ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"29" січня 2007 р.                                                                                    Справа №  03/6016

Господарський суд Черкаської області, в складі: головуючого - судді Єфіменко В. В.,

з секретарем Семерез М.І.;

за участю представників сторін:

від позивача – Якимчук Ю.В., Черевична К.С. за довіреністю,

від  відповідача – Федоренко В.М. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси справу за позовом регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, м.Черкаси,

до приватного підприємства “Агропром-1992”, м.Черкаси,

про визнання недійсним договору купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу об”єкта незавершеного будівництва –заводу великопанельного домобудування від 29.08.2006 р., укладеного між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ)  “Техно-Инвест”.

Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав вважаючи їх безпідставними та необгрунтованими.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

З Статуту позивача, затвердженого 30.05.2006 р. і зареєстрованого за № 0005795, вбачається, що в зв”язку із зміною організаційно-правової форми промислово-комерційної фірми “Агропром”, промислово-комерційну фірму “Агропром” перетворено в приватне підприємство “Агропром-1992”, яке є правонаступником всіх прав та обов”язків промислово-комерційної фірми “Агропром” (далі - ПКФ “Агропром”).

10.09.1997р. між позивачем та промислово-комерційною фірмою “Агропром”, правонаступником якої став відповідач, був укладений договір купівлі-продажу, у відповідності з яким продавець (позивач) зобов”язався передати у власність покупцеві (ПКФ “Агропром”) об”єкт незавершеного будівництва –завод великопанельного домобудування (ВПД-2), який знадиться за адресою: м.Черкаси, вул.Різдвяна,300, на земельній ділянці площею 6,53 га, яка надавалась в довгострокову оренду (далі - об”єкт), а покупець (ПКФ “Агропром”) зобов”язався прийняти об”єкт і сплатити за нього ціну відповідно до умов, визначених цим договором. Вказаний в цьому договорі об”єкт продано за 70 000 грн. згідно протоколу аукціону № 2 від 10.09.1997 р., затвердженого наказом № 62-НБ регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області від 10.09.1997 р.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 17.12.2004 р. у справі № 11/3851 за позовом ПКФ “Агропром” до регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області про спонукання до внесення змін у договір, зобов”язано позивача внести зміни до договору купівлі-продажу об”єкту незавершеного будівництва (завод великопанельного домобудування) від 10.09.1997 р., відповідно до яких  суд продовжив термін будівництва та введення в експлуатацію об”єкту незавершеного будівництва, розташованого по вул.Різд”яна,300 у м.Черкаси без збереження профілю будівництва строком на п”ять років.

09.03.2005 р. позивачем видано наказ “Про внесення змін до договору купівлі-продажу ОНБ-завод великопанельного домобудування”, в якому зобов”язано відділ контролю договорів купівлі-продажу внести зміни до вищезазначеного договору в частині завершення будівництва та введення в експлуатацію об”єкта незавершеного будівництва без збереження профілю до будівництва протягом п”яти років.

29.08.2006 р. між відповідачем та ТОВ “Техно-Инвест” укладено договір купівлі-продажу відповідно до якого, відповідач (продавець) зобов”язався передати у власність покупцеві (ТОВ “Техно-Инвест”) незавершені будівництвом будівлі заводу великопанельного домобудування (ВПД-2) у складі:

-          незавершеного будівництвом виробничого корпусу (літ.А) ступінню готовності 30%;

-          незавершеного будівництвом лабораторно-битового корпусу (літ.Б) ступінню готовності 30%;

-          незавершеного будівництвом арматурного цеху (літ.В) ступінню готовності 30%;

-          незавершеного будівництвом складу готової продукції (літ.Г) ступінню готовності 30%;

-          незавершеного будівництвом складу заповнювання (літ.Д) ступінню готовності 30%;

-          незавершеного будівництвом насосної станції (літ.Е) ступінню готовності 30%;

-          незавершеного будівництвом ємкості насосної 1 ступінню готовності 30% (далі –об”єкт), що розташовані за адресою: м.Черкаси, вул.Різдвяна,300 (вул.Лазо –колтшнє найменування цієї вулиці) і належать продавцеві на праві власності, а покупець (ТОВ “Техно-Инвест”) зобов”язався сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені цим договором та прийняти вказаний об”єкт у власність.

Відповідно  п.2.1. договору від 29.08.2006 р. покупець набуває право власності на об”єкт після сплати покупцем коштів за об”єкт 645 000 грн. в т.ч. ПДВ 20% та підписання акту приймання-передачі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що відповідно до п.1.4 договору  купівлі-продажу від 10.09.1997 р. ПКФ “Агропром” придбала об”єкт незавершеного будівництва в результаті проведення відкритих торгів (аукціону) і з цього ж числа право власності на нього перейшло до покупця. В тексті вказаного договору відсутні будь-які обмеження щодо відчуження покупцем об”єкту незавершеного будівництва у майбутньому.

02.12.1997 р. позивачем на  ПКФ “Агропром” видано свідоцтво про право власності, яке підтверджує , що покупець є власником і вправі здійснювати володіння, користування і розпорядження вищезазначеним майном.

Посилання позивача на Закон України “Про особливості приватизації об”єктів незавершеного будівництва”, який містить заборону продажу об”єктів незавершеного будівництва, прийнятий 14.09.2000 р., тобто через три роки після укладання договору від 10.09.1997 р. суд вважає необгрунтованими, оскільки цей закон не має зворотньої сили, а підстав для погіршення становища відповідача позивачем не вказано.

Згідно умов договору купівлі-продажу від 29.08.2006 р. між відповідачем та ТОВ “Техно-Инвест” на покупця покладені зобов”язання щодо завершення будівництва та введення об”єкта в експлуатацію.

Інших доказів, які б підтверджували позовні вимоги, позивачем суду не подано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів заявлених ним вимог і у позові необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського міжобласного апеляційного господарського  суду протягом 10 діб.

СУДДЯ                                                                                                              В.В.Єфіменко