ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2007 р.
№ 2/281

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Грейц К.В.,

суддів:
Глос О.І., Бакуліної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області

на рішення
господарського суду Закарпатської області від 06.02.2007 р.

у справі
№2/281

господарського суду
Закарпатської області

за позовом
Регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області

до
приватного сільськогосподарського підприємства "Дубрівське"

про
розірвання договору купівлі-продажу державного майна —цілісного майнового комплексу Державного сільськогосподарського підприємства "Дубрівське" з розстрочкою платежів строком на п'ять років від 30.09.1999 р. б/н та зобов'язання до повернення майна за актом приймання-передачі

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 06.02.2007 р. у справі №2/281 (суддя Ремецькі О.Ф.) у задоволенні позовних вимог Регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області до приватного сільськогосподарського підприємства "Дубрівське" про розірвання договору купівлі-продажу державного майна —цілісного майнового комплексу Державного сільськогосподарського підприємства "Дубрівське" з розстрочкою платежів строком на п'ять років від 30.09.1999 р. б/н та зобов'язання до повернення майна за актом приймання-передачі відмовлено.

У касаційній скарзі Регіональне відділення ФДМУ по Закарпатській області просить скасувати рішення господарського суду Закарпатської області від 06.02.2007 р. у справі №2/281 та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю, посилаючись на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, в тому числі реорганізованих, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 р. №177; Порядку оформлення правонаступництва за зобов'язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 р. №63; Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 р. №62, оскільки: по-перше, відповідно до статуту ПСП "Дубрівське" підприємство є правонаступником КСП "Дубрівське", з яким позивачем було укладено договір купівлі-продажу державного майна з розстрочкою платежів від 30.09.1999 р.; по-друге, згідно з Порядком оформлення правонаступництва за зобов'язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 р. №63, обсяг правонаступництва визначається за передавальним балансом, складеним на дату реорганізації КСП, а баланс ПСП "Дубрівське" на січень–грудень 2000 р. свідчить про те, що майно та боргові зобов'язання КСП "Дубрівське" були взяті на баланс відповідача; по-третє, термін здійснення розрахунків за придбаний об'єкт приватизації сплинув 30.09.2004 р. (п. 3.1.1.5 договору), але кошти від відповідача до теперішнього часу не поступили, що відповідно до п. 7.3 та 12.3 договору є підставою для розірвання договору.

Сторони не скористалися своїм процесуальним правом на участь своїх представників у судовому засіданні касаційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи, повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки господарським судом першої інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Господарським судом першої інстанції встановлено наступне.

Між Регіональним відділенням ФДМУ по Закарпатській області та колективним сільськогосподарським підприємством "Дубрівське" 30.09.1999 р. було укладено договір б/н купівлі-продажу державного майна з розстрочкою платежів —цілісного майнового комплексу Державного сільськогосподарського підприємства "Дубрівське" з розстрочкою платежів строком на п'ять років.

Відповідно до п. 5.1 договору купівлі-продажу майна, укладеного між позивачем і КСП "Дубрівське" як покупцем, останнє зобов'язувалося в установлені п. 3.1.1 договору терміни, порядку та обсягах здійснювати розрахунки за придбаний об'єкт приватизації —державне майно цілісного майнового комплексу Державного сільськогосподарського підприємства "Дубрівське". Згідно з вказаним пунктом договору покупцеві передавалося майно вартістю 70 224,00 грн. на виплату строком на п'ять років зі сплатою 20 відсотків суми не пізніше 30 вересня кожного року з урахуванням індексу інфляції, визначеного Державним комітетом статистики України.

Майно цілісного майнового комплексу ДСГП "Дубрівське" було передано покупцю згідно з актом прийому-передачі від 05.10.1999 р. (а.с. 11).

З огляду на невиконання покупцем умов договору щодо здійснення розрахунків за придбаний об'єкт приватизації, позивач звернувся до господарського суду з позовом до правонаступника покупця —ПСП "Дубрівське" (п. 3.3 статуту ПСП "Дубрівське" —а.с. 23) про розірвання договору купівлі-продажу державного майна з розстрочкою платежів від 30.09.1999 р. б/н та зобов'язання відповідача повернути майно за актом прийому-передачі в кількості, визначеній актом прийому-передачі майна від 05.10.1999 р. на підставі ст.ст. 20, 173, 174, 193, 202 Господарського кодексу України, ст.ст. 16, 509, 526, 503, п. 2 ст. 551, ст. 629 Цивільного кодексу України, Закону України "Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі".

Відмовляючи у задоволенні позову про розірвання договору купівлі-продажу державного майна —цілісного майнового комплексу Державного сільськогосподарського підприємства "Дубрівське" з розстрочкою платежів строком на п'ять років від 30.09.1999 р. б/н та зобов'язання до повернення майна за актом приймання-передачі, господарський суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони, а рішенням арбітражного суду Закарпатської області від 30.03.2001 р. у справі №4/5 за позовом РВ ФДМУ по Закарпатській області до ПСП "Дубрівське" про внесення змін і доповнень до вищевказаного договору купівлі-продажу від 30.09.1999 р. встановлено, що майно за спірним договором купівлі-продажу не передавалося у власність ПСП "Дубрівське", що за висновком суду, є достатньою підставою вважати, що відповідач не є правонаступником КСП "Дубрівське", і у зв'язку з чим у останнього не виникло зобов'язання щодо виконання умов даного договору.

Однак, зазначені висновки господарського суду колегія суддів Вищого господарського суду України вважає передчасними і такими, що не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності керуючись законом, як це передбачено ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Так, господарськими судами не встановлено обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, не надано належної оцінки доводам позивача.

Відповідно до пп. 3.3 п. 3 статуту Приватного сільськогосподарського підприємства "Дубрівське", зареєстрованого Ужгородською районною державною адміністрацією 16.06.2000 р. за №0010169, підприємство є правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства "Дубрівське" с.Дубрівка Ужгородського району Закарпатської області.

Загальні засади та процедуру передачі правонаступникам майнових прав і обов'язків за зобов'язаннями реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства та документальне оформлення правонаступництва визначено Порядком оформлення правонаступництва за зобов'язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 р. №63 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04.04.2001 р. за №306/5497 (зі змінами і доповненнями від 20.07.2004 р. №261), розробленим згідно з Цивільним кодексом УРСР, Законами України "Про власність", "Про колективне сільськогосподарське підприємство".

Відповідно до п. 17 вказаного Порядку обсяг правонаступництва визначається за передавальним (роздільним) актом (балансом), складеним на дату реорганізації КСП і затвердженим вищим органом управління КСП, який може бути уточнений на дату врегулювання майнових відносин у частині боргових зобов'язань підприємства і затверджений загальними зборами співвласників або іншим уповноваженим органом. Разом з установчими документами підприємства-правонаступника роздільний (передавальний) баланс є правовою підставою для встановлення наявності та обсягів правонаступництва за майновими правами та обов'язками КСП.

Однак, господарський суд першої інстанції, обмежившись посиланням на ст. 35 Господарського процесуального кодексу України щодо преюдиціального значення фактів, встановлених у рішенні арбітражного суду Закарпатської області від 30.03.2001 р. у справі №4/5 (яким встановлено, що майно за спірним договором купівлі-продажу не передавалося у власність ПСП "Дубрівське"), не встановив обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, в т.ч. не встановив яким способом була проведена реорганізація КСП "Дубрівське", не дослідив передавальний (роздільний) акт (баланс), складений на дату реорганізації КСП, не встановив, кому було передано майно цілісного майнового комплексу ДСП "Дубрівське" (яке є предметом спірного договору купівлі-продажу державного майна з розстрочкою платежів), як і не встановив хто є правонаступником КСП згідно з вищезазначеними документами.

Крім того, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутнє рішення арбітражного суду Закарпатської області від 30.03.2001 р. у справі №4/5, на яке суд послався як на підставу звільнення від доказування.

Викладене свідчить про те, що судом зроблено висновки при неповно встановлених обставинах справи.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови "Про судове рішення" від 29.12.1976 р. №11 рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

У зв'язку з наведеним та врахуванням меж повноважень касаційної інстанції, встановлених ч. 2 ст. 1115 та ст. 1117 ГПК України, постановлене у справі судове рішення підлягає скасуванню, а справа —передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене у зазначеній постанові, вжити всі передбачені чинним законодавством засоби для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін і, в залежності від встановленого та у відповідності з вимогами закону, вирішити спір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п. 3 ст. 1119, ст.ст. 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області на рішення господарського суду Закарпатської області від 06.02.2007 р. у справі №2/281 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Закарпатської області від 06.02.2007 р. у справі №2/281 скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду Закарпатської області.

Головуючий                                                                                           К.Грейц

Судді                                                                                                        О.Глос

С.Бакуліна