Харківський апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

Адміністративна справа                               Головуючий  по 1-й інстанції

№ 10/113-05                                           Суддя –Малафеєва І.В.

Доповідач по 2-й інстанції

Суддя –Шутенко І.А.

29 січня  2007 р.                                                                                    м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду  у складі:        головуючого судді     Шутенко І.А., суддів Бабакової Л.М., Карбань І.С.

при секретарі – Міракові Г.А.

За участю представників сторін:

позивача – Семенюченко О.І. за довіреністю б/н від 03.05.2006р.,

відповідача – Шкриль Л.Г. за довіреністю №17681/9/10-008 від 20.03.2006р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційну скаргу (вх. № 4728С/2) ДПІ в м. Суми на  постанову господарського суду Сумської області від 09.11.2006р.  по справі  №10/113-05

за позовом ТОВ „Контакт-Техно”, м. Суми,

до  ДПІ в м. Суми,

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, -

встановила:

Позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовом в якому після уточнення позовних вимог, просив визнати недійсними податкові повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми №/26-209/23819576/8372/0 від 23.02.2005р. в частині донарахування податку на прибуток в сумі 2908,85 грн. з відповідними штрафними санкціями та №/26-209/23819576/8370/0 від 23.02.2005р. в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 12433,00 грн. з відповідними штрафними санкціями.

Постановою господарського суду Сумської області від 09.11.2006р. (у повному обсязі постанову складено 13.11.2006р.) по справі №10/113-05 позов задоволено. Визнано недійсними податкові повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми №/26-209/23819576/8372/0 від 23.02.2005р. в частині донарахування податку на прибуток в сумі 2908,85 грн. та застосування фінансової санкції в сумі 1163,54 грн. та №/26-209/23819576/8372/0 від 23.02.2005р. в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 12433,00 грн. та застосування фінансової санкції в сумі 6216,50 грн.

Відповідач з постановою господарського суду Сумської області від 09.11.2006р. по справі №10/113-05 не погоджується, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивач в жовтні 2003 року безпідставно включив до складу податкового кредиту суму ПДВ 6715,14 грн. на підставі податкових накладних № 8/610 від 06.10.2003р., № 21/1010 від 10.10.2003р., отриманих від ТОВ „Некс Компані” м. Київ, оскільки згідно інформації, наданої ДПІ у Печерському районі м. Київа (лист від 21.01.2005 р. № 837/7/19-2І0) Актом № 3469 від 29.03.2004 р. анульовано свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № 37615182 та виключено ТОВ „Некс Компані” з реєстру платників ПДВ 09.01.2003 року, а саме з моменту реєстрації платником ПДВ. Також апелянт зазначає, що позивач в грудні 2003 року та лютому - березні 2004 року безпідставно включив до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість - 1140,12 грн. по податковим накладним № 512/6 від 05.12.2003р., № 103/23 від 01.03.2004 р. № 202/28 від 02.02.2004р., отриманих від ТОВ „М.Т.С.” м. Київ, оскільки згідно інформації наданої ДПІ (лист від 16.02.2005 р. № 1840/7/10-010, від 16.10.20065560 від 13.09.2004 р. анульовано свідоцтво платника податку на додану вартість № З'638703 та виключено ТОВ „М.Т. С.” з реєстру платників ПДВ 17.11.2003 року, а саме з моменту реєстрації платником ПДВ. Позивач, також, в І кварталі 2004 року в порушення, на думку апелянта,  п.п. 5.3.9 п. 5.3. ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” відніс до складу валових витрат суму 11635 грн. по придбанню товарно-матеріальних цінностей від ТОВ „М.Т.С.”

Однак, апелянт вважає, що ТОВ „Некс-Компані” та ТОВ „М.Т.С.” не мали права виписувати вищевказані податкові накладні , оскільки на момент їх складання підприємства не мали статусу платника податку на додану вартість та не наділені правом їх складання відповідно до Закону України „Про податок на додану вартість”.

Апелянт відмічає, що  при прийнятті оскаржуваної постанови порушено норми ст. 161 КАС України в частині того, що під час прийняття постанови суд повинен вирішувати чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалося заперечення, та якими доказами вони підтверджені. Так, в оскаржуваній постанові в постанові господарського суду Сумської області зазначено, що рішення районних судів м. Києва, на які посилається відповідачі на підставі яких складалися податковими органами м. Києва акти про анулювання Свідоцтва платників податку на додану вартість - ТОВ „Некс-Компані” та ТОВ „М.Т.С.” скасовано та за результатами перегляду за нововиявленими обставинами, однак судом першої інстанції не були прийняті обґрунтування відповідача з приводу того, що в матеріалах справи є Акти анулювання свідоцтв про реєстрацію платників податку на додану вартість ТОВ „М.Т.С.” та ТОВ „Некс-Компані” складені згідно зі ст.. 9 ЗУ „Про податок на додану вартість” і не були скасовані в установленому законом порядку.

Крім того, апелянт зазначає, що позивач в уточненні позовних вимог просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.02.2005р. №26-2О92381957683720 в частині донарахування податку на прибуток в сумі 2908,85грн. та штрафних санкцій в сумі 1163,54грн.; № 26-2092381957683700 в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 12433грн. та штрафних санкцій в сумі 6216,50грн. Але в резолютивній частині оскаржуваної постанови господарський суд Сумської області зазначив податкові повідомлення-рішення визнано недійсними податкові повідомлення-рішення від 23.02.2005р. № 26-2092381957683720 в частині донарахування податку на прибуток в сумі 2908,85грн. та штрафних санкцій в сумі 1163,54грн.; № 26-2092381957683720 в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 12433грн. та штрафних санкцій в сумі 6216,50грн. Податкове повідомлення-рішення за № 26-2092381957683720 про донарахування підприємству податку на додану вартість та штрафних санкцій відповідачем не приймалось, так як ДПІ в м. Суми було прийнято податкове повідомлення-рішення за № 26-2092381957683700, про донарахування позивачу податку на додану вартість та штрафні санкції.

Таким чином, зазначає апелянт, господарським судом Сумської області   визнано недійсним податкове-повідомлення-рішення яке відповідачем не приймалось.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких постанову господарського суду Сумської області від 09.11.2006р. по справі №10/113-05 вважає законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Під час апеляційного провадження було встановлено, що відповідачем здійснена комплексна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності ТОВ „Контакт-техно” за період з 01.10.2003р. по 30.09.2004 р., за результатами якої складено акт перевірки  №5/35/23819576 від 18.02.2005р. на підставі якого ДПІ в м. Суми прийняті податкові повідомлення-рішення №/26-209/23819576/8372/0, яким визначено суму податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 4471,60 грн, з яких 3194,00 грн. – основний платіж, 1277,60 грн. –штрафні (фінансові) санкції та №00000435/26-209/23819576/8370/0 яким визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 19377,00 грн., з яких 12918,00 грн. –основний платіж та 6459,00 грн. –штрафні (фінансові) санкції.

Донарахування виникли внаслідок порушення позивачем , на думку відповідача, п.п. 7.2.3 п. 7.2, п. п 7.4.1, п.. п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 , п. 9.6 ст. 9 Закону України „Про податок на додану вартість” №168/97-ВР від 03.041997р., п. п. 5.2.1 п. 5, п. п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” №334/94-ВР від 28.12.1994р., із змінами та доповненнями. Таке донарахування податкових зобов'язань відповідач обґрунтовує тим, що позивачем в жовтні 2003р. та лютому - березні 2004 р. безпідставно включені до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по податковим накладним, отриманим від ТОВ „НЕКС Компані” м. Київ та ТОВ „М.Т.С.” м. Київ, установчі документи яких визнані недійсними рішеннями Деснянського районного суду м. Києва та Печерського районного суду м. Києва з подальшим анулюванням свідоцтва платника податку на додану вартість.

Як свідчать матеріали справи, за позовом Державної податкової інспекції в м. Суми в господарському суді Сумської області було порушено провадження у справі про визнання спірних угод недійсними, а саме у справі № 4/230-05 до відповідачів ТОВ „Контакт-Техно" та ТОВ „М.Т.С." про визнання недійсним договору №130 від 30.01.2004 р. По справі №4/230-05 позивач - ДПІ в м. Суми, в судовому засіданні подав письмову заяву від 06.06.2005 року №24571/9/10-009 про відмову від позову і ухвалою господарського суду Сумської області від 06.06.2005р. провадження по справі № 4/230-05 було припинено.

Також, як вбачається з матеріалів справи, за позовом Державної податкової інспекції в м. Суми до відповідачів ТОВ „Контакт-Техно" та ТОВ „Некс-Компані" про визнання недійсним договору    № 06/10 від 06.10.2003 р. рішенням господарського суду Сумської області від 14.11.2005р. по справі № 5/89-05 позивачу, ДПІ в м. Суми, в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що на сьогоднішній день угоди, укладені між ТОВ „Контакт-Техно” і ТОВ „Некс- Компані” та ТОВ „Контект-Техно” і ТОВ „М.Т.С.” є   дійсними, а отже податкові накладні, на підставі яких сформовано позивачем податковий кредит у сумі 12433,00 грн. та віднесено до складу валових витрат суму 11635, 37 грн. є наслідком юридично значимих господарських операцій і у позивача відсутні правові підстави їх вилучення з податкового обліку.

Стосовно, посилань апелянта на рішення Деснянського та Печерського районних судів м. Києва, на які посилався відповідач при нарахуванні податкових зобов’язань, колегією суддів встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.03.2004р. позов ДПІ у Печерському районі м. Києва задоволено. Визнано недійсними з моменту реєстрації в Печерській районній в м. Києві державній адміністрації ТОВ „НЕКС Компані”, а саме з 18.12.2002р.: Статут, Установчий договір ТОВ „НЕКС Компані” та Свідоцтво про державну реєстрацію ТОВ „НЕКС Компані” від 18.12.2002р. №34920. Визнано недійсним протокол №1 Установчих зборів засновників  ТОВ „НЕКС Компані” від 16.12.2002р. з моменту його складення –з 16.12.2002р. Визнано недійсним Свідоцтво  №37615182 про реєстрацію ТОВ „НЕКС Компані” як платника податку на додану вартість з моменту його видачі –з 09.01.2003р. Визнано недійсними фінансово-господарські документи, документи бухгалтерського та податкового обліку, ТОВ „НЕКС Компані”, з моменту їх складення. З метою припинення протиправної діяльності осіб, які здійснюють діяльність від імені ТОВ „НЕКС Компані” допущено негайне виконання судового рішення в частині визнання реєстрацію ТОВ „НЕКС Компані” в якості платника податку на додану вартість.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.05.2004р. заяву представника ТОВ „НЕКС Компані” Рояка С.Б. про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами –задоволено, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16.03.2004р. –скасовано.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07.06.2004р. позов ДПІ у Печерському районі м. Києва до Хижняка М.А., Шестипала В.Г., ТОВ „НЕКС Компані”, 3-тя особа - Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання недійсними установчих документів ТОВ „НЕКС Компані”, свідоцтва про державну реєстрацію №34920, свідоцтва №37615182 про реєстрацію ТОВ „НЕКС Компані” як платника податку на додану вартість та усіх первинних та фінансово-господарських документів складених від ТОВ „НЕКС Компані”, з моменту їх складання –залишено без розгляду.

Ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 07.06.2004р. не оскаржувалась та набрала законної сили.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12.07.2004р. було визнано недійсним Установчій договір ТОВ „М.Т.С.” від 03.11.2003р., зареєстрований Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією за №38811, з моменту його реєстрації, тобто з 03.11.2003р. Визнано недійсним Статут ТОВ „М.Т.С.” від 03.11.2003р. зареєстрований Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією за №38811, з моменту його реєстрації, тобто з 03.11.2003р. Визнано недійсним Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість №37638703 з моменту його внесення в реєстр платників податків на додану вартість, тобто з 25.11.2003р.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.12.2004р. рішення Печерського районного суду м. Києва від 12.07.2004р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.01.2005р. провадження у справі за позовом Сенченко О.В. до ТОВ „М.Т.С.”, Іченець Н.О., 3-ті особи –Печерська районна у місті Києві державна адміністрація, ДПА у м. Києві, про визнання недійсними установчих документів та свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість –закрито, в зв’язку з відмовою позивача від позову.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.01.2005р. оскаржена не була та набрала  законної сили.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним відмітити, що Акти про анулювання Свідоцтв платника податку на додану вартість ТОВ „Некс-Компані” та ТОВ „М.Т.С.” були складені на підставі рішень Деснянського районного суду м. Києва по справі № 2- 1913/2004 від 16.03.2004 р. (ТОВ «Некс-Компані») та Печерського районного суду міста Києва по справі № 2-862-1/04 від 12.07.2004 року (ТОВ „М.Т.С.”) які були скасовані Ухвалами Деснянського районного суду м. Київ по справі 2-3468/2004 р. від 07.06.2004 р. та Печерського районного суду м . Київ по справі № 2-164-1/05 від 26.01.2005 р. Зазначені ухвали не оскаржувалися і набрали законної сили.

Тобто свідоцтва платника податку на додану вартість вказаних вище контрагентів не було скасовано взагалі і діяли і на момент укладення угод і є чинними на даний час.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не були прийняті обґрунтування відповідача з приводу того, що в матеріалах справи є Акти анулювання свідоцтв про реєстрацію платників податку на додану вартість ТОВ „М.Т.С.” та ТОВ „Некс-Компані” складені згідно зі ст. 9 ЗУ „Про податок на додану вартість” і не були скасовані в установленому законом порядку –є безпідставними, а донарахування позивачу по результатам господарських операцій із зазначеними контрагентами 2908,85 грн. податку на прибуток з фінансовою (санкцією) в сумі 1163,54 грн. та 12433,00 грн. податку на додану вартість із штрафною (фінансовою) санкцією 6216,50 грн. –є неправомірними.

Стосовно посилання апелянта, що судом першої інстанції визнано недійсним податкове повідомлення-рішення, яке не приймалось відповідачем, колегія суддів встановила, що позивач в уточненні позовних вимог просив скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми, № 26-2О92381957683720 від 23.02.2005р. в частині донарахування податку на прибуток в сумі 2908,85грн. та штрафних санкцій в сумі 1163,54грн. та № 26-2092381957683700 від 23.02.2005р. в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 12433грн. та штрафних санкцій в сумі 6216,50грн. Але в резолютивній частині оскаржуваної постанови господарський суд Сумської області визнав недійсними податкові повідомлення-рішення від 23.02.2005р. №26-2092381957683720 в частині донарахування податку на прибуток в сумі 2908,85грн. та штрафних санкцій в сумі 1163,54грн. та №26-2092381957683720 в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 12433,00грн. та штрафних санкцій в сумі 6216,50грн.

У судове засідання Харківського апеляційного господарського суду 29.01.2007р. представником позивача було надано копію ухвали господарського суду Сумської області від 25.01.2007р. по даній справі, якою господарський суд першої інстанції виправив описку в п. 2 резолютивної частини оскаржуваної постанови, виклавши його в наступній редакції: „ Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Суми №/26-209/23819576/8372/0 від 23.02.2005р. в частині донарахування податку на прибуток в сумі 2908,85 грн. з штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1163,54 грн. та №/26-209/23819576/8370/0 від 23.02.2005р. в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 12 433,00 грн. з штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 6 216,50грн.”

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справ, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 КАС України  докази отриманні з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Пунктом 2 ст. 169 КАС України встановлено, що питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що господарським судом першої інстанції було призначено до розгляду заяву позивача про виправлення описки та винесено ухвалу про внесення виправлень у оскаржуване судове рішення за відсутності адміністративної справи, оскільки справа №10/113-05, на час винесення ухвали господарського суду Сумської області від 25.01.2007р., знаходилась у Харківському апеляційному господарському суді в апеляційному провадженні.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги надану представником позивача копію ухвали господарського суду Сумської області від 25.01.2007р. по справі №10/113-05 про виправлення описки допущеної в резолютивній частині постанови господарського суду Сумської області від 09.11.2006р.

Як свідчать матеріали справи, ДПІ в м. Суми не виносилось податкове повідомлення-рішення про донарахування позивачу податку на додану вартість та штрафних санкцій за №26-2092381957683720. За результатами перевірки позивачу було винесено відповідачем податкове повідомлення-рішення про донарахування позивачу податку на додану вартість та штрафних санкцій за №26-2092381957683700.

Таким чином, господарським судом Сумської області визнано недійсним податкове повідомлення-рішення, яке не існує.

За таких обставин, постанову господарського суду Сумської області від 09.11.2006 р. по адміністративній справі № 10/113-05 прийнято не у відповідності з матеріалами справи, фактичними обставинами та чинним законодавством. Заперечення викладені в апеляційній скарзі є обґрунтованими і є підставою для часткового скасування оскарженої постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 3 ст. 202, ч. 2 ст.205, ст.207, 209, 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів апеляційного господарського суду одноголосно, -

постановила:

Апеляційну скаргу  задовольнити частково.

Постанову господарського суду Сумської області від 09.11.2006р. по адміністративній  справі № 10/113-05 в частині визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми №/26-209/23819576/8372/0 від 23.02.2005р. в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 12433,00 грн. та застосування фінансової санкції в сумі 6216,50 грн. скасувати та прийняти в цій частині нове судове рішення.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми №/26-209/23819576/8370/0 від 23.02.2005р. в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 12433,00 грн. та застосування фінансової санкції в сумі 6216,50 грн.

В іншій частині постанову господарського суду Сумської області від 09.11.2006р. по адміністративній  справі № 10/113-05 залишити без змін.

Роз’яснити сторонам, що вони мають право на дану постанову подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Дана постанова набирає чинності з дня її проголошення.

Справу направити до суду першої інстанції.

Головуючий суддя

Судді