ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"27" березня 2007 р.                                                            Справа №6/451-нА

за позовом  Віньковецької районної санітарно-епідемологічної станції Віньковецького району,  смт. Віньківці

до Державної інспекції з контролю за цінами в Хмельницькій області м. Хмельницький

про скасування рішення про застосування економічних санкцій за порушеннядержавної  дисципліни цін №274 від 02.11.06р.  на суму 4 037,06 грн.

Суддя  Танасюк О.Є.                    Секретар судового засідання Грицишина Л.В.

Представники сторін:

від позивача   Данілов Д.І. -  головний лікар Віньковецької СЕС, згідно посвідчення №452

Подворний І.Г. –представник за довіреністю №01/272 від 12.03.07р.

від відповідача   Замрієва С.С. –представник за довіреністю №0008 від 10.01.07р.

У судовому  засіданні  згідно ч.3 ст. 160 КАСУ проголошено  вступну  і  резолютивну частини постанови.

Суть спору: Позивач звернувся з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Хмельницькій області №274 від 02.11.06р., згідно якого у  позивача підлягає вилученню до бюджету 2018,53 грн. необгрунтовано отриманої виручки та   застосовано штрафні санкції в сумі 4037,06 грн. за порушення ним вимог Постанови КМУ від 15.10.02р. №1544 „Про затвердження  переліку  робіт і послуг у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя  населення, які виконуються  і надаються за плату”.

Повноважні представники позивача в судове засідання з’явилися, позовні вимоги підтримали, вказуючи, що 27.10.06р. посадовими особами відповідача було проведено перевірку з питань дотримання позивачем  державної дисципліни цін при формуванні та застосуванні  тарифів при наданні платних послуг населенню.

Із висновками вказаної перевірки, за результатами якої прийнято спірне рішення позивач не погоджується, вказуючи, що відповідачем не враховано специфіки  роботи бактеріальної  лабораторії та роботи санепідемстанції в цілому, та те що позивач  є закладом охорони здоров’я, тому послуги по проведенню лабораторних досліджень за зверненнями громадян, які можуть надаватися виключно закладами охорони здоров’я ним надавалися правомірно, що відповідає нормам Закону України „Про охорону здоров’я” та Закону України „Про забезпечення санітарного епідеміологічного благополуччя населення.  Відповідно до вимог Постанови  КМУ від 11.07.02р. №989  „Про внесення змін  до Постанови КМУ від 17.09.96р. №1138”, проведення таких досліджень віднесено до компетенції державних та комунальних закладів охорони здоров’я, тому позивач, який входить до переліку органів охорони здоров’я має право надавати такі послуги, через свою акредитовану лабораторію.

Крім того, позивач заперечує проти висновків перевірки, що він не мав права надавати послуги по проведенню лабораторних досліджень саме громадянам, оскільки  такий вид послуг відсутній в Постанові КМУ „Про затвердження переліку робіт і послуг у сфері забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, які виконуються і надаються за плату” №1544 від 15.10.02р., стверджує , що проведення лабораторних досліджень за зверненнями громадян, із використанням реакції аглютинації, згідно п.29 Постанови КМУ від 07.08.03р. №1351, за використання яких і вносилася плата в розмірі 10,61 грн. не відносяться до сфери послуг забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, а надавалися на підставі Постанови КМУ від 11.07.02р. №989 як органом охорони здоров’я.

Також, позивач зазначає, що Постанова КМУ №662 від 11.05.06р. „Про внесення змін до постанов КМУ від 15.10.02р. №1544 та від 27.08.03р. №1351”, на підставі якої надавалися послуги та застосовувалися тарифи за їх надання, стосується прав та обов’язків громадян, оскільки обмежує випадки звернення громадян до органів санітарно-епідеміологічного контролю, тому чинності набирає і підлягає обов’язковому застосуванню підприємствами, установами та громадянами не з моменту її прийняття (11.05.06р.), а з моменту її офіційного опублікування в ЗМІ, а саме з 31.05.06р., коли вона була опублікована в газеті „Урядовий кур’єр”.

За таких обставин, кошти отриманні позивачем в сумі 1 760,75 грн. за період з 01.10.05р. по 31.05.06р. за проведення зазначених досліджень вважає отриманими правомірно. При цьому, позивач визнає, що кошти отримані ним в період після 31.05.06р. є необгрунтовано отриманими, тому порушення на суму 165,98 грн. визнає.

Позицію Міністерства юстиції України, викладену в листі №34-26.2396 від 06.07.06р. про набрання чинності вказаною Постановою КМУ з моменту її прийняття, з 11.05.06р. вважає необґрунтованою та необов’язковою до застосування, тому просить суд не брати її до уваги.

Відповідач у письмових запереченнях на позовну заяву та його повноважний представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, мотивуючи тим, що  за результатами проведення перевірки, посадовими особами відповідача встановлено необґрунтоване отримання позивачем  виручки за надання послуг, які не передбачені  НПА, що встановлюють  для них відповідні переліки, чим, на думку відповідача, порушено вимоги Постанови КМУ №1544 від 15.10.02р. „Про затвердження переліку  робіт і послуг  у сфері  забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя  населення, які надаються за плату” в період з 01.11.05р. по 10.08.06р.

Крім того, відповідач вказує, що з аналізу норм Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення”” від 10.01.02р. №2915-ІІІ, вбачається лише можливість надання органами Державної СЕС платних послуг у сфері санітарно-епідемічного благополуччя, що не пов’язані із медичною допомогою населенню, тому стягнення плати за дослідження біологічних матеріалів людей під час проходження ними обов’язкових медоглядів є неправомірним.

При цьому, відповідач звертає увагу суду на те, що відповідно до Указу Президента України „Про порядок офіційного оприлюднення  нормативно-правових акті та набрання ними чинності”, НПА КМУ набирають чинності  з моменту їх прийняття, якщо більш пізній строк  набрання ними чинності не передбачено в цих актах, тому вважає, що постанова КМУ №662 від 11.05.06р. „Про внесення змін до постанов КМУ від 15.1006р. №1544 та від 27.08.03р. №1351” вступила в законну силу  11.05.06р. Посилається також на лист Мін’юсту України №34-26.2396 від 06.07.06р., в якому, на думку відповідача, чітко зазначено момент вступу її в силу.

За таких обставин, вважає спірне рішення №274 від 02.11.06р. прийнятим правомірно.

Розглядом  матеріалів справи встановлено:

Віньковецька районна санітарно-епідеміологічна станція –зареєстрована як суб’єкт підприємницької діяльності –юридична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №331988 від 29.01.01р., довідкою відділу статистики  у Віньковецькому районі №93 від 22.11.06р. та є установою  державної санітарно –епідеміологічної  служби системи Міністерства охорони здоров’я України.

27.10.06р. посадовими особами Держінспекції з контролю за цінами на підставі посвідчення №0781 від 23.10.06р. проведено перевірку  з питань дотримання позивачем  державної дисципліни цін при формуванні та застосуванні тарифів на роботи і послуги у Віньковецькій санітарно-епідеміологічній станції за період з жовтня 2005р. по жовтень 2006р.

За результатами  вказаної перевірки складено акт від 27.10.06р., в якому встановлено  факт  надання позивачем платних послуг по проведенню бактеріологічних та вірусологічних досліджень із застосуванням реакції аглютинації фізичним особам, за використання яких і вносилася плата в розмірі 10,61 грн.  Дана послуга надавалася на підставі укладених договорів та актів виконаних робіт. В акті перевірки зроблено висновок про незаконність їх надання, оскільки названі послуги не увійшли до „Переліку  робіт і послуг у сфері забезпечення санітарного та  епідемічного благополуччя населення, які виконуються і надаються за плату” і законодавчо не визначено тарифів за їх проведення, а надання цих послуг здійснюється виключно державними та комунальними закладами охорони здоров’я, вищими медичними  навчальними закладами та  науково-дослідними установами, тому Віньковецька СЕС не мала права на проведення таких досліджень.

Крім того, в акті перевірки відповідачем зроблено висновок про необґрунтоване отримання позивачем за період з 11.05.06р. по 10.08.06р. виручки в сумі 17,60  за видачу санітарного паспорта та 74,19 грн. за оцінку матеріалів щодо відведення земельної ділянки за  тарифами, затв. Постановою КМУ №1351 від 27.08.03р. без урахування змін, внесених Постановою КМУ №662 від 11.05.06р. „Про внесення змін до постанов КМУ від 15.10.06р. №1544 та від 27.08.03р. №1351”.

Таким чином, за надання вказаних послуг, позивачем було отримано:

-          в період з 01.10.05р. по 31.05.06р. 1760,75 грн., в тому числі 91,79 грн. в період з 11.05.06р. по 31.05.06р.;

-          в період після 31.05.06р. в сумі 165,98 грн.

На підставі вказаного акту перевірки, Державною інспекцією з контролю за цінами прийнято рішення про застосування до Віньковецької СЕС штрафних санкцій за порушення державної дисципліни цін №274 від 02.11.06р., яким до позивача застосовано фінансові санкції за порушення державної дисципліни цін за період з 01.10.05р. по 10.08.06р.

Аналізуючи надані по справі докази та пояснення позивача, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається наступне:

Відповідно до ст.3 Основ законодавства про охорону здоров’я, до закладів охорони здоров'я відносяться - підприємства, установи та організації, завданням яких є забезпечення різноманітних потреб населення в галузі охорони здоров'я шляхом подання медико-санітарної допомоги, включаючи широкий спектр профілактичних і лікувальних заходів або послуг медичного характеру, а також виконання інших функцій на основі професійної діяльності медичних працівників.

Згідно наказу МОЗ №385 від 28.10.05р. „Про затвердження переліку закладів охорони здоров’я”, санітарно-епідеміологічні станції входять до системи органів Міністерства охорони здоров’я.

Постановою КМУ №989 від 11.07.02р. „Про внесення змін до Постанови КМУ від 17.09.96р. №1138” затверджено Перелік платних послуг, які можуть надаватися в державних та комунальних  закладах охорони здоров’я, вищих медичних закладах та науково-дослідних інститутах. Згідно п. 13 затвердженого переліку до компетенції закладів охорони здоров’я відноситься надання послуг по проведенню лабораторних досліджень за зверненнями громадян.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про правомірність надання позивачем платних послуг по проведенню бактеріологічних та вірусологічних досліджень із застосуванням реакції аглютинації фізичним особам, що надавалися згідно укладених договорів та актів виконаних робіт, за проведення яких і вносилася плата в розмірі 10,61 грн. в період з 01.10.05р. по 31.05.06р.

Твердження відповідача про те, що вказані послуги не передбачені Постановою КМУ №1544 від 15.10.02р. „Про затвердження Переліку робіт і послуг у сфері забезпечення санітарного та  епідемічного благополуччя населення, які виконуються і надаються за плату”, судом до уваги не приймається, оскільки вказані послуги не відносяться до сфери санітарно-епідеміологічного благополуччя населення.

Також, судом враховується, що відповідно до п.3 Указу Президента України „Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності” від 10.06.97р. №503/97, громадяни,  державні  органи, підприємства, установи, організації під час здійснення своїх прав і обов'язків повинні застосовувати закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, опубліковані в офіційних друкованих виданнях або одержані у встановленому порядку від органу, який їх видав.

Згідно п. 4. даного Указу, нормативно-правові акти Верховної Ради України і Президента України набирають чинності через десять днів з дня їх офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня їх опублікування в офіційному друкованому виданні.

П. 5 Указу передбачає, що нормативно-правові акти   Кабінету   Міністрів України набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо більш пізній строк набрання ними чинності не передбачено в цих актах. Акти Кабінету Міністрів України, які визначають права і обов'язки громадян, набирають чинності не раніше дня їх опублікування в офіційних друкованих виданнях.

В постанові Кабінету Міністрів України №662 від 11.05.06р. „Про внесення змін до постанов КМУ №1544 від 15.10.02р. та №1351 від 27.08.03р.” не вказано дати введення її в дію, однак, враховуючи, що даною постановою зменшено перелік послуг (робіт), які можуть надаватися громадянам закладами санітарно-епідеміологічної служби та встановлено нові тарифи на послуги, які надаються цими закладами громадянам, суд прийшов до висновку, що постанова КМУ №662 від 11.05.06р. визначає права та обов’язки громадян, тому вступає в дію з моменту її офіційного оприлюднення.

За таких обставин, суд вважає, що застосовувати нові тарифи (прейскуранти) на роботи та послуги, які надаються за плату установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби, позивач міг  лише після офіційного  опублікування Постанови КМУ №662 від 11.05.06р.  „Про внесення змін до постанов КМУ від 15.10.02р. №1544 та від 27.08.03р. №1351” в газеті „Урядовий Кур’єр”, тобто з 31.05.06р. Таким чином, позивачем правомірно отримано кошти в сумі 91,79 грн. за надання платних послуг в період з 11.05.06р. по 31.05.06р.

При цьому, твердження відповідача про те, що Постанова КМУ №662 від 11.05.06р. введена в дію 11.05.06р. з посиланням на лист Міністерства юстиції №34-26-2336 від 06.07.06р., судом до уваги не приймається, оскільки вказаний лист не є документом обов’язковим до виконання, а є лише  думкою посадової особи органу стосовно викладеного в зверненні Міністерства охорони здоров’я питання.

Щодо коштів в сумі 165,98 грн., отриманих позивачем за надання платних послуг в період після 31.05.06р., то суд вважає їх такими, які отримані Віньковецькою СЕС безпідставно, в порушення вимог Постанови КМУ №662 від 11.05.06р. Даний факт не заперечується повноважними представниками  позивача в судовому засіданні, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.

З огляду на викладені обставини та враховуючи приписи ст.71 КАС України, в силу яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в частині скасування рішення Держцінінспекції №274 від 02.11.06р. щодо безпідставного застосування до позивача фінансових санкцій в сумі 1760,75 грн., в решті суми позовних вимог позивачу необхідно відмовити.

Враховуючи часткове задоволення позову та те, що при розгляді справи встановлено неправомірні дії обох сторін по справі, судові витрати покладаються обидві сторони пропорційно порівно,  згідно ст. 94 КАСУ.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104,105, 158-163, 162, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД -

ПОСТАНОВИВ:

Позов  Віньковецької районної  санітарно-епідеміологічної станції, смт. Віньківці до Державної інспекції з контролю за цінами в Хмельницькій області, м. Хмельницький  про скасування рішення про застосування економічних санкцій №274 від 02.11.06р. задоволити частково.

Скасувати рішення  Державної інспекції з контролю за цінами в Хмельницькій області №274 від 02.11.06р. в частині застосування економічних санкцій до Віньковецької районної санітарно-епідеміологічної станції в сумі 1760,75 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Віньковецької районної санітарно-епідеміологічної станції (смт. Віньківці Хмельницької області, вул. Проскурівська, 1, р/р 0165 МФО 315013 УДК у Хмельницькій області )  судовий збір в розмірі 1,70 грн. (одна гривня 70 коп.)

В решті позову відмовити.

Згідно    ст.ст. 185-186 КАСУ  сторони та   інші     особи, які   беруть участь у  справі  мають право    оскаржити  в    апеляційному  порядку Постанову повністю або частково. Заява про     апеляційне    оскарження   подається протягом  10 днів дня проголошення,  апеляційна    скарга  подається протягом  20 днів після подання   заяви по апеляційне оскарження. Подаються    до      апеляційного   адміністративного   суду     через  суд  першої інстанції.

Згідно ст.  254 КАСУ  Постанова , якщо інше не встановлено КАСУ  набирає законної сили  після   закінчення    строку  подання   заяви  про апеляційне   оскарження , якщо таку    заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      О.Є. Танасюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.