ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 квітня 2007 р.

№ 34/318-06

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В., Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної
скарги

ЗАТ “Криворізький завод гірничого
обладнання”

на постанову

Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 17.01.2007 року

у справі господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

ТОВ “Квадротех”

до

ЗАТ “Криворізький завод гірничого
обладнання”

про

стягнення 14241,51 грн.,

В засіданні
взяли участь представники:

- позивача:

не з'явився,

- відповідача:

не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2006 року ТОВ “Квадротех”
звернулось до господарського суду з позовом до ЗАТ “Криворізький завод
гірничого обладнання”  про стягнення
13147,64 грн. боргу та 1093,87 грн. пені.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської
області від 09.11.2006 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь
позивача 13147,64 грн. боргу та 240,42 грн. судових витрат. В решті позову
відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 17.01.2007 року рішення місцевого
господарського суду від 09.11.2006 року в частині відмови у стягненні пені
скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким стягнуто на користь
позивача 259,93 грн. пені; в частині розподілу судових витрат змінено та
стягнуто на користь позивача 134,08 грн. державного мита та 111,09 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині рішення
залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими
рішеннями ЗАТ “Криворізький завод гірничого обладнання” подало касаційну
скаргу, в якій просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського
суду від 17.01.2007 року та рішення господарського суду Дніпропетровської
області від 09.11.2006 року скасувати, справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Доповідач: Черкащенко М.М.

В обґрунтування своїх вимог
скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних
судових рішень.

Судова колегія, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами попередніх інстанцій, 22.10.2003 року між ЗАТ
“Криворізький завод гірничого обладнання” (покупець) та ТОВ “Квадротех”
(постачальник) було укладено договір поставки № 122, відповідно до якого
постачальник зобов'язується поставити товар згідно специфікації, яка є
невід'ємною частиною договору, а покупець - прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п. 2.2 договору,
покупець здійснює оплату товару, зазначеного у специфікації, на підставі
рахунку протягом 10 банківських днів з моменту надходження товару на склад
покупця.

На виконання умов договору, позивач
на підставі специфікації № 1 від 25.01.2006 року та специфікації № 2 від
08.02.2006 року по накладним № 0125-1 від 25.01.2006 року та № 0208-1 від
08.02.2006 року поставив відповідачу товар на суму відповідно 7510,04 грн. та
5637,60 грн. Проте, відповідач не сплатив вартість отриманого товару, чим
порушив умови договору.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Посилання скаржника на те, що в
порушення Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в
Україні” видаткові накладні не містять прізвища особи, яка отримала товар, а
тому такі накладні не є належним доказом отримання відповідачем товару, не може
братись судом до уваги, враховуючи наступне.

Відповідно до преамбули Закону України “Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, даний Закон визначає
правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та
складання фінансової звітності в Україні.

Так, неправильне відображення в
бухгалтерському обліку та фінансовій звітності певних операцій або
невідображення їх взагалі не тягне за собою припинення господарських
зобов'язань.

Ч.2 ст.9 зазначеного Закону
визначає перелік основних реквізитів первинних бухгалтерських документів, які є
підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Зазначена вище норма не визначає в
якості обов'язкового зазначення прізвища особи, яка брала участь у
господарській операції, а лише вказує на обов'язковість, зокрема, зазначення
змісту та обсягу господарської операції, якою, згідно ст.1 Закону,  є дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, у даному
випадку зазначені накладні підтверджують здійснення господарської операції -дії  /передачі товару/ та отримання цього товару,
на підставі довіреностей, повноваженими особами відповідача.

Не може братись судом до уваги
твердження відповідача про те, що позивач в порушення п.4.7 договору та ст. 662
ЦК України не надав покупцю рахунків, сертифікату якості, товаротранспортної
накладної та податкової накладної, як на підставу для відмови у стягненні суми
боргу, оскільки відповідач отримав товар по накладним без будь-яких
застережень.

Враховуючи вищевикладене, а також
те, що відповідач, в порушення умов договору, не виконав своє зобов'язання щодо
оплати отриманого товару, судова колегія погоджується з висновками попередніх
інстанцій про стягнення з ЗАТ “Криворізький завод гірничого обладнання”
13147,64 грн. боргу.

Відповідно до п.5.2 договору, у
випадку несвоєчасної оплати за поставлений товар покупець сплачує постачальнику
пеню від суми поставленого товару у розмірі 0,04% за кожен день прострочення,
але не більше подвійної ставки НБУ.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2006
року порушено провадження про банкрутство ЗАТ “Криворізький завод гірничого
обладнання” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи, що згідно ч. 4 ст. 12
Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не
нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), судова колегія погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції про стягнення з відповідача 259,93 грн.
пені лише за період до моменту введення мораторію.

Враховуючи вищевикладене,
оскаржувана постанова є такою, що прийнята на підставі повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального
та процесуального права, а тому судова колегія не вбачає підстав для її
скасування.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 17.01.2007 року у справі № 34/318-06 залишити без змін.

Головуючий
Н. Кочерова

Судді
В.  Рибак

М. Черкащенко