СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

16 квітня 2007 року

Справа № 20-3/198-12/135

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Дугаренко О.В.,

суддів                                                                      Градової О.Г.,

Фенько Т.П.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача: Рудаков Ю.М., дов. № 24 від 16.01.2007 р.,

відповідача: Новікова І.В., дов. 15/10-011/2006 від 25.04.2006 р.,

прокурора: Пархоменко Д.П., посв. № 229, від 24.11.2004 р.,

розглянувши апеляційну скаргу Військового прокурора Севастопольського гарнізону на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя  Харченко І.А.) від 16.11.2006 року по справі № 20-3/198-12/135

за позовом           Військового прокурора Севастопольського гарнізону (вул. Суворова, 27,Севастополь,99011)

в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України (Повітрянофлотський пр-т, 6,Київ 1,01001)

Військової частини А-4486 (вул. Щитова, 1,Севастополь,99000)

до           Державної податкової інспекції у Гагарінському районі міста Севастополя (вул. Пролетарська, 24,Севастополь,99014)

про визнання недійсною податкової вимоги № 1/11 від 13.01.2006 в частині нарахування податку на додану вартість та податку з власників транспортних засобів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Севастополя відмовлено у задоволені позову Військового прокурора Севастопольського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства  оборони України, військової частини А-4486 до Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м. Севастополя про визнання недійсною першої податкової вимоги №1/11 від 13.01.2006 в частині суми податку на додану вартість у розмірі 48665,96 і пені у розмірі 222,13 грн., а також суми податку з власників транспортних засобів у розмірі 17907 грн. і пені 1,07 грн.

В апеляційній скарзі Військовий прокурор Севастопольського гарнізону просить постанову суду скасувати, як постановлену з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції неправомірно розглянув позов, що пред’явлений  у порядку адміністративного судочинства за нормами господарсько процесу. Крім того, прокурор вказав, що при розгляді справи суд не прийняв до уваги постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 22.11.2004 у справі №2-15/4199-2004, якою визнано недійсним податкове повідомлення-рішення Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції №581701/0 від 25.02.2003 щодо податку з власників транспортних засобів.

У судовому засіданні представник позивача та прокурор просять постанову суду скасувати з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача просить постанову суду залишити без змін, вважає її законною та обґрунтованою.

Матеріалами справи встановлено, що Державною податковою інспекцією у Гагарінському районі м. Севастополя винесена перша податкова вимога №1/11 від 13.01.2006 на адресу  в/ч А-4486, згідно якою станом на 13.01.2006 сума податкового боргу позивача за узгодженими податковими зобов’язаннями складає 71294,899 грн., у тому числі податок на додану вартість –48565,96 грн. (основний платіж –48343,83 грн., пеня –222,13 грн.), податок з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів –17907 грн. (основний платіж –17907 грн., пеня 1,07 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що позивач – в/ч А-4486 є правонаступником військової частини А 2479 згідно з наказом Заступника Командувача ВМС ЗС України №108 від 03.03.2005. Цей факт не оспорюється прокурором та позивачами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін судова колегія дійшла висновку, що податковий борг з податку на додану вартість в/ч А-4486, який відображено у перший податковій вимозі, склався: з податкового зобов’язання, яке визначено в/ч А 2479 податковим повідомленням-рішенням Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції №/2 від 29.05.2003 за актом документальної перевірки від 21.02.2003 №86/23-1, у сумі 43013,83 грн. (основний платіж –33727 грн., штрафні санкції - 9286,83 грн.), а також податкових зобов’язань, які відображені у податкових деклараціях з податку на додану вартість за червень, серпень, листопад 2003, січень, лютий, березень 2004 у загальній сумі 5337 грн.

Податковий борг з податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів склався з податкового зобов’язання, визначеного самостійно платником податку у розрахунку суми податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2003 у розмірі 17907 грн.

Доказів сплати цих сум, або подачі уточнюючих розрахунків, або визнання нечинним податкового повідомлення-рішення з податку на додану вартість позивачі та прокурор суду не надали.

Відповідно до п. п.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язань в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

З матеріалів справи випливає, що суми податкового боргу з податку на додану вартість та податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів були узгоджені позивачем, як самостійно шляхом надання податкової звітності, так і так узгодженням в апеляційному порядку.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податку у податковій декларації не може бути оскаржене в адміністративному або судовому порядку.

Згідно п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове зобов’язання, нараховане контролюючим органом відповідно до п.4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, якщо не почата процедура адміністративного оскарження.

Оскільки на адресу позивача надсилалось податкове повідомлення-рішення за номером 11/1, то відповідно до норми п.п.5.2.4 Закону процедура адміністративного оскарження  закінчилась днем отримання кінцевого повідомлення-рішення, - цієї дати податкове  зобов’язання, визначене податковим органом вважається узгодженим.

З вищевказаного випливає, що у податкового органу з урахуванням непогашеного податкового боргу, не було підстав не направлення позивачу першої податкової вимоги.

Доводи прокурора щодо неприйняття судом до уваги постанови Севастопольського апеляційного господарського суду від 22.11.2004 у справі №2-15/4199-2004, якою визнано недійсним податкове повідомлення-рішення Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції №581701/0 від 25.02.2003 щодо податку з власників транспортних засобів, не приймаються судовою колегією, оскільки вищевказане повідомлення-рішення не було підставою винесення першої податкової вимоги, що оскаржується.

Що стосується посилань прокурора та позивачів на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія вважає за наступне.

Відповідно до п.4 ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Оскільки судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності винесення відповідачем першої податкової вимоги на адресу в/ч А-4486, а позивачі та прокурор не довели у чому саме розгляд справи за нормами Господарського процесуального Кодексу України привів до неправильного рішення, то рішення суду про відмову у задоволені позову Військового прокурору Севастопольського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства  оборони України, військової частини А-4486 до Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м. Севастополя про визнання недійсною першої податкової вимоги №1/11 від 13.01.2006 в частині суми податку на додану вартість у розмірі 48665,96 і пені у розмірі 222,13 грн., а також суми податку з власників транспортних засобів у розмірі 17907 грн. і пені 1,07 грн. не може бути скасоване, оскільки справа правильно вирішена по  суті.

Керуючись статтями 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Військового прокурора Севастопольського гарнізону залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Севастополя від 16.11.2006 року у справі № 20-3/198-12/135 залишити без змін.

Ухвала набирає законну силу з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                        О.В. Дугаренко

Судді                                                                      О.Г. Градова

Т.П. Фенько