ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"14" березня 2007 р.
Справа №  3/19

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Н.В. Болгар розглянув у судовому засіданні 14.03.07 о  12:10 адміністративну справу № 3/19

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком", від імені якого діє Кіровоградська філія ВАТ "Укртелеком";

до відповідача:    Державної інспекції з контролю за цінами в Кіровоградській області;

про визнання нечинним рішення від 10.01.07 № 1,

за участю:

секретаря судового засідання Каратєєвої О.М.;

представників

позивача - начальника відділу правового забезпечення Кіровоградської філії ВАТ "Укртелеком" Кіріченка С.В., довіреність № 4535 від 08.07.05;

позивача - провідного юрисконсульта Кіровоградської філії ВАТ "Укртелеком" Майнард Н.О., довіреність № 25 від 01.01.06;

відповідача - начальника відділу контролю цін на ринках монопольних утворень Хаджаєвої Н.А., довіреність № 18-02 від 09.01.07;

відповідача - завідувача сектором організаційно-аналітичної та правової роботи Бондаренко Г.М., довіреність № 10-02 від 09.01.07;

відповідача - головного спеціаліста-юрисконсульта сектору організаційно-аналітичної та правової роботи Куницького В.В., довіреність № 9-02 від 09.01.07.

Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком", від імені якого діє Кіровоградська філія, (далі по тексту - ВАТ "Укртелеком") звернулося до господарського суду в порядку адміністративного судочинства з позовною заявою, у якій просить визнати нечинним рішення Державної інспекції з контрою за цінами в Кіровоградській області (далі по тексту - Держінспекція з контролю за цінами) № 1 від 10.01.07 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Відповідач позов заявника не визнає, вважає порядок проведення перевірок додержаним, а висновки за результатами перевірок такими, що ґрунтуються на нормах законодавства,  посилаючись у запереченнях на те, що бухгалтерська звітність (документація) у філіях ВАТ "Укртелеком", які було перевірено (у районних центрах та м. Кіровограді) ведеться в електронному вигляді, тому службовими особами держцінінспекції оглянуто документи первинного бухгалтерського обліку в електронному вигляді і за результатами встановлені факти сплати рахунків-фактур споживачами за користування послугами у повному обсязі; документи первинного бухгалтерського обліку можуть додаватися  до акта перевірки, однак це не є обов'язковою умовою; на момент проведення перевірки суму порушення було встановлено на підставі фактично сплачених сум, надмірно стягнутих коштів зі споживачів, і такі кошти підлягають вилученню в доход бюджету; твердження позивача про проведення перевірки застосування тарифів вибірково безпідставне, так як вибіркову перевірку було проведено лише на трьох об'єктах (цехи електрозв'язку № № 5, 7, 9); чинним законодавством не передбачено застосування визначеного методу перевірки суб'єктів господарювання; посилання позивача на відсутність з його боку порушень прав громадян, передбачених ст. 57 Конституції України, є помилковим, оскільки передчасне застосування "Граничних тарифів на загальнодоступні телекомунікаційні послуги", затверджених рішенням Національної комісії регулювання зв'язку України від 05.05.06 № 258 (зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.06.06 за № 766/12640) призвело до неправомірного стягнення коштів зі споживачів послуг, у тому числі із фізичних осіб (населення); час застосування тарифів визначений невірно і це призвело до обрахування споживачів та стягнення необґрунтованої виручки; граничні тарифи мали бути застосовані з моменту їх офіційного оприлюднення в офіційному друкованому виданні - "Офіційний вісник України" № 27 від 19.07.06; згідно з ст. 32 Закону України "Про телекомунікації",  п. 28 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.05 № 720, споживачі послуг мають право на безоплатне отримання від оператора, провайдера рахунків за надані телекомунікаційні послуги та розшифровки суми оплати за період, до якого споживач має претензію, за його особистим зверненням.

Представники позивача просять визнати позов поданим обґрунтовано і задовольнити його; представники відповідача вважають відсутніми підстави для задоволення позову і просять відмовити заявнику у його вимогах.

У судовому засіданні на підставі ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України оголошувалася перерва до 10:00 14.03.07

При розгляді матеріалів справи, заслуховуванні пояснень представників сторін господарський суд встановив наступне:

Уповноваженими  Держінспекцією з контролю за цінами особами здійснена перевірка дотримання державної дисципліни цін Новомиргородським цехом електрозв'язку № 5 Маловисківського центру електрозв'язку № 5, Голованівським центром електрозв'язку № 7, Маловисківським центром електрозв'язку № 5,  Гайворонським цехом електрозв'язку № 9 центру електрозв'язку № 7,  Знам'янським центром електрозв'язку № 3, Центру телекомунікаційних послуг Кіровоградської філії ВАТ "Укртелеком", за результатами яких складені акти перевірок № 1028 від 05.12.06, № 1030 від 05.12.06,  № 1027 від 06.12.06,  № 1032 від  07.12.06, № 1 від 25.12.06.

Як вбачається із названих актів, при перевірці застосування тарифів на послуги електрозв'язку, встановлено, що для всіх абонентів з початку року застосовувалися граничні тарифи, затверджені наказом Державного комітету зв'язку та інформатизації України (далі по тексту - НКРЗ) № 120 від 07.06.02, з 15.07.06 застосовувалися нові граничні тарифи, затвердженні рішенням НКРЗ № 258 від 05.05.06; в порушення ст. 57 Конституції України, якою визначено, що закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, Указу Президента України № 493/92 від 03.10.1992 р. "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади", "Положення про державну реєстрацію актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 р. № 731, підприємством граничні тарифи застосовані раніше їх офіційного оприлюднення у віснику "Офіційний вісник України" - 19.07.05, тобто тарифи введено в дію на 4 дні раніше; результатом застосування тарифів до набрання чинності наказу (рішення) НКРЗ № 258 від 05.05.06 стало обрахування споживачів  і отримання додаткової виручки у сумі 24 196 грн. 46 коп.; цехами і центрами електрозв'язку ВАТ "Укртелеком" бралася плата за надання роздруківок юридичним і фізичним особам за період з 01.02.06 по 01.12.06, всього - у сумі 2474 грн. 32 коп., тоді як у відповідності до змін ст. 32 п. 16 Закону України "Про телекомунікації", які вводяться у дію з 19.01.06, отримання послуги по одержанню роздруківки є безплатною.

Розглянувши акти перевірки, начальник Держінспекції з контролю за цінами, керуючись ст. 14 Закону України "Про ціни і ціноутворення" прийняв рішення від 10.01.07 № 1 про вилучення у ВАТ "Укртелеком" в доход державного бюджету 26 670 грн. 78 коп. та штрафу у сумі 53 341 грн. 56 коп.

З даними акту перевірки та рішенням про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін не погодилося ВАТ "Укртелеком".

Порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами врегульований Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства економіки та з питань європейської  інтеграції України, Міністерства фінансів України 03.12.01 № 298/519, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.12.01 за № 1047/6238 (далі по тексту - Інструкція).

За п. 1.7, 2.1 Інструкції вилученню в дохід бюджету підлягають суми, які одержані внаслідок порушень державної дисципліни цін, визначених на підставі матеріалів перевірок; необґрунтовано одержана суб'єктом підприємницької діяльності сума виручки, що підлягає вилученню в дохід бюджету обчислюється при порушенні порядку встановлення і застосування цін (тарифів), що регулюються уповноваженими органами, - як різниця між фактичною виручкою від реалізації продукції (послуг, робіт) та її вартістю за цінами і тарифами, сформованими згідно з вимогами законодавства, а при неправомірному застосуванні цін (тарифів) суб'єктами господарювання за види послуг (робіт), які не передбачені визначеними нормативно-правовими актами, що встановлюють для них відповідні переліки платних послуг, - уся сума незаконно стягнутих коштів.

Із наданих господарському суду матеріалів перевірки, результатом якої є акти перевірок №№ 1028, 1030, 1027, 1032, 1033, не вбачається, що сума, зазначена як необґрунтовано одержана виручка є різницею між фактичною виручкою від реалізації послуг та їх вартості за тарифами, сформованими згідно з вимогами законодавства, а також незаконно стягнутих коштів за послуги, які не передбачені нормативно-правовими актами.

В порушення вимог п. 3.2 Інструкції названі акти перевірки не містить посилання на документи первинного бухгалтерського обліку, згідно з якими здійснювалися розрахунки обчислення суми як  необґрунтовано одержаної виручки.

За п. 3.1 Інструкції підставою для прийняття рішень про вилучення сум економічних та фінансових санкцій є акти перевірок, які складаються посадовими особами органів державного контролю за цінами.

Названі вище акти перевірок господарський суд не може визнати підставою для прийняття Держінспекцією з контролю за цінами рішення  № 1 від 10.01.07.

Господарський суд погоджується із доводами ВАТ "Укртелеком" про невірне застосування відповідачем норм законодавства України при визначенні наявності порушень державної дисципліни цін при проведенні перевірок та прийнятті рішення про застосування економічних санкцій.

Згідно з п. п. 2, 7, 12, 21, 23 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про телекомунікації" НКРЗ видає нормативні акти з питань, що належать до її компетенції, здійснює відповідно до закону тарифне регулювання у сфері телекомунікацій, приймає у межах своєї компетенції рішення, які є обов'язковими для виконання суб'єктами ринку телекомунікацій, розробляє та затверджує у межах своєї компетенції Регламент НКРЗ, а також інші нормативно-правові акти, видає офіційний друкований орган і публікує в ньому нормативно-правові акти, відомості, передбачені цим Законом, та іншу інформацію.

У пунктах 1.1, 4.19 (підп. "д"), 14.2, 14.3 Регламенту НКРЗ, затвердженого наказом НКРЗ № 1 від 17.05.05, визначено, що НКРЗ є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який підконтрольний Президенту України; рішення тарифного регулювання у сфері телекомунікацій, прийняті в межах повноважень НКРЗ є обов'язкові для виконання всіма суб'єктами ринку телекомунікацій; рішення НКРЗ після прийняття їх у встановленому порядку в тижневий термін з моменту підписання розміщують на офіційному веб-сайті НКРЗ і публікуються у черговому номері Інформаційного бюлетеня НКРЗ.

Рішенням № 258 від 05.05.06 НКРЗ затверджені граничні тарифи на загальнодоступні телекомунікаційні послуги за період з 15.07.06 по 31.10.06 включно.

Граничні тарифи були оприлюднені на сайті НКРЗ, про що зазначено у листі Міністерства юстиції України  від 24.01.07 № 24-50-3861.

Назване рішення прийняте відповідно до ст. 18 Закону України "Про телекомунікації", підп. 12. п. 4 Положення про НКРЗ, затвердженого Указом Президента України від 21.08.04 № 943.

У п. 2 рішення НКРЗ № 258 від 05.05.06 вказано про подання його на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України у установленому порядку.

За ст. 117 Конституції України нормативно-правові акти центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом.

Державна реєстрації названого рішення здійснена Міністерством юстиції України 29.06.06 за № 766/12640.

Відповідно до ст. ст. 2, 3 Указу Президента України від 03.10.1992 № 493/92 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю здійснює Міністерство юстиції України, і такі нормативно-правові акти набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку для надання їм чинності.

Пунктами 4.4., 5.8 наказу Мін'юсту України від 12.04.05 № 345/5 "Про вдосконалення порядку державної реєстрації нормативно-правових актів у міністерстві юстиції України та скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.05 за № 381/10661, нормативно-правові акти, які занесені до державного реєстру, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку набрання ними чинності; після включення нормативно-правового акта до Єдиного державного реєстру і присвоєння йому реєстраційного коду  Департамент систематизації (Міністерства юстиції України) передає нормативно-правовий акт для опублікування в бюлетені "Офіційний вісник України".

Згідно із частиною третьою ст. 12 Закону України "Про  засади державної регуляторної політики у сфері господарських відносин" регуляторні акти, прийняті центральними органами виконавчої влади, офіційно оприлюднюються в "Офіційному віснику" та у газеті "Урядовий кур'єр" не пізніш як у десятиденний строк після їх державної реєстрації або прийняття та підписання, у випадку, якщо ці регуляторні акти не підлягають державній реєстрації.

Тобто, виходячи із викладеного, набрання чинності нормативно-правовим актом пов'язане із датою реєстрації, а не із публікацією його в бюлетені "Офіційний вісник України".

Суб'єктами ринку телекомунікацій, як то визначено у ст. 1 Закону України "Про телекомунікації" є оператори, провайдери телекомунікацій, споживачі телекомунікаційних послуг, виробники та/або постачальники технічних засобів телекомунікацій.

Той факт, що Міністерство юстиції України оприлюднило рішення НКРЗ № 258 від 05.05.06, у віснику "Офіційний вісник України" № 27 19.07.06, не є підставою вважати, що таке рішення не набрало законної сили після закінчення 10 днів після його реєстрації і є необов'язковим для виконання всіма суб'єктами ринку телекомунікацій.

Указ Президента України "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади", відповідно до ст. 3 якого нормативно-правові акти, зазначені у ст. 1, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності, відповідно до ст. 4 "Перехідні положення" Конституції України від 24.08.1991 р. має силу закону.

"Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер", затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 р.  № 731, на п. 15 якого  посилається відповідач у відзиві на позов, застосовується щодо державної реєстрації нормативно-правових актів будь-якого виду (постанови, накази, тощо), якщо в них є одна або більше норм, що зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколами до неї, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надано Верховною радою України, та acquis communautaire, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації; мають міжвідомчий характер, тобто є обов'язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, а також підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав виконавчий документи.

Указ Президента України "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" має вищу юридичну силу. Державна реєстрація нормативно-правових актів, про які йдеться у п. 1 "Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади", здійснюється відповідно до названого Указу Президента України, тобто не повинний йому протирічить.

Посилання Держінспекції з контролю за цінами на Указ Президента України від 10.06.1997 № 503/97 "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів на набрання ними чинності" у запереченнях на позов є безпідставним, так як у такому Указі Президента України йдеться про нормативно-правові акти , що їх приймають Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України.

Вказуючи на те, що за п. 15 "Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 р.  № 731, порушення вимог про направлення для виконання нормативно-правових актів лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування є підставою вважати, що нормативно-правові акти не набрали чинності і не можуть застосовуватись, Держінспекція з контролю за цінами не виклала обґрунтування того, чому вона вважає, що нормативно-правовий акт все ж таки набрав законної сили, на її думку,  з 19.07.06, тобто дати його публікації у віснику "Офіційний вісник України" і саме з цієї дати, а не з 15.07.06, мають діяти граничні тарифи на загальнодоступні телекомунікаційні послуги.

Не доведено відповідачем і те, що рішення НКРЗ № 258 від 05.05.06 зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, передбачені у Конституції України.

Закону України "Про телекомунікації" не містить таких термінів як "людина", "громадянин",  "населення".

Одним із суб'єктів ринку телекомунікацій, як вбачається із ст. 1 названого Закону, є споживач телекомунікаційних послуг - юридична або фізична особа, яка потребує, замовляє та/або отримує телекомунікаційні послуги для власних потреб; споживач телекомунікаційних послуг є абонентом, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває у його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі; абонентною платою є не граничний тариф, а фіксований платіж, який може встановлювати оператор телекомунікацій для абонента за доступ на постійні основі до своєї телекомунікаційної мережі незалежно від факту отримання послуг.

Порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг, порядок розрахунків за такі послуги регулюються ст. ст. 63, 68 Закону України "Про телекомунікації".

Розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційний послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату за допомогою карток тощо в разі одержання споживачем замовлення за передоплатою (авансованої) послуги за тарифами, затвердженими згідно із законодавством.

Одержання абонентами (споживачами) телекомунікаційних послуг за плату від операторів, провайдерів телекомунікацій, якими такі послуги надаються у сфері їх господарської діяльності, не відносяться до прав, свобод, та обов'язків людини і громадянина, про які йдеться у розділі ІІ Конституції України. Відносини споживачів із операторами, провайдерами телекомунікацій щодо надання, отримання послуг, розрахунків за них є правочинами, що регулюються нормами Закону України "Про телекомунікації", Цивільного кодексу України, Господарським кодексом України.

Таким чином, рішення НКРЗ № 258 від 05.05.06 набрало чинності через 10 днів після його реєстрації Міністерством юстиції України 29.06.06 за № 766/12640 і є обов'язковим після набрання чинності для виконання всіма суб'єктами ринку телекомунікацій.

Підстави, за яких позивач мав застосовувати граничні тарифи не з 15.07.06, а з 19.07.06, тобто з дати публікації  рішення (а не наказу, як зазначено у актах перевірок) НКРЗ № 258 від 05.05.06,  Держінспекцією з контролю за цінами не доведені, як не доведена правомірність визначення суми "необґрунтованої" виручки - 24 196 грн. 46 коп.

Крім того, господарський суд враховує те, що вважаючи рішення НКРЗ № 258 від 05.05.06 таким, що доведено до відома населення при опублікуванні його 19.07.06 у віснику "Офіційний вісник України", відповідач фактично не доводить дати набрання чинності таким рішенням для інших, крім населення, осіб.

Правом споживача телекомунікаційних послуг є безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій рахунків за надані телекомунікаційні послуги, що встановлено у п. 16 ст. 32 Закону України "Про телекомунікації".

Докази того, що такі послуги надавалися позивачем за плату, відсутні.

Пункт 16 ч. 1 ст. 32 Названого Закону встановлює, що за особистим зверненням споживача з урахуванням технічної можливості обладнання телекомунікаційної мережі нарахована до оплати сума за надані послуги повинна бути розшифрована тільки за той розрахунковий період, до якого споживач має претензії, із зазначенням номеру абонента, якого викликав споживач, виду послуги, часу початку і закінчення кожного сеансу зв'язку,  обсягу наданих послуг, суми коштів до сплати за кожен сеанс зв'язку.

Фактично йдеться про послугу щодо розшифровки суми, зазначеної у рахунках за надані телекомунікаційні послуги не взагалі, а за розрахунковий період, до якого споживач має претензії.

Надання послуги щодо розшифровки безоплатно не витікає із того факту, що оператором, провайдером телекомунікацій безоплатно надаються рахунки за телекомунікаційні послуги.

У ч. 1 ст. 32 названого Закону зазначено про телекомунікаційні послуги, на які споживачі мають право під час замовлення та/або отримання.

Надання розшифровок відбувається лише після надання телекомунікаційних послуг і не є безпосередньо телекомунікаційною послугою, виходячи із її визначення у ст. 1 Закону України "Про телекомунікації".

Заперечення Держінспекції з контролю за цінами у відзиві на позов в обґрунтування правомірності нарахування 2 474 грн. 32 коп., як суми, що підлягає вилученню до державного бюджету, відповідно із викладеним не визнається господарським судом правомірним.

Підстави вважати, що суми 24 196 грн. 46 коп., 2 474 грн. 32 коп. є необґрунтовано одержаною ВАТ "Укртелеком" виручкою, одержаною в результаті порушення державної дисципліни цін, відсутні, а отже  відсутні і підстави для визнання правомірності рішення відповідача про вилучення в доход державного бюджету штрафу у двократному розмірі необґрунтовано  одержаної суми виручки.

Згідно з ч. 3 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Правомірність прийнятого рішення № 1 від 10.01.07 Держінспекцією з контролю за цінами не доведена.

Позов ВАТ "Укртелеком" підлягає задоволенню господарським судом.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати ВАТ "Укртелеком" у вигляді сплати до державного бюджету 3 грн. 40 коп. державного мита присуджуються йому з Державного бюджету.

Керуючись ч. 1 ст. 94, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 160, ст. 163,  ч. ч. 1-4 ст. 254, ст. 258, п. 6 "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати нечинним рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Кіровоградській області №  1 від 10.01.07.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" (адреса: м. Київ, бул. Т. Шевченка, 18; і. код 21560766), від імені якого діє Кіровоградська філія ВАТ "Укртелеком" (адреса: м. Кіровоград, вул. Гоголя, 72, і. к. 2211233) 3 грн. 40 коп. судового збору.

4. Виконавчий лист про стягнення судового збору видати за заявою позивача після набрання судовим рішенням законної сили..

5. Після одержання заяви позивача про видачу виконавчого листа направити виконавчий лист про стягнення судового збору до державної податкової адміністрації у Кіровоградській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але не була у встановлений строк подана апеляційна скарга, постанова набирає чинності після закінчення  строку для подання апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі  відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня  складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя

Н. В. Болгар

19.03.07 15:30