ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

26.02.2007
Справа №2-29/691-2007

За позовом – Прокурора Первомайського району АР Крим, смт.Первомайське в інтересах держави в особі Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього природного середовища, м.Сімферополь.

До відповідача – МКП «Гришинський комунальник», с.Гришине Первомайський район.

Про стягнення 16440,48 грн.

Суддя Башилашвілі О.І.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Велієв Р.Ш. – гол. спец., довіреність від 09.01.07р. №01.

Від відповідача – Усейнов Р. – директор.

За участю прокурора – Домнікова Я.І.

Сутність спору: Прокурор Первомайського району в інтересах держави в особі Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього природного середовища звернувся до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – МКП «Гришинський комунальник» про стягнення 16440,48 грн.

25.12.2006р. Прокурор подав клопотання про уточнення позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача суму у розмірі 16440,48 грн. по наступним реквізитам: , МФО 824026 в УГК ГУ ГКУ в АРК м.Сімферополь, п/р 0226, код доходу 240603.

Позовні вимоги засновані на ст.ст. 44,100,78 Водного Кодексу України, ст. 69 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища”.

Відповідач згідно відзиву на позовну заяву проти позову заперечує та вважає вимоги позивача необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню.

Розгляд справи відкладався в порядку ст..77 ГПК України.

Строк вирішення спору продовжувався відповідно до ст..69 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2006р. при проведенні перевірки дотримання відповідачем вимог Водного Кодексу України, встановлено, що строк дії дозволу на спеціальне водокористування №1386 закінчився 01.01.2006р. та встановлений факт самовільного забору води з відомчих артсвердловин, без дозволу на спеціальне водокористування, що підтверджується актом перевірки (а.с. 4).

З матеріалів справи, а саме з довідки МКП «Гришинський комунальник», вбачається, що відповідачем забір підземної води з відомчих артезіанських свердловин за період з 01.01.2006р. по 10.10.2006р. склав 117,6 тис. куб.м.

Суд встановив, що внаслідок проведеної перевірки у відношенні посадових осіб відповідача складені протоколи про адміністративне порушення та постанови про накладення адміністративного стягнення.

Так Республіканським комітетом з екології та природним ресурсам позивачу був виданий дозвіл на спеціальне водокористування № 1386, у якому був встановлений строк його дії до 01.01.2006р.

Відповідно до ст. 49 Водного Кодексу України, спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Дозвіл на спеціальне водокористування видається: державними органами охорони навколишнього природного середовища - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення; Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською  міськими  Радами за погодженням з державними органами охорони навколишнього природного середовища - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення.

Видача дозволу на спеціальне водокористування здійснюється за клопотанням  водокористувача з обгрунтуванням потреби у воді, погодженим з державними органами водного господарства, - в разі використання поверхневих вод, державними органами  геології - в разі використання підземних вод та державними органами охорони здоров'я - в разі використання водних об'єктів, віднесених до категорії лікувальних.

Порядок погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування затверджується Кабінетом Міністрів України.

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування.

Спеціальне водокористування є платним.

Позивач звертався до Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього природного середовища з клопотанням продовжити дозвіл на спеціальне водокористування на забір води з артезіанських свердловин у зв’язку із закінченням строку дії попереднього дозволу.

Однак, листами від 28.01.05р., 04.04.06р. позивач повідомляв відповідача про неможливість продовження дозволу на спеціальне водокористування з тих підстав, що дозвіл не може бути продовжено до отримання позивачем ліцензії на користування надрами.

Судом встановлено, що дію ч.2 ст. 16 Кодексу України „Про надра”, яка передбачає умови видачі спеціальних дозволів (ліцензій) на спеціальне користування надрами, зупинено на 2007 рік, крім того дія цієї статті також була зупинена на 2005-2006 роки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не мав можливості отримати ліцензію на користування надрами.

Судом встановлено, що відповідач є суб’єктом спеціального водокористування та добуває воду для потреб населення та своїх потреб.

Порядок надання у 2006 році спеціальних дозволів на користування надрами, був затверджений Постановою Кабінетом Міністрів України № 168, лише 20.02.2006р., тобто після закінчення строку дії наданого відповідачу дозволу на спеціальне водокористування № 1386.

Зі змісту положень Водного Кодексу України, Кодексу України «Про надра» та Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 20.02.2006р. „Про затвердження Порядку надання у 2006 році спеціальних дозволів на користування надрами”, суд не вбачає будь-яку залежність отримання дозволу на спеціальне водокористування лише після отримання ліцензії на право користування надрами, у зв’язку з чим суд приходить до висновку, що у позивача не було підстав для відмови відповідачу у наданні дозволу на спеціальне водокористування.

Більш того, судом встановлено, що при відсутності дозволу на спеціальне водокористування, відповідач продовжував платити платежі за використовану ним воду, що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень.і

Також суд встановив, що 22.01.2007р. відповідачу був виданий дозвіл на спеціальне водокористування №1386, строк дії якого встановлений до 01.01.2010р.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 82 – 84 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.