ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"30" січня 2007 р.
Справа № 9/588/06

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Іванова Н.О. (довіреність №10-д від 19.10.2006р.)

від відповідача: не з’явився

від прокуратури: Клюкін К.І., посвідчення №3, дійсне до 12.01.2012 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Новогригорівське”

на рішення господарського суду Миколаївської області від 14.11.2006 року

по справі №9/588/06

за позовом Прокурора Миколаївського району Миколаївської області в інтересах Держави в особі Миколаївської районної державної адміністрації

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Новогригорівське”

про розірвання договору оренди та стягнення 148670,84грн.

В С Т А Н О В И Л А:

14 вересня 2006 року Прокурор Миколаївського району Миколаївської області в інтересах Держави в особі Миколаївської районної державної адміністрації (далі по тексту –позивач, Прокурор) звернувся у господарський суд Миколаївської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Новогригорівське” (далі по тексту –відповідач) про стягнення боргу по орендній платі за землю в сумі 148670,84грн.

10 листопада 2006 року Прокурором були уточнені позовні вимоги та крім попередніх вимог позивач просив господарський суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 15.07.2004 року, укладеного між Миколаївською районною державною адміністрацією та СТОВ „Новогригорівське”.

В свою чергу, 14 листопада 2006 року Миколаївська районна державна адміністрація Миколаївської області звернулася до господарського суду із заявою про уточнення позовних вимог, яку підтримав Прокурор та просила суд стягнути з відповідача 228884грн. пені за невнесення орендної плати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушені умови договору оренди, зокрема, орендар не сплачує орендну плату за землю, чим допустив заборгованість в сумі 148670,84грн. Порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки є підставою для його розірвання у відповідності із ст. 32 Закону України „Про оренду землі”.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 14 листопада 2006 року (суддя Філінюк І.Г) (яке підписано 21.11.2006р.) позовні вимоги задоволені частково. Розірваний договір оренди земельної ділянки від 15.07.2005 року, укладений між Миколаївською районною державною адміністрацією та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю „Новогригорівське”, зареєстрований у Державному реєстрі земель за №8-125 від 18.07.2005року. З відповідача стягнуто 148670,84грн. заборгованості за оренду земельної ділянки, а також судові витрати: 1571,70грн. державного мита та 118грн. витрати на ІТЗ судового процесу. В частині стягнення 228884грн. пені –відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відповідач в період з 18.07.2005 року по 01.06.2006 року не вносив орендну плату за користування земельною ділянкою, а тому на підставі статей 24, 25 Закону України „Про оренду землі” та ст. 141 ЗК України, договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї сторони в разі  невиконання сторонами обов’язків по договору.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Миколаївської області Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Новогригорівське”  звернулося до Одеського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. При цьому скаржник посилається на те, що господарським судом не повно з’ясовані обставини справи, не вірно застосовані норми матеріального права, а тому прийнято необґрунтоване рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився без поважних причин. Про причини неявки, суд не повідомив, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення №2130191 від 04.01.2007 року. За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача.

Прокурор та позивач відзив на апеляційну скаргу не надали, але в судовому засіданні просили суд залишити рішення господарського суду без змін, вважаючи його обгрунтованим відповідаючим вимогам діючого законодавства та матеріалам справи.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників прокуратури та позивача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 липня 2005 року між Миколаївською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю „Новогригорівське” (орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки (далі по тексу –договір), згідно з пунктом 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Криничанської сільської ради, строком на три роки (п.8 договору).

Вказаний договір зареєстрований в Миколаївському районному відділу земельних ресурсів, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №8-125 від 18.07.2005р. (а.с.7 об.)

Відповідно до пункту 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1808,8285 га, у тому числі земель сільськогосподарського призначення 1776,9815га із них –ріллі 1634,5118га, пасовищ 137,1169га, господарські шляхи і прогони 5,3528 та полезахисні лісосмуги 31,8470га.

Пунктом 8 договору сторони передбачили, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 186001,26грн. на рік. Орендна плата підлягає індексації згідно чинного законодавства України.

Орендна плата вноситься у такі строки: рівними частинами щомісячно кожного року у грошовому виразі (п.11 договору).

Відповідно до п. 15 договору земельна ділянка передається в оренду для товарного сільськогосподарського виробництва. При цьому, передача земельної ділянки орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (п.20 договору).

Пунктом 38 договору сторони передбачили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов’язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання другою стороною обов’язків, передбачених договором.

В зв’язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивач був змушений звернутися до господарського суду з вище зазначеними позивними вимогами.

Колегія суддів не може погодитися з доводами скаржника про те, що прокурор не мав права звертатися до господарського суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Миколаївської районної державної адміністрації, з наступних підстав.

Пунктом 2 статті 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, у позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (частина друга статті 2 ГПК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовної заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Прокурор Миколаївського району Миколаївської області, пред’являючи позов в інтересах держави, обґрунтував свої вимоги тим, що відповідно до ст. 4 Закону України „Про оренду землі”, орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державної власності, є районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, в межах повноважень, визначених законом. Оскільки Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Новогригорівське” після укладання спірного договору оренди земельної ділянки порушило обов’язки за цим договором, а саме не сплачувало оренду плату, то такі дії, на думку прокурора Миколаївського району Миколаївської області, потягли за собою порушення інтересів держави.

Не приймається колегією суддів до уваги твердження скаржника, що у даній справі не може виступати позивачем райдержадміністрація, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 27 Закону України „Про плату за землю”, на яку посилається скаржник в апеляційній скарзі, передбачено, що контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку, а також; орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється органами державної податкової служби.

Отже, в даному випадку органи державної податкової служби виступають як контролюючий орган за правильністю обчислення і справляння земельного податку, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Крім того, як було вище зазначено сторонами по справі 15.07.2005 року був укладений спірний договір оренди земельної ділянки, а тому вимагати розірвання цього договору у відповідності із ст. ст. 24,25 Закону України „Про оренду землі” може тільки сторона за договором. Тому державна податкова служба не може виступати по даній справі в якості позивача та вимагати розірвання спірного договору за невиконання його умов, так як не була стороною при його укладанні.

Отже, господарський суд обґрунтовано, у відповідності із ст. 17 Закону України „Про плату за землю” дійшов висновку, що несплата земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності протягом року, вважається систематичною і є підставою для припинення права користування земельними ділянками.

Відповідно до положень п. „д” статті 141 Земельного кодексу України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Крім того, пунктом 39 договору сторони передбачили, що умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання другою стороною обов’язків, передбачених договором.

Істотними умовами договору оренди земельної ділянки є орендна плата.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не сплачував орендну плату за земельну ділянку за 2005, 2006 роки, чим допустив порушення своїх обов’язків, згідно пункту 28 договору.

Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду, якими не були прийняті до уваги твердження скаржника щодо існування домовленості між сторонами, згідно з якими після укладання договору оренди землі, ці землі підлягали приватизації.

Укладаючи 15.07.2005 року договір про оренду земельної ділянки, сторони узгодили всі істотні умови для даного виду договору. Підписали його та скріпили печатками без будь-яких зауважень.

Скаржник стверджує, що в жовтні 2005 року йому стало відомо про те, що організаційно-правова форма товариства не відповідає вимогам ст. 25 Земельного Кодексу України та п. 8 його перехідних положень.

Отже, ще в жовтні 2005 року відповідач міг скористатися своїм правом, у відповідності із вимогами ст. 31 Закону України „Про оренду землі”, п. 38 договору оренди та не звернувся до позивача про дострокове розірвання договору.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Миколаївської області від 14.11.2006 року відповідає вимогам діючого процесуального та матеріального права, а тому підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів –

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 14.11.2006 року (підписаного 21.11.2006р.) по справі №9/588/06 залишити без змін, а апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Новогригорівське” без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                     С.І. Колоколов

Суддя                                                                            Г.П. Разюк

Суддя                                                                            М.С. Петров