ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007 р.
№ 2-16/2637.1-2006 (2-9/14-05, 2-16/14.1-05, 2-9/13855-04)

Вищий  господарський  суд  України  у  складі  колегії  суддів:

головуючого
Подоляк О.А.

суддів :
Грека Б.М.,
Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Колективного науково-виробничого підприємства “Інтер-газ”

на  постанову
від 11.05.2006 р. Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі
№ 2-16/2637.1-2006

за  позовом
ВАТ “Крименерго” в особі
Сімферопольського району
електричних мереж
(надалі –Товариство)

до
Колективного науково-виробничого підприємства “Інтер-газ”
(надалі –Підприємство)

про
стягнення 35013,25 грн.

за участю представників:

від позивача
-  Лагозинська В.Л.

від відповідача
-  не з’явились

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2004 р. Товариство звернулось до суду з позовом до Підприємства про стягнення 35013,25 грн. боргу у вигляді п’ятикратної вартості спожитої електроенергії понад граничну величину з мотивів порушення відповідачем строку оплати спожитої електроенергії згідно договору на постачання електричної енергії № 129 від 05.04.2002 р.

Підприємство проти задоволення позову заперечувало.

Рішенням господарського суду АР Крим від 01-04.02.2005 р., залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.03.2005 р., в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.10.2005 р. рішення господарського суду АР Крим від 01-04.02.2005 р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.03.2005 р. скасовано, а справу передано на новий розгляд до місцевого господарського суду.

За наслідком нового розгляду справи, рішенням господарського суду АР Крим від 30.01-09.02.2006 р. (суддя Омельченко В.А.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.05.2006 р. (судді: Плут В.М., Сотула В.В., Щепанська О.А.), позов задоволено: стягнуто з Підприємства на користь Товариства 35013,25 грн. боргу з підстав правомірності та обґрунтованості пред’явлених вимог.

Не погоджуючись з постановою, Підприємство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення і постанову скасувати, а справу передати на новий розгляд до місцевого господарського суду, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідач не використав наданого законом права на участь свого представника у судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 05.04.2002 р. між Товариством та Підприємством укладено договір № 129 на постачання електричної енергії, відповідно до умов якого відповідач, який є споживачем електроенергії, зобов'язався своєчасно та щомісяця виконувати розрахунки з позивачем  за  користування  електроенергію,  а  при  виконанні  умов  договору керуватися діючим законодавством України та Правилами користування електричною енергією. Відповідно до умов договору, розрахунковий період для відповідача встановлено з 18 числа попереднього місяця до 18 числа поточного місяця, і згідно пункту 3.1 договору остаточний розрахунок має бути здійснений до 21 числа кожного місяця.

Додатковою угодою від 21.05.2003 р. до договору сторони передбачили, що згідно висновків за розрахунковий період договірна величина споживання електричної енергії корегується постачальником електричної енергії до рівня фактично сплаченої за цей місяць величини її споживання. Якщо споживач протягом місяця не перевищив встановленого на початку місяця величин, але не здійснив у повному  обсязі  оплату  спожитої  електроенергії,  граничні  величини  на  цей  місяць зменшуються відповідно до рівня здійсненої оплати.

В процесі розгляду справи судами досліджені обставини порушення Підприємством умов договору із додатковою угодою до нього та вимог чинного законодавства у галузі електроенергетики щодо своєчасної оплати за спожиту електроенергію у спірний період, корегування відповідачем граничних величин, споживання електричної енергії позивачем понад граничні величини, а також правомірність виставлення Товариством рахунків за перевищення об'ємів споживання електроенергії.

Проаналізувавши положення договору № 129 від 05.04.2002 р. та додаткової угоди, дослідивши обставини справи та врахувавши норми ст. ст. 26, 27 Закону України “Про електроенергетику”, Порядку постачання електричної енергії споживачам, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 р. № 441 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2002 р. № 475), Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 р. № 28, встановивши перевищення відповідачем граничних величин споживання електричної енергії, суди дійшли підставних висновків про обґрунтованість та правомірність позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що суди в порядку ст. ст. 43, 47, 43, 99, 101 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування  своїх  вимог  і  заперечень докази;  належним  чином  проаналізували відносини сторін.

На підставі встановлених фактичних обставин місцевим господарським судом з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін, правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, обґрунтовано задоволено позов.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, повторно розглядаючи справу, повно з’ясував обставини, які мали значення для правильного розгляду поданої апеляційної скарги. Висновки апеляційного суду ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Посилання оскаржувача на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Колективного науково-виробничого підприємства “Інтер-газ” залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.05.2006 р. у справі № 2-16/2637.1-2006 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                      О. Подоляк

С у д д і:                                                                                          Б. Грек

Л. Стратієнко