ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"27" лютого 2007 р.
Справа № 4/120-06-2958

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                              Разюк Г.П.

суддів:                                        Колоколова С.І

Петрова М.С.

при секретарі судового засідання Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача –Слівки К.Є. за довіреністю №36/12 від 28.12.2006р.;

від відповідача –Чорного Г.Г. за дорученням б/н від 29.01.2007р. /в судовому засіданні від 20.02.07р./;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства Дирекція єдиного замовника „Пересипське”, м. Одеса

на рішення господарського суду Одеської області від 18 грудня 2006 року

по справі № 4/120-06-2958

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс” в особі філії „Інфоксводоканал”, м. Одеса

до скаржника

про стягнення 730 525,49 грн.

/в судовому засіданні від 20.02.2007р. оголошувалась перерва до 27.02.2007р. /

В С Т А Н О В И В :

У березні 2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Інфокс” в особі філії „Інфоксводоканал” /далі –„Інфоксводоканал”/ звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства Дирекція єдиного замовника „Пересипське” /далі –КП ДЄЗ „Пересипське”/ про стягнення з останнього заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 730 525,49 грн.. Надалі позивач, уточнивши свої позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача борг за надані послуги за період з 01.11.04р. по 01.12.06р. в сумі 211 821,42 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.12.2006 року (суддя Літвінов С.В.) уточнений позов задоволено повністю, стягнуто на користь позивача 211 821,42 грн. з покладанням на відповідача судових витрат пропорційно сумі задоволених вимог.

Судове рішення вмотивовано тим, що відповідач належним чином не виконав свої зобов’язання за договором про надання послуг по водопостачанню та водовідведенню № 143/1 від 15.01.2003р., чим порушив його умови та вимоги ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, КП ДЄЗ „Пересипське” звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить означене вище рішення господарського суду Одеської області скасувати, а у позові „Інфоксводоканал” до відповідача про стягнення боргу відмовити.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що місцевий господарський суд не дав належної юридичної оцінки пункту 3.4 спірного договору про надання послуг по водопостачанню та водовідведенню №143/1 від 15.01.2003р., згідно з яким при щомісячній оплаті „Виконавцем” не менш ніж 85% від поточних нарахувань за надані „Виробником” послуги по водопостачанню та водовідведенню, за винятком пільг, „Виробник” не буде звертатись до господарського суду з позовом про стягнення з „Виконавця” заборгованості протягом 2 років з моменту виникнення заборгованості, а відтак, враховуючи рівень проплат, який складає більше 97%, позивач безпідставно звернувся з вказаним позовом, а суд першої інстанції неправомірно його розглянув та задовольнив.

У відзиві на апеляційну скаргу представник просив суд залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу КП ДЄЗ „Пересипське” –без задоволення.

Колегією суддів відхилено як необґрунтоване клопотання відповідача про відкладання розгляду скарги через хворобу представника Чорного Г.Г., через відсутність доказів означеної обставини і можливість участі в розгляді інших представників відповідача –Мигоренко М.М., Мильченко С.А., Берези М.В., Амірханова Р.Т. /див.-т.1, а.с.117-119/.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін судова колегія прийшла до висновку про наявність підстав для зміни рішення, виходячи з такого.

15.01.2003р. між КП „Одесводоканал”, правонаступником якого є позивач /див.п.1.1. Статуту –т.1, а.с.84/, та відповідачем у справі укладений договір про надання послуг по водопостачанню та водовідведенню № 143/1, згідно умов якого „Виробник” /„Інфоксводоканал”/ надає послуги „Виконавцю” /КП ДЄЗ „Пересипське”/ по забезпеченню питною водою, а також прийманню стічних вод житлових будинків, у потрібних йому обсягах згідно з Додатком №1 до договору /п.1.1/, а „Виконавець” в свою чергу своєчасно /до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим-п.3.2/ розраховується за надані послуги водопостачання та водовідведення, експлуатує та утримує у належному стані внутрішньо-будинкові, водопровідні і каналізаційні мережі, прилади та обладнання /п.1.2/.

Цей договір, відповідно до п.5.3, укладається строком на один рік і діє з 15.01.2003р. по 15.01.2004р. та вважається переукладеним на новий термін, якщо за місяць до його припинення жодна із сторін не заявить про закінчення строку його дії. Оскільки жодна сторона не заявляла про припинення договору, він діє по цей час.

Відповідно до п. 3.4 цього договору, при щомісячній оплаті „Виконавцем” не менш ніж 85% від поточних нарахувань за надані „Виробником” послуги по водопостачанню та водовідведенню, за винятком пільг, „Виробник” не буде звертатись до господарського суду з позовом про стягнення з „Виконавця” заборгованості протягом 2 років з моменту виникнення заборгованості

Матеріалами справи підтверджено, що позивач в період з 01.11.2004р. по 01.12.2006р. надав, а відповідач спожив послуги, однак не сплатив за них у повному обсязі, що вбачається з наданих актів зняття показників водомірів, довідки про розрахунки з абонентом, розрахунку суми боргу з якими представник КП ДЄЗ „Пересипське” у судовому засіданні від 20.02.2007р. погодився цілком та вказав, що об’єм водопостачання та строки і суми проплат, а також борг у розмірі 211 821,42 грн. відповідає фактичній їх кількості та рівню проплат за вказані послуги .

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду та вказує на правомірність задоволення позовних вимог, поза як КП ДЄЗ „Пересипське” належним чином не виконала свої обов’язки з розрахунків за надані позивачем послуги з водопостачання та водовідведення, що порушує вимоги укладеного між сторонами договору та приписи цивільного законодавства.

Щодо посилань скаржника на неврахування при вирішення означеного спору вимог пункту 3.4 спірного договору про надання послуг по водопостачанню та водовідведенню № 143/1 від 15.01.2003р., то колегія зазначає таке.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод безпосередньо гарантується Конституцією України в тому числі і юридичним особам.

Статтею 55 Основного Закону регламентовано, що права і свободи захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Колегія вважає, що угода про відмову від означених прав, яка міститься в п.3.4 договору сторін, суперечить чинному законодавству.

Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. (частина 1 ст. 203 ЦК України).

Пунктом 1 ч.1 ст. 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Враховуючи, що пункту 3.4 спірного договору про надання послуг по водопостачанню та водовідведенню № 143/1 від 15.01.2003р. суперечить конституційним принципам на зверненням до суду за захистом порушеного права чи інтересу, колегія суддів вважає, що господарський суд розглядаючи спір мав на підставі п. 1 ч.1 ст. 83 ГПК України визнати цей пункт договору недійсним. Отже, не приймаються до уваги доводи скаржника щодо неправомірності звернення до суду „Інфоксводоканал” за захистом свого цивільного права, а суд першої інстанції підставно розглянув та задовольнив позов.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно розглянув позовні вимоги, однак не проаналізував зміст п.3.4 спірного договору, який суперечить цивільному законодавству, відтак апеляційна скарга КП ДЄЗ „Пересипське” залишається судом апеляційної інстанції без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 18.12.2006 р. підлягає зміні.

Відповідно із ст.49 ГПК України витрати скаржника по сплаті державного мита за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись п.1 ч.1 ст.83, ст. ст. 99,101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. У задоволенні апеляційної скарги комунального підприємства Дирекція єдиного замовника „Пересипське” відмовити.

2. Рішення господарського суду Одеської області від 18.12.2006 р. по справі № 4/120-06-2958 змінити, виклавши його резолютивну частину в такій редакції:

„1. Визнати недійсним пункт 3.4 договору про надання послуг по водопостачанню та водовідведенню № 143/1, укладеного 15.01.2003р. між КП „Одесводоканал” та Комунальним підприємством Дирекція єдиного замовника „Пересипське”.

2. Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Дирекція єдиного замовника „Пересипське” (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 95, п/р №1 а АКБ МТБ,МФО 328168, код 32190044) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс” в особі філії „Інфоксводоканал” (65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5, п/р № 0000у Одеській філії АКІБ „УкрСиббанк”, МФО 328782, код 26472133) основний борг у сумі 211 821 грн. 42 коп., державне мито у сумі 2 118,21 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення  судового процесу у сумі 118 грн.”

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                             Г.П.Разюк

Суддя                                                                                   С.І.Колоколов

Суддя                                                                                   М.С. Петров