ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 травня 2007 р.
№ 2-8/7800-2006

Вищий господарський суд України  у складі колегії суддів:

головуючого судді
Кравчука Г.А.,

суддів:
Мачульського Г.М.,

Шаргала В.І.

розглянувши матеріали

касаційної скарги
Приватного будівельно - монтажного підприємства "ДІЛВІ"

на рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим  від 05.12.2006р.

та постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.02.2007р.

у справі
№2-8/7800-2006

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Атракціон"

до
Приватного будівельно - монтажного підприємства "ДІЛВІ"

про
стягнення 760385 грн.

за зустрічним позовом
Приватного будівельно - монтажного підприємства "ДІЛВІ"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Атракціон"

про
стягнення 1197076,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Касаційна скарга Приватного будівельно - монтажного підприємства "ДІЛВІ" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим  від 05.12.2006р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.02.2007р. у справі №2-8/7800-2006 подана до Вищого господарського суду України  з порушенням вимог розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з  частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України до скарги, зокрема, додаються докази сплати державного мита. Поряд з цим статтею 46 названого Кодексу визначено, що державне мито сплачується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі встановленому Законодавством.

Порядок і розміри сплати Державного мита регулюються Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 р. №7-93.

Відповідно до підпункту а) пункту 2 статті 3 названого Декрету при зверненні до господарського суду із заяв майнового характеру державне мито справляється у розмірі , що становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше1500 неоподатковуваних  мінімумів доходів громадян.

За змістом підпункту г) пункту 2 статті 3 зазначеного Декрету державне мито з апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови господарських судів  справляється у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду  та постановою апеляційної інстанції (з урахуванням часткового скасування рішення першої інстанції) позовні вимоги первісного позову та зустрічного позову задоволені частково, тобто  в даному випадку при обчисленні державного мита слід виходити як із ціни  зустрічного позову (1197076,60 грн.) так із суми, на яку задоволений первісний позов, тобто із ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.         При цьому слід мати на увазі і вимоги касаційної скарги про скасування оскаржуваних  судових рішень з направленням справи на новий розгляд.

Відповідно до  поданої квитанції від 20.03.2007 року державне мито сплачене лише у сумі 300 грн.,  тобто скаржником не дотримані вимоги вищенаведеного законодавства стосовно розміру державного мита, що  справляється  при зверненні до касаційної інстанції, тому  названа квитанція не приймається судовою колегією як належний доказ сплати державного мита.

Вказана обставина є підставою для повернення поданої касаційної скарги відповідно до пункту 4 частини першої  статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд із наведеним касаційна інстанція зауважує на тому, що відповідно до приписів частини 3 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4, 6 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу у загальному порядку з  урахуванням вимог статтей 53, 109, 110 зазначеного Кодексу.

Тобто, повторно звертаючись до касаційної інстанції після виправлення недоліків зазначених у даній ухвалі та дотримавшись при цьому всіх приписів статті 111 Господарського процесуального кодексу України щодо форми і змісту скарги, скаржник повинен подати клопотання про відновлення пропущеного строку, встановленого для подання касаційного скарги, із зазначенням причин пропуску цього строку,  дотримавшись при цьому порядку подання скарги.

Керуючись статтями 86, 111, пунктом 4  частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного будівельно - монтажного підприємства "ДІЛВІ" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим  від 05.12.2006р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.02.2007р. у справі №2-8/7800-2006  повернути скаржнику без розгляду.

головуючий суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.