ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 травня 2007 р.

№ 29/386пд

Вищий господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого

Першикова Є.В.,

суддів:

Данилової Т.Б., Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу

Жовтневої міжрайонної державної
податкової інспекції

на постанову

від 19.02.07 Донецького
апеляційного господарського суду

та на рішення

від 11.01.07

у справі

№29/386пд

господарського суду

Донецької області

за позовом

прокурора Жовтневого району м.
Маріуполя в інтересах Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції

до

1. Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 2. Приватного підприємства
"Акцепт-СВ"

про

визнання недійсним господарського
зобов'язання

за участю представників сторін

від позивача:

у засідання не прибули

від відповідача 1:

у засідання не прибули

від відповідача 2:

у засідання не прибули

від ГПУ:

Шумко Г.В., посв.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Жовтневого району м.
Маріуполя 21.11.06 звернувся до господарського суду Донецької області з позовом
до Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 та приватного
підприємства "Акцепт-СВ" про визнання недійсним господарського
зобов'язання, укладеного між відповідачами за усним договором купівлі-продажу
від 13.01.05, на підставі ст. 207 Господарського кодексу України як такого, що
укладене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, а
також застосування реституційних наслідків, передбачених ч. 1 ст. 208 ГК
України.

Ухвалою від 22.11.06 господарський
суд Донецької області прийняв позовну заяву до розгляду та порушив провадження
у справі на підставі ст.ст. 61, 64, 65 ГПК України.

Рішенням від 11.01.07 господарський
суд Донецької області (суддя Гаврищук Т.Г.) у задоволенні позову відмовив.

Постановою від 19.02.07 Донецький
апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: Величко Н.Л.
-головуючий, Алєєва І.В., М'ясищев А.М.) рішення суду першої інстанції залишив
без змін.

Ухвалою від 12.04.07 Вищий
господарський суд України порушив касаційне провадження за касаційною скаргою
позивача, в якій заявлено вимоги про скасування рішення і постанови та направлення
справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована,
зокрема, порушенням судами норм процесуального права внаслідок розгляду даного
спору, який виник із публічно-правових правовідносин і віднесений до
компетенції адміністративних судів, за правилами господарського судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України вважає, що
касаційні скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 2 ст. 121 Конституції
України на прокуратуру України покладається представництво інтересів
громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до
ст. 361 Закону України "Про прокуратуру" підставою
представництва в суді держави є наявність порушень або загрози порушень
економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між
ними і державою.

Згідно зі ст. 2 ГПК України
господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх
заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В
позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому саме полягає порушення
інтересів держави і обґрунтовує необхідність їх захисту.

Звернення прокурора Жовтневого
району м. Маріуполя з позовом про визнання недійсним спірного господарського
зобов'язання на підставі ст. 207 ГК України в інтересах Жовтневої міжрайонної
державної податкової інспекції зумовлено тим, що вказана норма передбачає
визнання недійсним господарського зобов'язання як такого, що не відповідає
вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, на вимогу однієї з сторін або відповідного органу державної
влади.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 10 Закону
України "Про державну податкову службу в Україні" державні податкові
інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та
громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів,
одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без
установлених законом підстав.

Отже, даний спір стосується
реалізації податковим органом своїх функцій як органу державної влади, що
визначає статус цього органу в спірних правовідносинах як суб'єкта владних
повноважень. Відтак вказані правовідносини за способом виникнення та
регулятивним характером є адміністративними.

Проте господарським судам
підвідомчі справи, коли склад учасників спору відповідає ст. 1 ГПК України, а
правовідносини, щодо яких виник спір носять господарський характер.

На спори ж за зверненням суб'єкта
владних повноважень у випадках, встановлених законом, поширюється компетенція
адміністративних судів згідно з п. 4 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного
судочинства України, який у ст. 3 визначає терміни наступним чином:

- суб'єкт владних повноважень
-орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій
на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

- справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін
є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, виходячи з суб'єктного складу
та характеру правовідносин, даний спір є публічно-правовим, тому після набрання
01.09.05 чинності КАС України підлягає вирішенню за правилами цього кодексу,
згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень якого до початку діяльності
окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи,
підвідомчі господарським судам відповідно до ГПК України 1991 року, вирішують у
першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські
суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

В порушення цих вимог суд першої
інстанції розглянув справу в порядку господарського судочинства і суд
апеляційної інстанції, переглядаючи рішення у справі в апеляційному порядку, не
звернув увагу на ці порушення. Розгляд справи у невірно обраній процесуальній
судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов'язків учасників
процесу на будь-яких його стадіях.

З огляду на таке оскаржувані
рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, провадження у
господарській справі як помилково порушене на підставі норм ГПК України
підлягає припиненню згідно з п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, а позовну заяву з
матеріалами справи слід передати до господарського суду Донецької області на
розгляд за правилами адміністративного судочинства зі стадії прийняття позову.

Керуючись ст.ст. 80, 108, 1115,
1117, 1119-11 ГПК України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Донецької області від 11.01.07 та постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 19.02.07 у справі №29/386пд скасувати.

3. Провадження у господарській
справі №29/386пд господарського суду Донецької області припинити, а позовну
заяву з матеріалами справи передати до господарського суду Донецької області на
розгляд за правилами адміністративного судочинства зі стадії прийняття позову.

Головуючий
Є.Першиков

Судді
Т.Данилова

А.Уліцький