ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"14" лютого 2007 р.
Справа №  15/8

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Мохонько К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Спеціалізованої медико-санітарної частини № 17 смт. Смоліне Маловисківського району

до відповідача: Санітарно-епідеміологічної станції об’єкту з особливим режимом роботи смт. Смоліне Маловисківськог району

про стягнення 12360грн.

Представники сторін:

від позивача – Фролов О.С. начальник підприємства

Німченко Ю.О. довіреність № 330 від 14.03.06р.

від відповідача – Оперчук А.П. головний лікар

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 12360 грн. витрат на оплату теплопостачання за 2004 – 2006 роки. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали. Представник відповідача позов заперечив, надав письмові пояснення в яких посилається на підписання акту прийому – передачі частини приміщень лише 22.12.06р. і відповідно неможливість оплати за тепло у 2004 – 2006 роках.

На підставі ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній документами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін господарський  суд з’ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Між ДКП „Єнерговодоканал” і позивачем укладений договір № 85-Т від 29.12.03р. За умовами договору виробник / ДКП „Єнерговодоканал” / бере на себе обов’язки постачання тепловою енергією на цілі опалення та гарячого водопостачання будівель та споруд споживача / позивача /. Договір підписаний представниками сторін і посвідчений печатками підприємств.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона / постачальник / зобов’язується надавати другій стороні / споживачеві, абонентові / енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач / абонент / зобов’язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець / постачальник /, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк / строки / товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. ст. 655, 692 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона / продавець / передає або зобов’язується передати майно / товар / у власність другій стороні / покупцеві /, а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно / товар / і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За ст. ст. 615, 623 ЦК України у разі порушення зобов’язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов’язання, якщо це встановлено договором або законом.

Боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Наказом першого заступника міністра охорони здоров’я України від 22.12.06р. № 861, на підставі постанови КМУ від 21.09.98р. № 1482 „Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності з балансу позивача на баланс відповідача передані: частина першого поверху терапевтичного корпусу ( 219,7 кв. м. ); частина патолого-анатомічного корпусу ( 158 кв. м. ); частина кисневої станції ( 35 кв. м. ) за адресою смт. Смоліне вул. Козакова 70 Маловисківського району Кіровоградської області. Затверджений склад комісії з приймання-передачі державного майна згідно з додатком.

По трьом актам приймання – передачі від 22.12.06р. проведено обстеження об’єктів передачі за адресою: вул. Козакова 70 смт. Смоліне Маловисківського району, які належать Міністерству охорони здоров’я України ( спеціалізований медико – санітарній частині № 17 ) і передаються Міністерству охорони здоров’я України ( санітарно – епідеміологічній станції об’єкту з особливим режимом роботи в смт. Смоліне ): приміщення станції лікувального газо забезпечення корисною площею 35 кв. м.; приміщення патологоанатомічного корпусу корисною площею 158 кв. м.; приміщення терапевтичного відділення корисною площею 219,7 кв. м. Вказані акти підписані членами комісії та затверджені в Міністерстві охорони здоров’я України 27.12.06р.

Тобто, як доведено матеріалами справи між ДКП „Єнерговодоканал” і відповідачем відсутні цивільно-правові відносини стосовно постачання теплової енергії в період 2004 – 2006 років, а також у відповідача до 27.12.06р. / дня затвердження актів приймання – передачі майна / були відсутні як у власності так і на балансі будь-які приміщення, тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім витрат на оплату спожитої теплової енергії по договору від 29.12.03р. між ДКП „Єнерговодоканал” і позивачем.

Сам по собі акт міжрайонного Маловисківського контрольно-ревізійного відділу № 10-21/138 від 01.12.05р. не є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача 12360 грн. витрат на оплату теплопостачання.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі ст. ст. 47-1, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 526, 615, 623, 655, 692, 712, 714 ЦК України, ст. ст. 32 – 34, 43, 44,  47-1, 49, 75, 82 – 85 ГПК України господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог повністю відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку визначеному ГПК України.

Суддя

К.М.Мохонько