СУД  ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2007 р.
Справа № 9/255

Суддя господарського суду
Чернівецької області Чорногуз Михайло Георгійович

розглядаючи справу

за позовом    Приватний підприємець ОСОБА_1

до І відповідача  Чернівецька міська рада

до ІІ відповідача  Виконавчий комітет Чернівецької міської ради

третя особа на стороні відповідача
без самостійних вимог Комунальне підприємствоміський торговельний комплекс
“Калинівський ринок”

про визнання протиправним
рішення органу місцевого самоврядування та скасування Державного акту на право
постійного користування землею

за
участю представників:

позивача:  Приватний підприємець ОСОБА_1

відповідачів:  нач. юр. відділу Рудейчук І.Ф. довіреність 3
8/18-451 від 27.06.2006 року

третьої
особи:  Лютикова Н.О. довіреність № 1121
від 05.12.2006 року

СУТЬ СПОРУ:

Позивач
звернувся із заявою про визнання частково протиправним п. 2 рішення IV сесії
XXIII скликання Чернівецької міської ради № 39 від 29.09.1998 р. про надання
МТК "Калинівський ринок" земельної ділянки у постійне користування за
адресою: АДРЕСА_1 площею 18 кв.м у майданчику НОМЕР_1 та скасувати в цій
частині Державний акт на право постійного користування землею від 04.06.1999 р.
І-ЧВ НОМЕР_2.

В судовому
засіданні 7 грудня 2006 року за клопотання сторін відповідно до п. 2 ст. 150
КАС України була оголошена перерва до 10 січня 2007 року.

В судовому
засіданні 10 січня 2007 року, позивач підтримав позовні вимоги та надав
додаткові докази, мотивуючи свій позов тим, що в нього є право на користування
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 площею 18 кв.м.  майданч. НОМЕР_1.

Відповідачі та
третя особа у своїх запереченнях та їх представники в судовому засіданні позов
не визнають посилаючись на безпідставність позовних вимог.

Розглянувши
подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, та третьої
особи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та
заперечення проти позову, дослідивши докази які мають юридичне значення для
розгляду позовної заяви суд встановив наступне.

Пунктом 2
рішення IV сесії XXIII скликання Чернівецької міської ради № 39 від 29.09.1998
року, надано МТК "Калинівський ринок" земельну ділянку у постійне
користування за адресою: м. Чернівці по вул. Калинівській, площею 20,3396 га в
постійне користування для організації та обслуговування ринку. На підставі
вказаного рішення КП МТК “Калинівський ринок” 4 червня 1999 року було видано
Державний акт на право постійного користування землею  І-ЧВ НОМЕР_2.

В якості
правової підстави для пред'явлення позовних вимог до міської ради і її
виконавчого комітету Позивач посилається на наявність в нього права на оренду
земельної ділянки площею 18 кв.м. на території, яка ввійшла до меж земельної
ділянки КП МТК «Калинівський ринок», визначених державним актом на право
постійного користування землею 1-ЧВ НОМЕР_2 від 04.06.1999р.

Зазначене
право, як вважає Позивач, виникло в нього з протоколу НОМЕР_3 аукціону від
26.05.1997р. , за яким він придбав право оренди місця площею 18 кв.м. на
майданчику НОМЕР_1 на МТК «Калинівський ринок» та договору НОМЕР_4
купівлі-продажу права на встановлення павільйону контейнерного типу на
території МТК «Калинівський ринок».

Відповідачі
посилаються на те, що відповідно до п.8 Правил торгівлі на ринках ( затв.
Наказом МЗЕЗторг України від 12.03.1996р. №157, зареєстр. в Мінюсті України
25.03.1996р. №138/1163), в редакції чинній на час виникнення правовідносин та Постанови
КМУ від 29.04.1996р. НОМЕР_165 «Про впорядкування роботи продовольчих і речових
ринків» адміністрація ринку вирішує питання щодо функціонального планування
території ринку, розміщення торгових місць, приміщень і торгових об'єктів.
Продавцям на ринку надається торгове місце, яке потрібно для розміщення товарів
та необхідного для торгівлі інвентарю і позначено відповідним номером ( п.п.16,
21 Правил). В межах повноважень наданих виконавчому комітету міської ради, як
власнику МТК «Калинівський ринок», та адміністрації ринку щодо функціонального
планування території ринку та розміщення торгових місць.

Розпорядженням
виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 04.03.1997р. № 92-р «Про
проведення аукціону по продажу права на встановлення павільйонів контейнерного
типу на території Міського торговельного комплексу (МТК) «Калинівський ринок» з
метою подальшого впорядкування торгівлі на території МТК «Калинівський ринок»
та створення рівних можливостей підприємцям, зайнятих торгівлею було визначено порядок
надання торгових місць на території ринку шляхом проведення аукціону по продажу
права на встановлення павільйонів контейнерного типу.

Таким чином, на
підставі протоколу аукціону НОМЕР_3 позивачу було продано право використання
торгового місця площею 18 кв.м. лот № 17 на території торгового майданчику
НОМЕР_1 КП МТК «Калинівський ринок», яке було реалізовано останнім та належно
оформлено підприємством шляхом укладання угоди НОМЕР_5 про надання в
користування торговельного місця НОМЕР_6 в торговому секторі НОМЕР_1 площею 18
кв.м. від 01.07.2006року.

Відповідач
вважає, що намагання Позивача ототожнити наявні в нього документи на право
користування торговим місцем площею 18 кв.м. на ринку з документами, які
відповідно чинного законодавства надають підстав набуття права оренди земельної
ділянки площею 18 кв.м. є таким, що суперечить статтям 10, 19, 21, 22, 23
Земельного кодексу УРСР (який був чинним на дату виникнення правовідносин) та
не відповідає фактичному змісту правовідносин, що існують між ним та КП МТК
«Калинівський ринок».

Суд виходить з
наступного. Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на
підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом
України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Підставою для
виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт.

Відповідно до
статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування земельними ділянками із земель державної
або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом
(частина перша); набуття права на землю громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у
користування (частина друга). Право власності та право постійного користування
на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем
документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування
земельною ділянкою, та його державної реєстрації (частина перша статті 125
Кодексу).

У позивача
виникло на підставі протоколу аукціону НОМЕР_3 та угоди НОМЕР_5 про надання в
користування торговельного місця НОМЕР_6 позивачу було продано право
використання торгового місця на ринку площею 18 кв.м., а також на підставі
договору НОМЕР_4 право на встановлення павільйону,  на території торгового майданчику НОМЕР_1 КП
МТК «Калинівський ринок». Вказані документи не підтверджують права  власності або права користування позивача
спірною земельною ділянкою. Фактично позивач на підставі згаданих вище
договорів вступив у правовідносини з КП МТК «Калинівський ринок», щодо
використання території “Калинівського ринку”
відповідно до Розпорядження виконавчого комітету Чернівецької міської
ради  № 92-р від 4 березня 1997 року.

Згідно п. 4
частини третьої статті 129 Конституції України та ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі
докази, які б з достовірністю підтверджували доводи позивача, зокрема
виникнення у права на спірну земельну ділянку.

Пункт 2 рішення
IV сесії XXIII скликання Чернівецької міської ради № 39 від 29.09.1998 року
прийнятий  на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України
відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо,  з дотриманням принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

У процесі
розгляду справи  не виявлено інших
фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору,
і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі
Рішення Конституційного Суду України N 5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року у
справі N 1-17/2005 за конституційним поданням 51 народного депутата України
щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92,
пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України
(справа про постійне користування земельними ділянками), ст.12, 78, 83, 92,
116, 120, 125 Земельного кодексу України, та керуючись ст. ст. 2, 71, 86, 94,
160-163, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові
відмовити.

Постанова,
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У
разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Порядок і строки апеляційного оскарження.

Про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява.
Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції
викладаються в апеляційній скарзі.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя                                                             М.Г. Чорногуз