Ладижин до Товариства з обмеженою відповідальністю „Індустар” м. Красний Лиман, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, з боку позивача, Відкритого акціонерного товариства „Західенерго” м. Львів, про стягнення 7200 грн. безпідставно набутих коштів відмовити за недоведеністю.

У судовому засіданні 05.02.2007р. оголошено повний текст рішення.

Суддя                                                                         Зубченко І.В.