ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.02.07 р.                                                                               Справа № 2/41

Суддя господарського суду Донецької області Мартюхіна Н.О.

при секретарі  судового засідання Трубачовій А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Променергобуд” м. Курахове

до відповідача: Державного підприємства “Селидіввугілля” м. Селидове

про стягнення заборгованості в сумі 26000 грн.

За участю

представників сторін:

від позивача: Патерилов В.В. – за довір.

від відповідача: Пахомов А.А. – за довір.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю “Променергобуд” м. Курахове, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства “Селидіввугілля” м. Селидове про стягнення заборгованості у розмірі 26000 грн., а також позивач просив накласти арешт на все майно та грошові кошти відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не сплачена вартість поставленої продукції по договору № 138 від 02.02.2006 р.

27.02.2007 р. від позивача надійшло клопотання відповідно до якого в порядку ст. 22 ГПК України він відмовляється від частини позовних вимог, стосовно накладення арешту на все майно та грошові кошти відповідача.

Відповідач надав відзив, відповідно до якого позовні вимоги стосовно стягнення грошових коштів в сумі 26000 грн. визнає в повному обсязі. Також відповідач надав клопотання, відповідно до якого позовні вимоги визнає в повному обсязі, а також, визнає, що поставка товару була здійснена в повному обсязі, товар оприбуткований на складі ДП “Селидіввугілля”, рахунок на оплату отримано, претензію № 166 від 23.11.2006 р. отримано, але відповідь не була надана.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

17.04.2006 р. між ТОВ “Променергобуд” (постачальник) та ДП “Селдіввугілля” (покупець) був укладений договір поставки № 138 на підставі тендерних торгів від реалізації власної продукції, проведених 02.02.2006 р.

Постачальник відвантажив покупцю скобу М-16 (СВП-27) у кількості 2000 шт. за ціною 10,83 грн. за одиницю, всього на загальну суму 26000 грн. у тому числі ПДВ 4333,33 грн., що підтверджується видатковою накладною № 46 від 19.05.2006 р., дорученням серії ЯЛХ № 570417 від 19.05.2006 р., наданним Скрипаль Людмилі Вадимівні на отримання зазначеної скоби.

Відповідно до п. 3.2. договору, постачання продукції здійснюється транспортом Постачальника і за рахунок його засобів (п. З.2.), тобто доставляється Постачальником на склад Покупця самостійно. Після постачання вищевказаного майна був виставлений рахунок № 46 від 19.05.2006 р. на оплату 26000 грн., що підтверджується відповідачем.

Відповідно до п. 3.3. дата постачання вважається дата підписання акта прийому-передачі продукції. Фактом передачі продукції є дата отримання її відповідачем за видатковою накладною № 46 від 19.05.2006 р., що означає, що 19.05.2006 р. Покупець оприбуткував товар на своєму складі. Такі обставини визнаються відповідачем у заяві від 27.02.07р., наданій у судовому засіданні.

Відповідно до п. 4.3. договору постачання № 138 від 17.04.2006р. розрахунки за поставлену продукцію здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 30 банківських днів, зі дня оприбуткування товару на складі Покупця і при наявності фінансових засобів на розрахунковому рахунку ГП «Селидовуголь».

З огляду умови вказаного пункту договору, сплата за поставлений товар повинна була бути перерахована на розрахунковий рахунок Позивача не пізніше 05.07.2006р.

У зв'язку з неналежним виконанням своїх грошових зобов'язань Відповідачеві була спрямована претензія № 166 від 23.11.2006 р. про перерахування борг у сумі 26000 грн. на рахунок Позивача. Відповідь на претензію Відповідачем не була надана.

Також в матеріалах справи є копія акту звірки взаєморозрахунків від 14.02.2007 р., який підписаний уповноваженими особами позивача та відповідача, відповідно до якого відповідач визнає заборгованість перед позивачем у сумі 26000 грн.

Позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов”язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов”язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов”язання (неналежне виконання).

Відповідач, свої зобов'язання, як про це заявлено позивачем, всупереч вказаних норм Цивільного та Господарського кодексів України, належним чином не виконав, внаслідок чого, утворилась заборгованість у сумі 26000 грн.

Також, відповідач заявою від 27.02.2007 р. визнав позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Відповідно до ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

З огляду на викладене, враховуючи наявні в матеріалах справи докази наявності заборгованості та порушення відповідачем зобов”язань за договором, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб і на підставі ст. 78 ГПК України позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача в частині накладення арешту на все майно та грошові кошти, що належать відповідачеві, то суд припиняє провадження у цій частині на підставі п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, позивач клопотанням від 27.02.07р. відмовився від цієї вимоги, і така відмова прийнята судом.

Судові витрати полкласти на відповідача відповідно ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 526, 530, 610 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 33, 43, 49, 78, п. 4 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Променергобуд”                   м. Курахове до Державного підприємства “Селидіввугілля” м. Селидове про стягнення заборгованості в сумі 26000 грн – задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства “Селидіввугілля” м. Селидове (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Карла Маркса, 41, , р/р 0817 у філії “Відділення Промінвестбанку в м. Селидово Донецької області” МФО 334312) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Променергобуд”                   м. Курахове (85612, Донецька область, м. Курахове, вул. Мечнікова, 22а, , р/р 1 у філії АБ “Енергобанк” м. Курахове, МФО 335441) заборгованість в сумі 26000 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 260 грн., витрати за інформаційно технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

В решті частині позовних вимог, провадження у справі припинити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Мартюхіна Н.О.