ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"23" січня 2007 р.
Справа № 12/418/06

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Михайлова М.В.

суддів Тофана В.М., Журавльова О.О.

при секретарі судового засідання  Друзенко К.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Меркур'єв В.С., по довіреності;

від відповідача: не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмежено відповідальністю "Інші мережі", м. Київ

на рішення господарського суду Миколаївської  області від  "31" жовтня 2006 року

у справі №12/418/06

за позовом Товариства з обмежено відповідальністю "Інші мережі", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпромтех", м. Миколаїв

про стягнення 45 065,80 грн., -

(сторони та суть спору зазначені згідно оскаржуваного рішення суду)

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інші мережі" (далі –Позивач, ТОВ "Інші мережі") звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпромтех" (надалі –Відповідач, ТОВ "Інпромтех") 45 065,80 грн., з яких 40 000 грн. боргу, 1 024 грн. пені, 1,80 грн. річних, 40 грн. збитків від інфляції та 4 000 грн. витрат на юридичні послуги.

В обґрунтування позовних вимог, ТОВ "Інші мережі" посилається на неналежне виконання Відповідачем зобов'язання по оплаті наданих транспортно-експедиційних послуг за Договором від 19.05.2006 року.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість вимог ТОВ "Іні мережі", не підтвердженість їх доказами.

Рішенням місцевого господарського суду від 31.10.2006 року, підписаним 20.11.2006 року, (суддя Семенов А.К.) в задоволенні позову відмовлено, оскільки Позивачем не надано доказів надання послуг за договором, а саме акт виконаних робіт, передбачений п.п. 4.6 договору.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду ТОВ "Інші мережі"  звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Миколаївської області від 31.10.2006 року скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов ТОВ "Інші мережі", а також визнати недійсним п.4.6 Договору-доручення про надання транспортно-експедиційних послуг.  В обґрунтування апеляційного оскарження скаржник зазначив наступне:

- п.4.6 Договору суперечить чинному законодавству;

- факт виконання робіт підтверджує товарно-транспортна накладна.

ТОВ "Інтерпромтех" надало відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що товарно-транспортна накладна не є належним доказом, оскільки в ній не зазначено вартість виконаних робіт, порядок та розмір оплати послуг.

Сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню  з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2006 року між сторонами укладено договір доручення на надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до п.п.4.6 договору Відповідач зобов'язався оплатити надані позивачем послуги на підставі належним чином оформленого рахунку, податкової накладної та акту виконаних робіт.

Відповідно до заявки відповідача вартість послуг становить 60 000 грн. Згідно банківської виписки про рух коштів на рахунку позивача, Відповідач здійснив оплату у якості авансу за надані послуги у сумі 20 000 грн.

У якості належного доказу надання позивачем послуг, останній надав товарно-транспортні накладні.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На вимогу суду першої інстанції представник позивача не надав акт виконаних робіт та пояснив, що такий акт не складався.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається зі змісту договору, сторони обумовили всі питання щодо оплати наданих за договором послуг, а саме, що оплата здійснюється  на розрахунковий рахунок експедитора (ТОВ "Інші мережі") на підставі належним чином оформлених рахунка, податкової накладної, акта виконаних робіт.

В матеріалах справи наявний лист ТОВ "Інтерпромтех" (а.с. 17) в підтвердження, що оплата наданих ТОВ "Інші мережі" послуг гарантується згідно умов договору, тобто при наявності рахунка, податкової накладної та акта виконаних робіт у сукупності.

Позивачем не надано доказів, що підтверджують право вимоги оплати за Договором відповідно до п.п.4.6, а саме, не надано акт виконаних робіт.

Товарно-транспортні накладні не приймаються до уваги судовою колегією, оскільки вони підтверджують лише факт надання певних послуг, але не вартість та відповідність договору наданих послуг.

Посилання скаржника на п.14.4 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом України, затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363 щодо розрахунку за перевезення вантажів на підставі рахунку Перевізника залишаються судовою колегією поз увагою, оскільки п. 14.1 тих самих правил передбачено, що форма  і  порядок  розрахунків,  а  також випадки зміни розміру оплати за перевезення вантажів  і  надання  інших  послуг, пов'язаних з цим,  визначаються Перевізником з вантажовідправником або вантажоодержувачем - Замовником при укладенні ними Договору на перевезення вантажів.

Згідно п.1 ст. 903 ЦК України, якщо  договором  передбачено  надання  послуг  за   плату, замовник  зобов'язаний  оплатити надану йому послугу в розмірі,  у строки та в порядку, що встановлені договором.

Вимога скаржника щодо визнання п.4.6 Договору недійсним суперечить нормам процесуального права, а отже, не розглядається судовою колегією, з огляду на наступне.

Згідно  з  частиною  першою  статті  99  ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами  розгляду цих   справ   у   першій  інстанції  з  урахуванням  особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

Отже правила,  які  встановлено  тільки  для розгляду справ у першій інстанції,  застосуванню апеляційним судом  не  підлягають.

Норми ГПК України щодо вчинення господарським судом першої інстанції певних процесуальних дій не застосовуються судом апеляційної інстанції у випадках, коли відповідною нормою ГПК України прямо передбачено, що процесуальна дія вчиняється лише до прийняття рішення судом першої інстанції. Це повною мірою стосується прав позивача, передбачених частиною четвертою статті 22 ГПК України (п. 8 роз’яснення президії Вищого господарського суду України від 28.03.2002 № 04-5/366 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України").

Підсумовуючи викладене, судова колегія зазначає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству, доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування, інших підстав, передбачених ст. 104 ГПК України, судовою колегією не вбачається.

Керуючись ст. ст.  99,101,103-105 ГПК України,  суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмежено відповідальністю "Інші мережі", м. Київ, на рішення господарського суду Миколаївської області від  31 жовтня 2006 року у справі № 12/418/06  залишити без задоволення, рішення –без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                            М.В. Михайлов

Суддя:                                                                                В. М. Тофан

Суддя:                                                                                 О.О. Журавльов