ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 р.
№ 43/657

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І., –головуючого,

Панової І.Ю.,

Ткаченко Н.Г.,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Акціонерного комерційного банку "Мрія"

на рішення
господарського суду м. Києва від 21.09.2005

у справі
№ 43/657 господарського суду м. Києва

за позовом
Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Сігма"

про
припинення юридичної особи,

за участю представників сторін:

АКБ "Мрія" – Оберемок О.А. (дов. від 07.09.2006),

ДПІ у Печерському районі м. Києва - Посвистак С.М. (дов. від 31.10.2006);

встановив:

У серпні 2005 року позивач –Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва звернулася до господарського суду  із позовом про припинення юридичної особи  - ТОВ "Корпораця "Сігма".

Вказувала, що відповідач з 07.02.03 не подає звіти, податкові декларації про фінансово-господарську діяльність, що відповідно до п. 2 ст. 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців" є однією з підстав для припинення  юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством.

Рішенням господарського суду м. Києва від 21.09.2005 (суддя Пасько М.В.) позов задоволено.

Постановлено припинити державну реєстрацію ТОВ "Корпорація "Сігма". Зобов'язано державного реєстратора створити ліквідаційну комісію для здійснення заходів щодо припинення юридичної особи у зв'язку з її ліквідацією;  внести до ЄДРУ запису про судове рішення; провести державну реєстрацію припинення юридичної особи, про що повідомити органи статистики, державної податкової служби, пенсійного фонду, фондів соціального страхування.

До Вищого господарського суду України з касаційною скаргою звернувся АКБ "Мрія", яке просить скасувати рішення господарського суду м. Києва.

Стверджує, що оскаржуване рішення винесене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з грубим порушенням норм  процесуального права, оскільки прийняте без часті Банку, а тому  порушує його права та законні інтереси.

Заслухавши суддю -доповідача, представників сторін, перевіривши правильність застосування норм процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Рішення місцевого суду не відповідає зазначеним вимогам, оскільки  не ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до статті 107 Господарського процесуального кодексу України право касаційного оскарження надано, зокрема, особам, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що стосується  їх прав та обов’язків.

Як встановлено судом першої інстанції,  ТОВ "Корпорація "Сігма" зареєстроване Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.08.1994 р., , за адресою м. Київ, вул. Інститутська, 25.

Звернувшись із позовом ДПІ у Печерському районі м. Києва вказувала, що відповідач з 07.02.03 не подає звіти, податкові декларації про фінансово-господарську діяльність, що відповідно до п. 2 ст. 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців" є однією з підстав для припинення  юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством.

Відповідно до п. 17 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" органам державної податкової служби надається право звертатися до господарського суду із заявою (позовною заявою" про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності, так як підприємство не звітує та не сплачує обов'язкових платежів до державного бюджету, що в свою чергу призводить до ненадходження коштів до бюджету та сприяє виникненню заборгованості по виплаті заробітної плати, пенсій, стипендій.

Згідно з п. 2 ст. 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" однією з підстав для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

АКБ "Мрія" в касаційній скарзі вказує, що припинивши державну реєстрацію ТОВ "Корпорація "Сігма", господарський суд першої інстанції прийняв рішення, яке порушує права банку, оскільки Банк має до ТОВ "Корпорація "Сігма" кредиторські вимоги на суму 561 438,46 грн., що визнані рішенням суду від 04.06.2003 р. у справі № 34/359. Вимоги банку забезпечені заставою, яка зареєстрована в реєстрі обтяжень, а предмет застави перебуває у третьої особи.

Стверджує, що ліквідація ТОВ припинить право Банку на заставу та позбавить його можливості отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави.

Оскільки зазначені обставини належно судами не досліджувалися, - висновки суду про те достатність підстав для ліквідації відповідача не можна вважати обґрунтованими.

Враховуючи, що встановлення вищенаведених обставин входить до предмету доказування в даному спорі, оскільки від цього залежать права та обов'язки сторін у спорі, а в рішенні місцевого господарського суду відсутні будь які висновки, що свідчать про те, що вищезгадані обставини були предметом дослідження, а  тому судом порушена вимога ст. 43 ГПК України щодо повного, всебічного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Крім того, рішення господарський суд м. Києва прийняв з порушенням норм процесуального права, оскільки стосується майнових прав і обов’язків  АКБ "Мрія", якого до участі у розгляді справи  залучено не було.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.11110 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв рішення, що стосується прав і обов’язків осіб, які не були залучені до участі в справі.

Відповідно до вимог ст. 1117 Господарського  процесуального  кодексу  України  касаційна  інстанція  не має  права  встановлювати  або  вважати  доведеними  обставини, які не були  встановлені  у рішенні або  постанові  господарського суду або відхилені  ним, вирішувати  питання про  достовірність  того чи іншого доказу,  про перевагу  одних  доказів  над  іншими,  збирати  нові  докази  або додатково  перевіряти  докази.

За таких  обставин рішення у даній справі підлягає  скасуванню,  а справа -  передачі  на новий  розгляд  до суду першої  інстанції.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що з 1 вересня 2005 року набув чинності Кодекс адміністративного судочинства України, який поширює юрисдикцію адміністративних судів на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності визначені Законом України "Про державну податкову службу в Україні", відповідно до ст. 2 якого завданням органів державної податкової служби, зокрема, є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Таким чином, звертаючись з позовом про припинення юридичної особи  орган державної податкової служби діє як орган державної влади при здійсненні ним владних управлінських функцій і, відповідно, як суб'єкт владних повноважень.

Згідно з п.3 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів України поширюється на спори між суб’єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів.

Зважаючи на вищенаведене, при новому  розгляді  справи суду необхідно  врахувати викладене,  розглянути спір з врахуванням підвідомчості справи, залучити до участі у справі всіх зацікавлених  осіб, повно та всебічно дослідити всі суттєві обставини даної справи, перевірити ствердження та заперечення сторін, всім зібраним доказам надати відповідну оцінку в їх сукупності та вирішити спір  відповідно  до закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Акціонерного комерційного банку "Мрія" задовольнити.

Рішення господарського суду м. Києва від 21.09.2005 р. у справі № 43/657 скасувати.

Справу № 43/657 направити на новий розгляд до господарського суду м.Києва.

Головуючий                                                                             М. Хандурін

Судді                                                                                                 І. Панова

Н. Ткаченко