ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"14" травня 2007 р.
Справа  № 34/123-07-2526А

14.05.2007р. в 15год.19хв. господарський суд Одеської області

у складі судді Фаєр Ю.Г.

при секретарі судового засідання Кулаковській С.А.,

за участю представників від позивача: Черватюк Є.П., діючої на підставі довіреності №11 від 19.01.2007р.; Шмаглюченко А.Н., діючої на підставі довіреності №74 від 10.04.2007р.; Чернега М.П. –голови СК «Шаболат»;

від відповідача: Тимофєєва В.Т. - головного державного податкового ревізор-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб Білгород-Дністровської ОДПІ, діючого на підставі довіреності від 02.04.2007р. №4292/01; Гайдайчука В.В. –старшого державного податкового інспектора юридичного відділу Білгород-Дністровської ОДПІ, діючого на підставі довіреності від 08.02.06р. №1252/10;

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань господарського суду Одеської області №6 в м. Одесі адміністративну справу №34/123-07-2526А

за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Шаболат”

до відповідача Білгород-Дністровської об’єднаної державної податкової інспекції в Одеській області

про скасування податкового повідомлення-рішення Білгород-Дністровської об’єднаної державної податкової інспекції №/0 від 28.02.2007р. про нарахування Сільськогосподарському виробничому кооперативу „Шаболат” суми податкового зобов’язання в розмірі 54843,57грн.

Суть спору: Сільськогосподарський виробничий кооператив „Шаболат” звернувся до суду з позовною заявою та заявою про уточнення позовних вимог, в яких просить скасувати податкове повідомлення-рішення Білгород-Дністровської об’єднаної державної податкової інспекції №/0 від 28.02.2007р. про нарахування суми податкового зобов’язання в розмірі 54843,57грн., посилаючись на неправомірність визначення відповідачем податкового зобов’язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 18281,19грн. та застосованим штрафним санкціям по цьому податку на суму 36562,38грн. внаслідок відсутності порушення вимог п.1.3 ст.1, ст.2, п.3.1, п.3.4. ст.3, пп.4.2.1 п.4.2 ст.4, п.7.1 ст.7 та п.22.3 статті 22 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” від 22.05.2003р. (із змінами та доп.).

Білгород-Дністровська об’єднана державна податкова інспекція в Одеській області проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та доповненні до нього та просить відмовити позивачу у задоволенні уточнених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Білгород-Дністровська об’єднана державна податкова інспекція в Одеській області здійснила виїзну планову документальну перевірку з питань дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2005р. по 31.12.2006р., за результатами якої склала акт перевірки від 19.02.2007р. №510/2320-03768737.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п.1.3 ст.1, ст.2, п.3.1, п.3.4. ст.3, пп.4.2.1 п.4.2 ст.4, п.7.1 ст.7 та п.22.3 статті 22 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” від 22.05.2003р. (із змінами та доп.) внаслідок не донарахування позивачем та не перерахування податку з доходів фізичних осіб на суму 502,1грн. за надані працівникам господарства у рахунок майбутніх платежів взаєморозрахунків по заробітній платі на суму 1193,4грн. у розмірі 173,7грн. та за надані робітникам готівкові кошти та продукцію на суму 2295,17грн. у рахунок майбутніх взаєморозрахунків по земельному паю у розмірі 328,4грн.; внаслідок не нарахування податку по орендованим земельним пайям у 2005-2006р.р., з урахуванням п.3.4 ст.3 названого закону, що зумовило визначення позивачу податкового зобов’язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 17779,09грн., зокрема: у 2005р. на суму 8533,67грн. та у 2006р. на суму 9245,42грн.

На підставі цього акту перевірки Білгород-Дністровська об’єднана державна податкова інспекція в Одеській області прийняла податкове повідомлення-рішення №/0 від 28.02.2007р. про визначення податкового зобов’язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 18281,19грн. та застосованим штрафним санкціям по цьому податку на суму 36562,38грн.

Здійснене відповідачем визначення позивачу податкового зобов’язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 18281,19грн. та застосованим штрафним санкціям по цьому податку на суму 36562,38грн. є правомірним з наступних підстав.

Згідно п.1.3 ст.1 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” дохід з джерелом його походження  з України - будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, у тому числі, але не виключно, у вигляді: а) процентів за борговими вимогами чи зобов'язаннями, випущеними (емітованими) резидентом; б) дивідендів, нарахованих резидентом –емітентом корпоративних прав; в) доходів у вигляді інвестиційного прибутку від здійснення операцій з цінними паперами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах; г) доходів у вигляді роялті, іншої плати за використання прав інтелектуальної (у тому числі промислової) власності, отриманих від резидента; д) доходів у вигляді заробітної плати, нарахованих (виплачених, наданих) внаслідок здійснення платником податку трудової діяльності на території України, від працедавця, незалежно від того, чи є такий працедавець резидентом або нерезидентом, а також заробітної плати, нарахованої особі за здійснення роботи  за наймом у складі  екіпажу (команди) транспортного засобу, який перебуває за межами території України, її територіальних вод (виключної економічної зони), у тому  числі на якірних стоянках, та належить резиденту на правах власності або перебуває у його тимчасовому (строковому) користуванні та/або є зареєстрованим  у Державному судновому реєстрі України чи Судновій книзі України; е) доходів від надання в оренду (лізинг): нерухомості, розташованої на території України; рухомого майна, якщо орендодавець є резидентом України, або якщо користування таким майном здійснюється на території України, незалежно від того, чи є орендодавець резидентом чи нерезидентом; є) доходів від продажу нерухомого майна, розташованого на території України; ж) доходів від продажу рухомого майна, якщо факт зміни власника (продажу об'єкта рухомого майна) підлягає  державній реєстрації та/або нотаріальному посвідченню згідно із законом України, або якщо місце вручення такого рухомого майна набувачеві знаходиться на території України; з) доходів від здійснення підприємницької діяльності, а також незалежної професійної діяльності на території України; и) доходів, що виплачуються (надаються) резидентами у вигляді виграшів і призів, у тому числі у  лотерею (крім державної); благодійної допомоги, подарунків; і) доходів у вигляді активів, що передаються у спадщину, якщо такі активи або джерело їх виплати знаходяться на території України; ї) інших доходів як виплати чи винагороди за цивільно-правовими договорами, одержуваних резидентом або нерезидентом, якщо джерело виплати (нарахування) таких доходів знаходиться на території України, незалежно від резидентського статусу особи, що їх виплачує (нараховує).

Відповідно до п.3.1 ст.3 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний оподатковуваний дохід; чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального річного оподатковуваного доходу на суму податкового кредиту такого звітного року; доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх виплаті; іноземні доходи.

Згідно п.3.4 ст.3 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” при нарахуванні доходів у будь-яких негрошових формах об'єкт оподаткування визначається як вартість такого нарахування, визначена за звичайними цінами, помножена на коефіцієнт, який розраховується за такою формулою: К = 100:(100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент такого нарахування. Вартість такого нарахування визначається виходячи із звичайної ціни, збільшеної на суму: податку на додану вартість, якщо особа, яка здійснює таке нарахування, є платником податку на додану вартість; акцизного збору, якщо надається підакцизний товар.

Відповідно до вимог п.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом, відносно чого позивач не заперечує, між позивачем та власниками земельних ділянок укладені договори на надання в строкове платне володіння та користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, за користування якими позивач як орендар зобов’язався сплатити орендну плату за домовленістю сторін у грошовій, натуральній формах та в формі надання послуг. Згідно виписки з протоколу засідання правління позивача про затвердження орендної плати за земельні ділянки від 02.02.2005р. №1 у розмірі зерно - 1000кг, готівковою - 180грн. та від 23.09.2005р. №6 про затвердження додаткової виплати орендної плати за земельні ділянки у розмірі масло рослинне 10кг.

Орендна плата за земельний пай, нарахована у 2005р., складає 675грн., у т.ч. зерно фуражне - 1000кг вартістю 0,46грн. за 1 кг на суму 460грн., масло рослинне 10кг вартістю 3,5грн за 1кг на суму 35грн., готівка у сумі 180грн.

Згідно до п.8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

З врахуванням зазначеного, сума утриманого податку з доходів фізичних осіб з одного пайовика складає 97,36грн., тобто 460грн.+35грн.=495грн.х1,149425=568,96грн. +180грн.=748,96грн.х13%, а сума нарахованого земельного паю (дохід пайовика від здачі оренду земельної ділянки) к видачі з врахуванням зменшення на суму утриманого податку з доходів фізичних осіб становить 577,64грн (сума нарахованого доходу 675грн.-97,36грн.).

Як вірно встановлено відповідачем з наданих до перевірки відомості нарахування земельного паю та утримання податку з доходів фізичних осіб за 2005р., головної книги за 2005р. позивачем у 2005р. фактично нараховане земельний пай по одному пайовому внескові у сумі 748,96грн., у т.ч. зерно фуражне - 1000кг на суму 528,73грн., масло рослинне 10кг на суму 40,23грн., готівкою у сумі 180грн. Загальна сума нарахованого земельного паю у 2005р. за проводкою Д-т рахунку №91 "Витрати" та К-т рахунку №685/1 "Взаєморозрахунки по земельному паю" становить 577883,94грн. та податку з доходів фізичних осіб за 2005р. за проводкою Д-т рахунку №685/1 та К-т рахунку 641 "Взаєморозрахунки по податку з доходів фізичних осіб" у сумі 75122,14грн. (577883,94грн.х13%=75122,14грн.).

Однак позивач всупереч приписів п.3.4 ст.3 названого закону не збільшив об'єкт оподаткування нарахований в негрошовій формі на її коефіцієнт 1,149425 (на 2005-2006р.), що свідчить про те, що об'єкт оподаткування доходу для нарахування суми доходу у вигляді натуроплати та готівкових коштів становить 833,97грн., зокрема: (зерно у сумі 528,73грн.+масло у сумі 40,23грн.)х1,149425=653,97грн. + 180грн. готівкою), а сума нарахованого податку з доходів фізичних осіб становить 108,42грн. (833,97грн.х13%).

Викладене свідчить про правомірне донарахування відповідачем у 2005р. податку з доходів фізичних осіб у розмірі 8533,67грн. (577883,94грн.:748,96грн.=771,58 паїв*(108,42грн. - 97,36грн.).

Поряд з цим, під час перевірки відповідачем виявлено наведені порушення й протягом 2006р. З виписки протоколу засідання правління позивача про затвердження орендної плати за земельні ділянки від 15.02.2006р. №1 у розмірі зерно - 1000кг., готівкою 200грн., від 22.12.2006р. №8 про затвердження додаткової виплати орендної плати за земельні ділянки у розмірі масло рослинне 10кг.

Орендна плата за земельний пай, нарахована у 2006р. визначена у розмірі 660грн., у т.ч. зерно фуражне - 1000кг по ціні 0,52грн. за 1кг на суму 520грн., масло рослинне 10кг по ціні 4грн. за 1 кг на суму 40грн. та 200грн. готівкою.

З врахуванням зазначеного, сума утриманого податку з доходів фізичних осіб з одного пайовика складає 109,68грн. (520грн.+40грн.=560грн.*1,149425=643,7грн.+200грн.=843,7грн. *13%).

Як вірно встановлено відповідачем з наданих до перевірки відомості нарахування земельного паю та утримання податку з доходів фізичних осіб за 2006р., головної книги за 2006р. встановлено, що господарством у 2006р. нараховане земельний пай по одному пайовому внескові у сумі 797,7грн., у т.ч. зерно фуражне - 1000кг на суму 597,7грн., масло рослинне 10 кг на суму 46грн., готівкою у сумі 200грн. Загальна сума нарахованого земельного паю у 2006р. по рахунку №685/1 "Розрахунки по земельному паю" становить 624029,53грн. та податку з доходів фізичних осіб за 2006р. за проводкою Д-т рахунку №685/1 та К-т рахунку 641 "Взаєморозрахунки по податку з доходів фізичних осіб" у сумі 81123,03грн. (624029,53грн.*13%).

Тобто, сума нарахування по одному земельному паю фактично складає 843,7грн., а саме: зерно у сумі 597,7грн. + масло у сумі 46грн. + готівка у сумі 200грн.

Однак позивач всупереч приписів п.3.4 ст.3 названого закону не збільшив об'єкт оподаткування нарахований в негрошовій формі на її коефіцієнт 1,149425 (на 2005-2006р.), що свідчить про те, що об'єкт оподаткування доходу для нарахування суми доходу у вигляді натуроплати та готівкових коштів становить 939,88грн., зокрема: (зерно у сумі 597,7грн. + масло у сумі 46грн.=643,7грн. *1,149425=739,88грн. + 200грн. = 939,88грн.), де сума нарахованого податку з доходів фізичних осіб становить 122,18грн. (939,88грн.*13%).

Викладене свідчить про правомірне донарахування відповідачем у 2006р. податку з доходів фізичних осіб у розмірі 9245,42грн. (624029,53:843,7грн.=739,6344паїв*(122,18грн. - 109,68 грн.).

З врахуванням наведеного, правомірним є й донарахування відповідачем позивачу податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 502,1грн. внаслідок надання працівникам господарства у рахунок майбутніх платежів взаєморозрахунків по заробітній платі на суму 1193,4грн. з доходів фізичних осіб у розмірі 173,7грн. та за надані робітникам готівкові кошти та продукцію на суму 2295,17грн. у рахунок майбутніх взаєморозрахунків по земельному паю податок з доходів фізичних осіб у розмірі 328,4грн.

Враховуючи вимоги зазначеного закону, з врахуванням наданих позивачем на розгляд суду листів, в яких також відображено наведений відповідачем розрахунок об’єкту оподаткування за оренду земельних паїв в негрошовій формі збільшений на її коефіцієнт 1,149425 у відповідності до приписів п.3.4 ст.3 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб”, відповідачем правомірно визначене позивачу податкове зобов’язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 18281,19грн. та застосованим штрафним санкціям по цьому податку на суму 36562,38грн.

Викладене вище спростовує твердження позивача, викладені у позовній заяві та уточненні до неї.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Шаболат” слід відмовити.

Керуючись ст.ст.71, 72, 94, ч.6 ст.103, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          У задоволенні позовних вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Шаболат”  - відмовити.

Постанова господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано, якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Про апеляційне оскарження рішення суду (постанови) першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови складено 21.05.2007р.

Суддя