СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14.05.07                                                                                 Справа № 11/186ад.

Господарський суд Луганської області у складі судді Москаленко М.О., за участю секретаря судового засідання Мелехової О.С., розглянувши матеріали справи № 11/186ад за позовом

Управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області, м. Сєвєродонецьк  Луганської області

до Відкритого акціонерного товариства «Донхімремонт», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 5444 грн. 61 коп.

за участю представників сторін:

від позивача -   Полупан Д..А., дов. №4 від 02.03.2007

від відповідача –не прибув

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про відшкодування у порядку регресу за рахунок відповідача 5444 грн. 61 коп., витрачених на пенсійне забезпечення гр. Локоченка Є.П.  внаслідок отриманого останнім трудового каліцтва та поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Відповідач в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідачем наданий відзив № 9 від 10.05.2007 на  адміністративний позов, у якому позовні вимоги визнані у повному обсязі.

Представником позивача позовні вимоги підтримані у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 23 Закону України „Про пенсійне забезпечення”  від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі за текстом – Закон) в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров’я, внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, постраждалому призначається пенсія по інвалідності.

У відповідності із ст.ст. 14, 15 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 № 1058 (далі за текстом –Закон № 1058) підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання є страхувальниками та платниками страхових внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування.

28.08.1986 з громадянином Локоченком Євгеном Петровичем, що працював  слюсарем ремонту апаратурного обладнання  Ремонтно-будівельно-монтажного управління №8 тресту „Донхімремонт”, стався нещасний випадок. Був складений відповідний акт №2 від 29.08.1986 про нещасний випадок на виробництві.

Внаслідок нещасного випадку Локоченко Є.П. був визнаний інвалідом 3 групи, у відповідності з вимогами Закону  йому було призначено пенсію по інвалідності, яка у регресному порядку підлягає стягненню з відповідача, з яким Локоченко Є.П. перебував у трудових відносинах.

Органами Пенсійного фонду України за період з 01.08.1995 по 31.12.1999 було виплачено Локоченку Є.П. та не відшкодовано відповідачем  пенсію у розмірі 5444 грн. 61 коп.

Факт призначення та виплати позивачем сум пенсій Локоченку Є.П. за вказаний період  підтверджений актом №2 від 29.08.1986 про нещасний випадок на виробництві (а.с. 15-16), витягами з акту огляду МСЕК № 125974 та                          № 199725, рішенням  комісії з призначення пенсій Сєвєродонецької міської ради від  10.01.1995, довідкою  Сєвєродонецького відділення Пенсійного фонду України № 206-г від 01.02.2000 про розмір фактично сплачених  Локоченку Є.П. пенсій, що підлягають відшкодуванню відповідачем.

Платіжна вимога № 360 від 21.11.2001 на суму 5444 грн. 61 коп. була передана позивачем на виконання до Відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції та 17.07.2006 повернута без виконання у зв’язку з відсутністю у боржника (відповідача) майна, на яке можливо накласти стягнення. В подальшому  постановою від 12.10.2006 Державною виконавчою службою у м. Сєвєродонецьку Луганської області було відмовлено у прийняття до виконання  платіжної вимоги  № 360 від 21.11.2001, оскільки на момент звернення позивача до органу державної виконавчої служби  платіжні вимоги як виконавчі документи, що підлягають виконанню державною виконавчою службою, були виключені з відповідного переліку у ст.3 Закону України „Про виконавче провадження”.

Клопотання позивача у справі про поновлення строку звернення  до адміністративного суду судом не вирішується, оскільки при зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем у справі не було порушено вимог ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України щодо строку звернення до адміністративного суду. Крім того, відповідачем у справі не було заявлено клопотання про застосування приписів ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відзивом № 9 від 10.05.2007 на  адміністративний позов відповідачем сума позову визнана у  повному обсязі та повідомлено про неможливість погашення суми заборгованості у зв’язку з відсутністю у підприємства грошових коштів.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються  матеріалами справи та  відповідають фактичним обставинам.

З урахуванням визнання  відповідачем адміністративного позову, а також того, що визнання позову не суперечить закону та не порушує  чиїх - небудь прав, свобод та інтересів, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі на підставі ч. 3 ст. 112 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України питання стосовно судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати.

В судовому засіданні за згодою представника позивача  оголошено вступну та резолютивну частину постанови, представнику позивача повідомлено дату виготовлення постанови у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 94, 98, 112, 158–163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  –

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити  повністю.

2.Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Донхімремонт” , вул.. Єгорова, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, код 00205883,  на   користь  управління   Пенсійного  фонду України   в м. Сєвєродонецьку Луганської області, вул. Шевченко, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, код 21792459, розрахунковий рахунок 8 в ЛОУ ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 304665, заборгованість у сумі  5444 грн. 61 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржене судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 21.05.2007.

Суддя                                                                               М.О. Москаленко