донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

25.04.2007 р.                                                                          справа №11/426

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Хомицький В.М. (довіреність від 17.04.2007р.),

від відповідача:
не з*явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства "Машинобудівний завод "Буран" м.Донецьк

на рішення
господарського суду

Донецької області

від
19.02.2007 року

по справі
№11/426  (суддя Чернота Л.Ф.)

за позовом
Відкритого акціонерного товариства „Машинобудівний завод „Буран” м.Донецьк

до
Виробничо-комерційного підприємства „Ягуар” м.Донецьк

про
стягнення 38754,06 грн.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2006року позивач, Відкрите акціонерне товариство „Машинобудівний завод „Буран” м.Донецьк,  звернувся  до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача Виробничо-комерційного приватного підприємства “Ягуар” м.Донецьк, розмір збитків у сумі 38754,06грн.

Рішенням від 19.02.2007року господарський суд Донецької області (суддя Чернота Л.Ф.)  у задоволені позовних вимог відмовив.

Не погодившись з прийнятим рішенням,  позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить  рішення суду скасувати. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги посилається на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце засідання у відповідності до ст.98 Господарського процесуального кодексу України були  повідомлені належним чином, про що свідчить поштове повідомлення №5973470. Причини неявки невідомі.

Приймаючи  до уваги те, що відповідач не використався наданого законом права на участь свого представника в судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про можливість розглядати справу за відсутності представника відповідача, оскільки наявних матеріалів достатньо для повного, всебічного та об’єктивного розгляду апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст.28,29 Закону України “Про судоустрій в Україні” розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного господарського суду була призначена нова колегія суддів для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, ст.ст. 44,811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

Між Відкритим акціонерним товариством „Машинобудівний завод „Буран” м.Донецьк (позивач) та Виробничо-комерційним приватним підприємством “Ягуар” м.Донецьк (відповідач) був укладений договір №1/03 на охорону об'єктів. Судом першої інстанції встановлено, що договір на охорону був укладений між сторонами у справі 15.01.2003року і діяв до 26.09.2006р. та підписаний без розбіжностей.

За умовами договору позивач передає, а відповідач приймає та зобов’язується здійснювати фізичну, технічну охорону та обслуговування технічних засобів сигналізації об’єктів перерахованих у додатку до договору, які належать “Замовнику”, з метою забезпечення збереженості матеріальних цінностей, які знаходяться на охороняємих об’єктах.

Розділом 4 договору охорони об'єктів від 15.01.2003року передбачена відповідальність Виробничо-комерційного приватного підприємства “Ягуар” м.Донецьк.

Так, відповідно до п.4.1 договору, охорона несе матеріальну відповідальність за збитки, які спричинені розкраданням, здійсненим шляхом проникнення злочинців  на об'єкт у результаті не забезпечення належної охорони зі сторони відповідача.

У відповідності до п.4.5 договору розмір збитків повинен бути підтверджений відповідними доказами і розрахунком вартості майна, яке було викрадено.

В даному випадку, у зв'язку  з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань у грудні 2003р., позивачу були спричинені збитки внаслідок крадіжки майна підприємства на суму 38754,06грн.

У ході розгляду справи, господарським судом  не заперечувались факти крадіжок майна позивача, але при винесені рішення суд у задоволені позову Відкритого акціонерного товариства „Машинобудівний завод „Буран” м.Донецьк відмовив, посилаючись на  недоведеність вини відповідача Виробничо-комерційного приватного підприємства “Ягуар” м.Донецьк.

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки оскаржуване рішення винесено господарським судом без з'ясування та  ретельної перевірки  усіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до прийняття неправильного рішення. Тому, рішення  підлягає скасуванню у відповідності до статті 104 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі частини другої ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія встановила, що між позивачем, Відкритим акціонерним товариством „Машинобудівний завод „Буран” м.Донецьк, та відповідачем, Виробничо-комерційним приватним підприємством “Ягуар” м.Донецьк, виникли правовідношення за договором охорони об'єктів №1/03 від 15.01.2003р., який діяв до 26.09.2006року.

Приймаючи до уваги, що після укладення сторонами договору відбулися зміни в чинному законодавстві, що регулює господарські правовідносини,  виходячи із змісту абзацу 2 п.4 Заключних положень Господарського кодексу України і абзацу 2 п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України, які вступили в дію з 01.01.2004р.,  норми цих кодексів застосовуються до прав та обов’язків, які продовжуються за договором, що є підставою заявлених позивачем вимог. Отже, при розгляді даного спору застосовуються  норми Цивільного кодексу України (2003р.)

Оцінюючи вищевказаний договір охорони об'єкту, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, судова колегія дійшла висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором  про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм ст.ст.901-907 ЦК України. Договір про надання послуг, у розумінні ст.901 ЦК України, є двосторонньою угодою, оскільки і виконавець і замовник  наділені як правами так і обов'язками.

Відповідно до ст.191 ЦК України підприємство  - це цілісний майновий комплекс із об'єктів нерухомості та іншими товарно-матеріальними цінностями.

В даному випадку, як вбачається із матеріалів справи, в період дії договору №1/03 від 15.01.2003р., двічі (05 і 15.12.2003р.) відбулася крадіжка майна на охоронювальному об'єкті позивача-підприємства ВАТ „Машинобудівний завод „Буран” м.Донецьк. У суді першої інстанції не заперечувалися факти крадіжок майна позивача. Однак, у своєму рішенні суд дійшов висновку, що позивач не довів вину відповідача, мотивуючи відсутністю доказів про передачу приміщення контори (місто крадіжки) під охорону, посилаючись на виписки із журналів реєстрації об'єктів охорони, який був наданий відповідачем. Такий висновок є необґрунтованим, оскільки, приймаючи до уваги доказ відповідача (витяг із журналу), господарський суд не звернув уваги на те, що вищезазначений доказ не узгоджений з позивачем і не відомо джерело його виникнення, так як умовами договору №1/03 не передбачено ведення таких журналів. Однак, акт прийомо-передачі об'єктів №12 від 31.12.2003р., який знаходиться у матеріалах справи (а.с.73), і є прямим доказом, що відповідачем у грудні 2003року були виконані роботи з охорони об'єктів підприємства. Судом першої інстанції не було прийнято до уваги даний акт і не надано правової оцінки, як доказу виконання відповідачем договірних зобов'язань.

Господарським судом також не прийнято до уваги, що по факту крадіжки майна позивача СВ Кіровським РВ Донецького МУ УМВС України порушені кримінальні справи №05-33188 від 06.12.2003р. і №05-33228 від  18.12.2003р. за ст.185-4 Кримінального кодексу України, про що свідчить повідомлення начальника Кіровського РВ Донецького МУ УМВС України підполковника міліції  Ласкавого І.В. (а.с.22).

В даному випадку, до договору №1/03 від 15.01.2003р. було додано додаток №2 „перелік об'єктів”, які підлягали охороні (а.с.15,18) та  інвентаризаційні відомості майна, які складені відповідно до вимог пункту 3 Наказу Міністерства фінансів України №69 від 11.08.1994р.  у разі виявлення фактів крадіжки майна, що належить підприємству (а.с.25-34).

Відповідно до статей 525,526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського  кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов’язання не допускається.

Приймаючи до уваги, що допущення факту розкрадання майна позивача в період дії договору №1/03 від 15.01.2003р. є підтвердженням неналежного виконання відповідачем умов договору у розумінні ст.610 ЦК України, тому    вина відповідача у заподіянні позивачеві збитків покладається на нього. Отже, саме неналежне виконання відповідачем обов'язків по охороні об'єктів за договором №1/03 стало причиною розкрадання майна позивача, та тягне за собою відповідальність відповідача, яка передбачена ст.ст.614,623,906 ЦК України.

Крім того, розділом 4 договору №1/03 від 15.01.2003р. сторони передбачили відповідальність „Охорони” (відповідача у справі), який несе матеріальну відповідальність за збитки, які спричинені розкраданням майна на об'єкті.

У відповідності до ч.1 ст.33 ГПК України позивач довів належними засобами доказування, спричинення збитків у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем  договірних зобов'язань.

Приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія вважає, що позов Відкритого акціонерного товариства „Машинобудівний завод „Буран” м.Донецьк підлягає задоволенню.

За таких обставин, рішення господарського суду Донецької області від 19.02.2007року у справі №11/426  підлягає скасуванню, апеляційна скарга –задоволенню.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на відповідача по справі.

Керуючись ст.ст.33,43,49,99,101,103,104,105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Машинобудівний завод „Буран” м.Донецьк - задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 19.02.2007року у справі №11/426 -  скасувати.

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Машинобудівний завод „Буран” м.Донецьк  про стягнення з відповідача Виробничо-комерційного приватного підприємства “Ягуар” м.Донецьк  збитків у сумі 38 754,06грн. задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Виробничо-комерційного приватного підприємства “Ягуар” м.Донецьк на користь Відкритого акціонерного товариства „Машинобудівний завод „Буран” м.Донецьк  збитки у сумі 38754,06грн., витрати по сплаті державного мита при поданні позовної заяви у сумі 387,55грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118грн.00коп., витрати по сплаті державного миту по апеляційній скарзі 194грн.00грн.

Господарському суду Донецької області видати наказ.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС