ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.03.07 р.                                                                               Справа № 6/376

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді _Подколзіной Л.Д.

при секретарі  Шабановой Н.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Закритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний завод” м.Макіївка

до відповідача   Товариства з обмеженою відповідальністю “Метінвест Холдинг” м.Донецьк

третьої особи _____________________________________________________________________

про стягнення    36 349грн. 69коп.

за участю

прокурора

представників сторін:

від позивача –      Співак О.Є. – представник по довіреності  №0109/152 від 02.08.2006р.,

Семенова Г.В. – представник по довіреності №0109/11 від 12.02.2007р.,

від відповідача –  Андрєєва М.С. -  представник по довіреності  №  001-15.01.07/1

від 15.01.2007р.

від третьої особи

Відповідно ст.77 ГПК України у судовому

засіданні з 22.01.2007р. по 13.02.2007р.

та з 13.02.2007р. по 06.03.2007р.

оголошувалася перерва для оголошення

тексту рішення.

Позивач,  Закрите акціонерне товариство “Макіївський металургійний завод” м.Макіївка,  звернувся до господарського суду з позовом про зобов”язання Товариства з обмеженою відповідальністю “Метінвест Холдинг” м.Донецьк поставити 80,37тон окатишів залізорудних вартістю 36 349грн. 69коп., фактично недопоставлених при здійсненні поставки за додатковою угодою №6 від 28.07.2006р. (специфікація №7) до договору від 29.03.2006р. № ГРД-01/06-004/ММК/672/06.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вимоги позивача відхилив у повному обсязі, оскільки виконав свої зобов”язання належним чином передавши 11 808, 00тон товару перевізнику-залізниці, що підтверджується накладними №46074829,                      № 46074916, № 46074856.  Також пояснив, що позивач не надав підтвердження факту звертання до залізниці з вимогою про складення комерційного акту. Таким чином, вважає що, позивач отримав товар у кількості вказаній у накладних. Крім того, відповідач вказує на те, що прийом окатишів залізорудних за кількістю проводився з порушенням вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості, затвердженої постановою Держарбітражу  при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. №П-6.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши представників сторін, суд –

в с т а н о в и в :

29 березня 2006р. між Закритим акціонерним товариством “Макіївський металургійний завод” м.Макіївка та Товариством з обмеженою відповідальністю “Метінвест Холдинг” м.Донецьк  був укладений договір № ГРД-01/06-004/ММК/672/06,    згідно умов якого відповідач взяв на себе зобов”язання передати у власність позивача залізорудну сировину виробництва ВАТ “ПівГЗК”, згідно додатків до договору, а позивач зобов”язався прийняти товар та своєчасно сплатити його вартість на умовах, передбачених договором.

Пунктом 6.4 укладеного договору сторони передбачили, що приймання продукції здійснюється відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітражу від 15.06.65р. №П-6, із змінами та доповненнями, а також з урахуванням особливостей, передбачених договором.

Як зазначив позивач, у виконання умов договору, відповідно залізничних накладних № 46074829 від 13.08.2006р.,  №46074856 від 17.08.2006р., №46074916 від 25.08.2006р. та рахунків-фактур №СФ-6208 від 13.08.2006р., №СФ-6581 від 17.08.2006р., №СФ-7107 від 25.08.2006р. у залізничних вагонах відповідачем була відвантажена продукція у кількості 11 808тон  у адресу  ЗАТ “ММЗ”.

Позивач вказує на те, що продукція прибула у справних вагонах без слідів втрати у дорозі і видана позивачу у відповідності зі статтею 52 Статуту залізниць України без перевірки її кількості і стану, про що свідчить штамп, проставлений ст.Ясинувата Донецької залізниці, на зворотній стороні залізничної накладної.

Але, як стверджує позивач, при перевірці на вагонних вагах ЗАТ “Макіївський металургійний завод”  була виявлена недостача продукції у кількості 80,37тон, тому просить суд зобов”язати ЗАТ “Макіївський металургійний завод” м.Макіївка поставити 80,37тон окатишів залізорудних вартістю 36 349грн. 69коп., фактично недопоставлених при здійсненні поставки за додатковою угодою №6 від 28.07.2006р. (специфікація №7) до договору від 29.03.2006р. № ГРД-01/06-004/ММК/672/06.

Суд вважає вимоги позивача необгрунтованими та не підлягаючими задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1.1. договору поставки № ГРД-01/06-004/ММК/672/06 від 29.03.2006р. відповідач (Постачальник) зобов'язався передати у власність позивача (Покупця) залізорудну сировину виробництва ВАТ "ПівГЗК" згідно з додатками до договору, а позивач зобов'язався прийняти вказану продукцію та своєчасно сплатити його на умовах, передбачених Договором.

Згідно з ч.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.197 ГК України господарське зобов'язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором, або місцем, яке визначено змістом зобов'язання.

Відповідно до пункту 3.1. договору, поставка товару здійснювалась на умовах FСА ст.Терни Придніпровської залізниці ІНКОТЕРМС 2000р. Згідно з Правилами ІНКОТЕРМС, термін FСА ("франко-перевізник") означає, що продавець здійснює поставку продукції, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.

Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, згідно зі ст. 614 ЦК України, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 203 ГК України, господарське зобов'язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняється, якщо виконання прийнято управненою стороною. У даному випадку виконане зобов'язання було прийняте позивачем, що підтверджується актами прийому - передачі продукції, які були підписані обома сторонами. Зокрема, виконання зобов'язання відповідачем підтверджується наступними актами:

-          акт прийому-передачі продукції №6581 від 17.08.2006 р., позивачем прийнято продукції у кількості 3 928,00 т. на суму 1 765 054,66 грн.;

-          акт прийому-передачі продукції №6208 від 13.08.2006 р., позивачем прийнято продукції у кількості 3 939,00 т. на суму 1 778 553,04 грн.;

-          акт прийому-передачі продукції №7107 від 25.08.2006 р., позивачем прийнято продукції у кількості 3 941,00 т. на суму 1 790 427,83 грн.

Всього за накладними №46074856, 46074829, 46074916 було поставлено              11 808, 00 т. на суму 5 334 035грн. 53коп.

У даному випадку відповідач виконав свої зобов'язання належним чином передавши 11 808, 00т. продукції перевізнику - залізниці, що підтверджується накладними № 46074829, № 46074916, №46074856.

Згідно з п. 103 Статуту залізниць України, залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених статутом та окремими договорами.

Відповідно до п. 113 Статуту залізниць, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно з п. 129 Статуту залізниць, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Зокрема, комерційний акт складається для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. Однак, одержувач -позивач, у даному випадку, не надав підтвердження факту звертання до залізниці з вимогою про складення комерційного акту.

Відповідно до п. 31 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000р. № 644, про видачу вантажу станція на вимогу одержувача зобов'язана зробити в накладній відмітку. Одержувач повинен пред'явити накладні для внесення в них відміток у день видачі вантажу або на протязі трьох діб з моменту видачі вантажу. У даному випадку, у накладних стоїть відмітка, що вантаж прибув у справному вагоні без ознак втрати. Таким чином, вантажоодержувач - позивач, отримав продукцію у кількості вказаній у накладних.

Враховуючи вищевикладене, відповідач виконав зобов'язання належним чином та не несе відповідальність за нестачу товару.

Відповідно до п. 6.4. договору, прийомка товару за кількістю здійснюється відповідно до Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженою постановою Держарбітражу від 15.06.1965 р. № П-6, зі змінами та доповненнями, а також з урахуванням особливостей передбачених договором. При розгляді справи суд встановив, що прийом окатишів залізорудних за кількістю ЗАТ “Макіївський металургійний завод” проводив з порушенням вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості, затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.65 р. № П-6, а саме:

-акти приймання продукції № 124/1 від 16.08.2006р., № 124/2 від 16.08.2006р., № 124/3 від 16.08.2006р., № 124/4 від 16.08.2006р., № 124/5 від 17.08.2006р. не підписані членами комісії, і таким чином є недійсними відповідно до п. 25 Інструкції №П-6

- в актах № 125 від 21.08.2006р., № 142 від 28.08.2006р. та № 128 від 21.08.2006р. приймання продукції після провішування тари зазначені дані, що члени комісії не бачили і бачити не могли, що є порушенням вимог п.п. 14, 23, 25 Інструкції П-6.

Зокрема, за поставкою по накладній №46074829 від 13.08.2006 р. позивач порушив вимоги вищезазначеної Інструкції №П-6, а саме:

акти № 124/1, № 124/2, № 124/3, № 124/4, № 124/5 прийомки продукції за кількістю від 16.08.2006 р. підписали Бондарь С.Н., Сичкарь О.В., Солончук В.0. Акт №5-31 зважування тари від 19.08.2006 р. підписали Дибенко В.В., Полуектова Е.Ю., Савін В.Г. Однак акт № 125 прийомки продукції за кількістю від 21.08.2006р. підписали інші особи, а саме Видиш А.В., Бєлих С.В., Остапенко Б.В.

За поставкою по накладній №46074916 від 25.08.2006р., позивач порушив наступні вимоги Інструкції №П-6:

акт № 141 прийомки продукції за кількістю від 27.08.2006 р. підписали Клименко Г.С., Руденко Є.С., Ляшенко К.І. Акт № 5-34 зважування тари від 27.08.2006р. підписали Ливенська Л.С., Ступа Л.Є., Герасимов В.Ю. Однак акт № 142 прийомки продукції за кількістю від 28.08.2006р. підписали інші особи, а саме Кравчук М.О., Федосюк Л.В., Василенко М.А.

За поставкою по накладній №46074856 від 16.08.2006р., позивач порушив наступні вимоги Інструкції:

акт № 127 прийомки продукції за кількістю від 19.08.2006р. підписали Клименко Г.С., Руденко Є.С., Дулін Д.В. Акт №5-32 зважування тари від 21.08.2006 р. підписали Кравчук М.О., Бурцева Н.І., Болотова С.Ф. Однак акт № 128 прийомки продукції за кількістю від 21.08.2006 р. підписали інші особи, а саме Кравчук М.О., Федосюк Л.В., Рябец Г.В.

Акти № 125 від 21.08.2006р., № 142 від 28.08.2006р., № 128 від 21.08.2006р. всупереч вимогам п.п. 23, 25 Інструкції П-6 підписані не по факту самого переважування, а по факту перенесення даних з одного акту до іншого, що позбавляє їх юридичної сили, оскільки згідно п. 23 Інструкції П-6, особи, здійснюючи приймання продукції по кількості вправі засвідчувати своїм підписом тільки ті факти, які були встановлені за їх участю.

Крім того, підчас прийому  продукції за накладною №46074829 від 13.08.2006р., представник ВАТ "ПівГЗК" Соломчук В.0. зробив зауваження, що ваги та ваговий шлях розміщені під нахилом на відстані 25-30 м з обох сторін є криві, між рейок вагового та підхідного шляху існують вертикальні уступи. Пункт 4.15. Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту України від 05.04.2004 р. № 279, встановлює основні вимоги до колії на підходах до ваг та на вагонних вагах для зважування із зупинкою. Зокрема, у даному випадку були порушені наступні вимоги        п. 4.15. Інструкції:

-колія на підходах та на вагонних вагах повинна бути розміщена на горизонтальній площадці, рейки повинні бути однотипними;

-колія перед вагонними вагами на відстані 25м з обох сторін повинна бути укладена на залізобетонних шпалах зі щебеневим баластом, на ній не повинно бути кривих та стрілочних переводів;

- у ненавантажених вагах у стиках рейок підхідних колій і рейок на платформах ваг, як правило, не повинно бути вертикальних та горизонтальних уступів.

Вищевикладене свідчить, що акти прийому продукції складені з порушенням вимог Інструкції П-6 та з використанням ваг з порушенням вимог до порядку їх застосування на залізничному транспорті, що підтверджує недостовірність та відсутність юридичного значення висновків комісій про недостачу продукції.

Таким чином,  суд не може прийняти дані акти в якості доказів недостачі  продукції  по даній справі.

Позивач не довів суду, що саме з вини відповідача відбулася недостача продукції у кількості 80,37тн на загальну суму 36 349грн. 69коп.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачу у позові слід відмовити, у зв’язку з  недоведеністю заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Закритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний завод” м.Макіївка до Товариства з обмеженою відповідальністю “Метінвест Холдинг” м.Донецьк про зобов”язання поставити 80,37тон окатишів залізорудних вартістю 36 349грн. 69коп.   відмовити.

У судовому засіданні   06.03.2007р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 07.03.2007р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                         Подколзіна Л.Д.