ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД У
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 р.
№ 2-426/04

Вищий господарський су
д України у складі колегії су
ддів :

Головуючий
Невдашенко Л.П.

Суддів
Михайлюка М.В. Дунаєвс
ької Н.Г.

розглянувши у відкритому с
удовому засіданні касаційну
скаргу
Фізичної особи -ОСОБА_1

на рішення та ухвалу

Микитівського районного с
уду міста Горлівки від 05.03.2004 рок
у Апеляційного суду Донецько
ї області від 01.06.2004 року

у справі
№ 2-426/04 Микитівського районн
ого суду міста Горлівки

за позовом
ОСОБА_1

до про
Товариства з обмеженою ві
дповідальністю “Резон” ОС
ОБА_3 стягнення вартості ма
йна і відшкодування морально
ї шкоди

за участю представників ст
орін:

позивача
ОСОБА_2

відповідача 1 відпові
дача 2
не з'явились, не з'явились,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Микитівськог
о районного суду міста Горлі
вки від 05.03.2004 р. позов задоволен
о частково, стягнуто з ТОВ “Ре
зон” на користь позивача 247700 гр
н. в рахунок вартості майна, 600 г
рн. витрат на послуги адвокат
а, а всього -248300 грн., а також держ
мита на користь держави в роз
мірі 2477 грн. В частині стягненн
я моральної шкоди відмовлено
. Стягнуто з ОСОБА_1 880 грн. де
ржмита на користь держави.
Ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 01.06.2004 р. в
ищезазначене рішення змінен
о: стягнуто з ТОВ “Резон” на ко
ристь позивача 138700 грн. у рахун
ок вартості майна, 600 грн. витра
т за послуги адвоката, а всьог
о -139300 грн. Стягнуто з ТОВ “Резон
” держмито у сумі 1387 грн. В част
ині стягнення з ОСОБА_1 880 г
рн. держмита рішення скасова
но. Виключено з мотивувально
ї частини рішення висновок с
уду про недоведеність позовн
их вимог про відшкодування м
оральної шкоди. В іншій части
ні рішення залишено без змін
.
Не погоджуючись з ухвалою а
пеляційного суду, позивач зв
ернувся до Вищого господарсь
кого суду України з касаційн
ою скаргою в якій просив скас
увати попередні судові рішен
ня та направити справу на нов
ий розгляд. В обґрунтування с
воїх вимог скаржник посилаєт
ься на те, що місцевим та апеля
ційним судами неправильно за
стосовані норми матеріально
го права та порушені норми пр
оцесуального права.
Колегія суддів Вищого госп
одарського суду України, зас
лухавши пояснення представн
ика позивача, обговоривши до
води касаційної скарги, пере
віривши юридичну оцінку обст
авин справи та повноту їх вст
ановлення, дослідивши правил
ьність застосування господа
рськими судами норм матеріал
ьного та процесуального прав
а, вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню, виход
ячи з наступного.
Як встановив та зазначив ап
еляційний суд, у червні 2002 р. по
зивачка звернулась до суду з
позовом до відповідача про с
касування рішення зборів зас
новників товариства від 21.05.2001 р
. і стягнення частки майна у су
мі 340804,59 грн. та відшкодування мо
ральної шкоди.
Позивачка була засновнико
м ТОВ “Резон”. 19.09.2000 р. вона подал
а відповідачу заяву про вихі
д з товариства та про виплату
їй частки майна пропорційно
її частки у статутному фонді
в сумі 384804 грн. Зазначена заява
була розглянута правлінням
товариства і призначена до р
озгляду загальними зборами н
а 29.09.2000 р.
29.09.2000 р. ОСОБА_1 оформила і п
одала відповідачеві нотаріа
льно посвідчену заяву про її
вихід із складу учасників то
вариства та виплату її частк
и. Президія зборів заяву не пр
ийняла і до повістки дня зага
льних зборів не включила.
27.03.2001 р. рішенням загальних зб
орів учасників товариства бу
в зменшений статутний фонд т
овариства, а рішенням загаль
них зборів від 21.05.2001 р. її виключ
ено зі складу учасників това
риства. Однак, позивачці не бу
ло виплачено частку майна то
вариства, пропорційну її час
тці у статутному фонді.
Відповідно до ст. 61 Закону Ук
раїни “Про господарські това
риства” учасник товариства в
праві вимагати розгляду пита
ння на зборах учасників за ум
ови, що воно було ним поставле
но не пізніш як за 25 днів до поч
атку зборів. З питань, не включ
ених до порядку денного, ріше
ння можуть прийматися тільки
за згодою всіх учасників, при
сутніх на зборах.
Апеляційний суд прийшов до
висновку, що оскільки заява п
озивача надійшла до відповід
ача 29.09.2000 р., то відповідач мав пі
дстави відмовити ОСОБА_1 р
озглядати її заяву на загаль
них зборах учасників товарис
тва 29.09.2000 р.
Рішенням загальних зборів
від 27.03.2001 р. затверджено рішенн
я Правління товариства від 16.1
0.2000 р. про згоду на вихід ОСОБ
А_1 зі складу учасників това
риства (а.с. 202-207). Разом з тим, ріше
нням загальних зборів учасни
ків товариства від 21.05.2001 р. ОСО
БА_1 виключено зі складу уча
сників товариства (а.с. 209).
Відповідно до ст. 54 Закону Ук
раїни “Про господарські това
риства” при виході учасника
з товариства з обмеженою від
повідальністю йому виплачує
ться вартість частини майна
товариства, пропорційна його
частці у статутному фонді. Ви
плата провадиться після затв
ердження звіту за рік, в якому
він вийшов з товариства, і в с
трок до 12 місяців з дня виходу
.
Позивачка вийшла з товарис
тва у 2001 році, відтак, при визна
ченні вартості майна товарис
тва, що відповідає частці поз
ивачки апеляційний суд взяв
до уваги баланс підприємства
за 2001 р., а не баланс за 2000 р., який з
астосував місцевий суд. Част
ка позивача у статутному фон
ді складає 3,95 %. На 31.12.2001 р. баланс т
овариства складав 9223000 грн., том
у частка позивача мала склад
ати 138700 грн.
З огляду на вищевикладене, а
пеляційний суд стягнув з від
повідача на користь позивача
138700 грн.
Апеляційний суд відхилив д
оводи позивача про навмисне
зменшення статутного фонду т
овариства з посиланням на те
, що згідно протоколу загальн
их зборів учасників товарист
ва від 27.03.2001 р. підставою для зме
ншення статутного фонду були
об'єктивні причини, а не виклю
чення позивача зі складу уча
сників товариства.
Крім того, суд прийшов до ви
сновку, що правовідносини ст
орін регулюються законом Укр
аїни “Про господарські товар
иства”, який не передбачає ст
ягнення моральної шкоди завд
аної тривалим розглядом пита
ння про виключення зі складу
учасників товариства і випл
ату частки.
Однак, погодитись з такими в
исновками апеляційного суду
не можна. Як зазначає скаржни
к у касаційній скарзі та вбач
ається з матеріалів справи (а
.с. 6, 22) з виписки з протоколу зас
ідання правління ТОВ “Резон”
№ 26 від 19.09.2000 р. вбачається, що зая
ва позивача про вихід зі скла
ду учасників товариства була
задоволена та було вирішено
до 01.11.2000 р. провести повернення
внесеного ОСОБА_1 в ТОВ “Р
езон” майна, а в разі його відс
утності провести його заміну
іншим майном або провести оп
лату його вартості грошима. У
зв'язку зі зменшенням обігов
их коштів ТОВ “Резон” було ви
рішено зменшити належну ОС
ОБА_1 суму відповідно до дан
их балансу ТОВ “Резон” стано
м на 01.10.2000 р.
Доводи апеляційного суду п
ро те, що позивачка повинна бу
ла звертатись 19.09.2000 р. з нотаріа
льно посвідченою заявою не с
простовує того факту, що заяв
а про вихід ОСОБА_1 була ро
зглянута Правлінням і було п
рийняте мотивоване рішення №
26 від 19.09.2000 р., згідно з протоколо
м засідання правління, яке бу
ло затверджене рішенням зага
льних зборів учасників товар
иства від 27.03.2001 року.
Відповідно до ст. 54 Закону Ук
раїни “Про господарські това
риства” при виході учасника
з товариства з обмеженою від
повідальністю йому виплачує
ться вартість частини майна
товариства, пропорційна його
частці у статутному фонді. Ви
плата провадиться після затв
ердження звіту за рік, в якому
він вийшов з товариства, і в с
трок до 12 місяців з дня виходу
. Однак, на порушення положень
зазначеної норми матеріальн
ого права суд визначив варті
сть частки ОСОБА_1 на день
виключення її зі складу учас
ників товариства, а не на день
її виходу зі складу учасникі
в товариства.
Суди не з'ясували чи виконал
о ТОВ “Резон” вимоги ст. 56 Зако
ну України “Про господарські
товариства” щодо державної
реєстрації рішення про зменш
ення статутного фонду товари
ства та публікації цих відом
остей, а відтак судами не вста
новлено коли рішення про зме
ншення статутного фонду това
риства набрало чинності.
Між тим, лише після внесення
змін до Єдиного державного р
еєстру юридичних осіб та фіз
ичних осіб про зменшення ста
тутного фонду товариства мож
на говорити про те, що зазначе
не рішення загальних зборів
учасників набуло чинності. Д
о внесення таких змін до Єдин
ого державного реєстру юриди
чних осіб та фізичних осіб ст
атутний фонд товариства зали
шається у попередньому розмі
р, який визначений установчи
ми документами та зареєстров
аний у встановленому законом
порядку.
Оскільки суди не звернули у
вагу на зазначене, то вони при
йшли до передчасного висновк
у про те, що зменшився розмір с
татутного фонду товариства т
а зменшилась частка учасника
товариства.
Крім того, апеляційний суд н
е дослідив і інші питання, які
мають значення для правильн
ого вирішення справи. Зокрем
а, суд не з'ясував чому після п
рийняття 27.03.2001 року на загальни
х зборах учасників товариств
а рішення про задоволення за
яви ОСОБА_1 про добровільн
ий вихід із складу учасників
товариства та про затвердже
ння рішення Правління від 16.10.20
00 року, на наступних загальних
зборах розглядалось питання
про виключення ОСОБА_1 із
учасників товариства. Суд та
кож не звернув уваги на те, що
рішення загальних зборів уча
сників товариства від 27.03.2001 р. п
ро задоволення заяви ОСОБА
_1 про вихід із товариства не
скасовано.
Суди ухилились від вирішен
ня частини позовних вимог. Та
к, судами не розглянуто по сут
і позовну вимогу про скасува
ння рішення загальних зборів
учасників товариства від 21.05.20
01 року щодо зменшення розміру
статутного фонду товариства
.
Враховуючи наведене, судов
а колегія дійшла висновку пр
о те, що господарськими судам
и неправильно застосовані но
рми матеріального права та п
орушені норми процесуальног
о права, а тому, оскаржувані рі
шення та постанова не можуть
вважатися законними та обґр
унтованими.
Відповідно до вимог ст. 1117 Го
сподарського процесуальног
о кодексу України касаційна
інстанція не має права встан
овлювати або вважати доведен
ими обставини, які не були вст
ановлені у рішенні або поста
нові господарського суду або
відхилені ним, вирішувати пи
тання про достовірність того
чи іншого доказу, про переваг
у одних доказів над іншими, зб
ирати нові докази або додатк
ово перевіряти докази.
Згідно вимог пунктів 2, 5 Пере
хідних положень Закону Украї
ни № 483 - V від 15.12.2006 року “ Про внесе
ння змін до деяких законодав
чих актів України щодо визна
чення підсудності справ з пи
тань приватизації та з корпо
ративних спорів” після набра
ння чинності цим Законом зая
ви і скарги у справах, передба
чених абзацом першим пункту
1 та пунктом 4 частини першої с
татті 12 Господарського проце
суального кодексу України, п
о яких не порушено (не відкрит
о) провадження, розглядаютьс
я господарським судом у поря
дку, встановленому Господарс
ьким процесуальним кодексом
України. Після набрання чинн
ості цим Законом касаційні с
карги (подання) на судові ріше
ння у справах, передбачених п
унктом 2 Прикінцевих положен
ь цього Закону, підлягають ро
згляду за правилами Господар
ського процесуального кодек
су України.
З огляду на викладене, рішен
ня Микитівського районного с
уду міста Горлівки від 05.03.2004 р. т
а ухвала апеляційного суду Д
онецької області від 01.06.2004 р. пі
длягають скасуванню, а справ
а передачі на новий розгляд д
о господарського суду Донець
кої області.
При новому розгляді справи
суду необхідно врахувати на
ведене, всебічно, повно, об'єкт
ивно з'ясувати всі обставини
справи, надати об'єктивну оці
нку доказам, які мають юридич
не значення для її розгляду, п
равильно застосувати норми м
атеріального права, які регу
люють спірні відносини та ви
рішити спір відповідно до ви
мог закону.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 1111
1 Господарського процесуальн
ого кодексу України, Вищий го
сподарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу задов
ольнити.
Рішення Микитівського рай
онного суду міста Горлівки в
ід 05.03.2004 року та ухвалу апеляцій
ного суду Донецької області
від 01.06.2004 року у справі № 2-426/04 скас
увати, справу передати на нов
ий розгляд до господарського
суду Донецької області.
Копію постанови Вищого гос
подарського суду України від
14.03.2007 року у справі № 2-426/04 надісла
ти для відома Микитівському
районному суду міста Горлівк
и.

Головуючий, суддя Л. Нев
дашенко

Судді: М.Михайлюк
Н.Дунаєвська