Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2007 року
Справа НОМЕР_32/495-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Фоміна В.О.,
судді  Лакіза В.В.,Івакіна В.О. .

при секретарі  Криворученко О.І.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, суб"єкт підприємницької діяльності;

відповідача -  ОСОБА_4., (
копія пост.дов.НОМЕР_2)

3-я особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - ОСОБА_2., копія довіреності НОМЕР_1; .

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського  апеляційного господарського
суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 1081 Х/1-12)  на рішення господарського суду Харківської
області від 27.02.07 р. по справі НОМЕР_32/495-06

за позовом  суб"єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Харків

3-я особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - ТОВ "Еко-Пластик", м. Харків

до суб"єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_3., м. Харків

про стягнення 12700,00 грн.,

та зустрічним позовом суб"єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_3., м. Харків,

до суб"єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1., м. Харків,

про визнання договору недійсним,

встановила:

Суб"єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1,
позивач за первісним позовом, звернулася до господарського суду Харківської
області з позовом про стягнення з суб"єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_3., відповідача за первісним позовом, 9470,00 грн. заборгованості з
орендної плати та штрафу в розмірі 2030,00 грн. за договором оренди НОМЕР_3, а
також 1200,00 грн. витрат на юридичне обслуговування за договором НОМЕР_4.

Після зміни позовних вимог, які були прийняті господарським судом
до розгляду, позивач за первісним позовом
просив стягнути з відповідача на свою користь 8206,97 грн.
заборгованості з орендної  плати, 5000,00
грн. штрафу та 394,88 грн. трьох відсотків річних, а також віднести на
відповідача 1000,00 грн. витрат на адвокатські послуги.

Відповідач подав зустрічний позов про визнання недійсним
укладеного сторонами договору оренди НОМЕР_3.

Рішенням господарського суду Харківської області  від 27.02.2007 року у справі НОМЕР_3 2/495-06
(суддя Білоусова Я.О.) у задоволенні первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди НОМЕР_3 між СПД-ФО ОСОБА_1. та
СПД-ФО ОСОБА_3. Стягнуто з СПД-ФО ОСОБА_1. на користь СПД ФО ОСОБА_3. витрати
по сплаті державного мита у розмірі 85,00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судовогопроцесу у розмірі 102,00 грн.

Позивач за первісним позовом з рішенням місцевого господарського
суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення місцевого
господарського суду скасувати, прийняти нове рішення, яким стягнути з СПД-ФО
ОСОБА_3. заборгованість за оренду приміщення в сумі 8206,97 г рн., штраф в
розмірі 5000,00 грн., три відсотки річних в сумі 394,88 грн., а також 1200,00
грн. на юридичне обслуговування.

Дослідивши матеріали справи , вислухавши пояснення предтавників
позивача , відповідача та третьої особи , перевіривши рішення господарського
суду Харківської області щодо  вірного
застосування норм матеріального та процессуального права , колегія суддів
встановила наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 між СПДФО ОСОБА_1. та
СПДФО  ОСОБА_3. був укладений
договір  оренди НОМЕР_3 , відповідно до
якого позивач  передав , а
відповідач  прийняв у  строкове платне  користування
нежитлове приміщення  загальною
площею 35 кв.м , розташоване за адресою: АДРЕСА_1  під кафе , на строк , що складає 360 днів .

Листом від ІНФОРМАЦІЯ_2
відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 звернулась до  ОСОБА_1.
з проханням   про прийняття
приміщення та з пропозицією щодо розірвання договору  оренди . Даний лист був отриманий  під розпис позивачем  ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено  позивачем та відповідачем у судовому
засіданні.   За актом приймання
приміщення від ІНФОРМАЦІЯ_3 дане приміщення було прийнято СПДФО  ОСОБА_1.
.

Як вбачається з матеріалів справи первісний позов (з урахуванням
заяви про збільшення позовних вимог) ґрунтується на  ст.611,ст. 625 Цивільного Кодексу України ,
ст. 44 Господарського процесуального Кодексу України .

У судовому засіданні господарського суду Харківської області  06.03.2006 року  СПДФО ОСОБА_3. було подано зустрічну позовну
заяву   про визнання недійсним  договору
НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладений між
ОСОБА_1. та ОСОБА_3.

Підствою для визнання
данного договору недійсним відповідач за первісним позовом зазначив ст.
230 ЦК України , а саме:   при
укладенні  договору  позивачка навмисно  ввела в оману
СПДФО ОСОБА_3, не повідомивши останню, що вона не є  власником
приміщення  по АДРЕСА_1і не має
права  бути орендодавцем цього
приміщення.

Рішенням господарського суду Харківської області  від 10 квітня 2006 року  первісний позов було задоволено частково ,
стягнуто з п/п ОСОБА_3. на користь п/п ОСОБА_1. 10236,97 грн. , в задоволенні
зустрічного  відмовлено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду  від 08.08.2006 року  рішення госпродарського суду Харківської
області залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.жовтня 2006
року  рішення господарського суду
Харківської області від 10.04.2006 року та постанову  Харківського апеляційного господарського суду
від 08.08.2006 року було скасовано, а справу направлено на новий розгляд да
суду першої інстанції.

Зокрема, в своїй постанові Вищий господарський суд України
зазначив , що  при розгляді справи
попередніми судовими інстанціями не надано правової оцінки  та юридичного аналізу  в контексті спірних правовідносин  з урахуванням приписів ст.ст. 759,761,762
Цивільного Кодексу України.

При повтоному розгляді даної справи судом першої інстанції, СПДФО
ОСОБА_1  надала до суду  копію договору  довірчого управління  майном НОМЕР_5, укладений між ТОВ
«Еко-Пластик»та ПП ОСОБА_1., згідно з умовами якого  третя особа передала , а позивачка
прийняла  на строк 360 календарних
днів  з подальшою пролонгацією ,
майно,  відносно якого  позивачеві надано право здійснювати з майном
будь-які дії.   Даний договір, на
думку  ПП ОСОБА_1. та третьої особи , є
підставою для  укладення договору оренди
НОМЕР_3  з ПП ОСОБА_3. з урахуванням
наданих позивачеві ( за первісним позовом) повноважень.

Проте , колегія суддів
вважає за необхідне зазначити , що при розгляді справи попередніми
інстанціями даний договір  не був наданий
ані позивачем , ані представником третьої особи .

В апеляційній скарзі та у
судовому засіданні представник третьої особи та ПП ОСОБА_1
наполягали  , що даний договір по суті є
договором найму , який було невірно оформлено сторонами.

Надаючи правову оцінку
договору довірчого управління
колегія суддів  встановила , що
даний договір є нікчемним , оскільки
при його укладенні  сторонни
порушили ст. ст.1031;1038 ЦК України. Так, у відповідності до даних норм
цивільного законодавства  договір
управління  майном   підлягає нотаріалдьному посвідченню і
державній реєстрації. Відповідно до ч.ч.2,3 статті 1038 ЦК України , управитель
вчиняючи  фактичні та юридичні  дії , пов*язані  з управлінням майном ,  зобов*язаний повідомляти  осіб , з якими  він вчиняє правочин , про те , що він є
управителем , а не власником майна. У правочинах щодо майна , переданного в
управління , які вчиняються у письмовій формі , вказується про те , що вони
вчинені  управителем .

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін
у судовому засіданні , ПП ОСОБА_1 не повідомляла ПП ОСОБА_3 що вона  є управителем майна , яке передається в
оренду. Даний договір не засвідчений нотаріально та не зареєстрований у
встановленому законом порядку.

Проте ,представник ППОСОБА_3 не
заперечує , що  відповідачка ( за
первісним позовом) фактично займала спірне приміщення  з
ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до  ч.1 ст. 761
Цивільного Кодексу України  право
передання  у найм має власник  речі або особа , якій належать майнові права.

Частиною 1 ст. 210 ЦК України
правочин підлягає  державній
реєстрації  лише у випадках встановлених
законом . Такий правочин є вчиненим з моменту
його державної реєстрації.

Відповідно до ч.2  ст.
203  Цивільного Кодексу України, особа ,
яка вчинила правочин , повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності .

Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено , що  підставою
недійсності правочину є
недодержання сторонами вимог , які встановлені  частинами
першою-третьою  203   цього Кодексу . Частиною 2 статті 215 ЦК
України передбачено , що  недійсним є
правочин , якщо його недійсність
встановлена законом ( нікчемний
правочин) . У цьому разі
визнання  такого правочину
недійсним судом не вимагається.

З правового аналізу
вказаних статей цивільного законодавства
договір довірчого управління   є
нікчемним. А тому  СПДФО ОСОБА_1  не мала необхідного обсягу  повноважень на підписання  договору оренди майна  від ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_3 з СПДФО  ОСОБА_3.

Проте  СПДФО ОСОБА_3. не
доведено , що  при укладені    договору оренди  НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1 ,вона була введена в
оману позивачкою за первісним позовом .

Спірний договір  оренди  має бути визнаний недійсним з підстав ,
зазначених в даній постанові.

26.04.2007 року через канцелярію суду  надійшло клопотання ПП ОСОБА_1. щодо долучення
до матеріалів справи  договору оренди
НОМЕР_5 , акти  приймання-передачі до
договору № 8/1 та договору НОМЕР_5 . У судовому засіданні  ПП ОСОБА_1 , обґрунтовуючи дане клопотання
,  зазначила, що даний договір  не був наданий суду першої інстанції ,
оскільки вона  не була присутня на
останньому засіданні суду , а при первинному розгляді справи в господарському
суді Харківської області та Харківському апеляційному господарському суді,
даний договір не було надано  у
зв*язку  тим , що  у суду не виникало такого питання.

Як вбачається  з пояснень ПП
ОСОБА_1. дані докази  були у наявності
під час розгляду справи судом першої інстанції , та  позивачка ( за первісним позовом) мала
можливість надати дані докази  суду через
канцелярію суду , або шляхом направлення по пошті. З огляду на
вищевикладене  та керуючись ст.101 ГПК
України , колегія суддів дійшла висновку
,що заявник клопотання  не обґрунтував
неможливість  подання додаткових
доказів  суду першої інстанції з причин ,
що не залежали від нього .

З огляду на вищевикладене , судом першої інстанції винесено
законне і обґрунтоване  рішення , з
вірним додержанням норм матеріального та процесуального права , і підстав для
його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.203,210,215,759,761,762,1031,1038 Цивільного
Кодексу України ,ст.ст. 33,43,49,99,101,103-105 Господарського процесуального
Кодексу України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення .

Рішення господарського суду Харківської області від  27.02.07 р. по справі НОМЕР_32/495-06  залишити без змін.

Головуючий суддя                                               Фоміна В.О.

суддя
Івакіна В.О.

суддя
ЛакізаВ.В.