ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"12" лютого 2007 р.
Справа №  14/247

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С. Б. 12.02.2007 р. о 16 год. 00 хв. розглянувши у відкритому судовому засіданні  справу № 14/247

за позовом: Казенного підприємства "Кіровгеологія" в інтересах геолорозвідувальної експедиції № 37 казенного підприємства "Кіровгеологія", м.Кіровоград

до відповідача: Державної податкової інспекції у м. Кіровограді, м. Кіровоград

про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення

Секретар судового засідання - Дряпак Я.В.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - Пасічник І.В., довіреність № 9/789  від 14.06.06;

від відповідача - Гладковська О.С., довіреність № 134 від 19.04.06;

Подано позов про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді (далі по тексту – ДПІ) №1 від 05.05.2006 р., яким позивачу нараховано штраф в розмірі 37 637,45 грн. на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за затримку на 182 календарних дня граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 75 274,90 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач стверджує, що підставою для нарахування штрафів за порушення граничних строків сплати узгоджених податкових зобов”язань є дві обов’язкові умови – податкове зобов’язання повинно бути узгоджене, а строк його сплати повинен бути визначений Законом України  „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Посилаючись на пункт 1.3 Порядку розстрочення та відстрочення податкових зобов”язань платників податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №378 від 18.09.2001 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.10.2001 р. за №9126103, згідно якого розстрочена сума податкового зобов’язання вважається узгодженою з моменту подання платником податків заяви про її розстрочення, позивач зазначає, що розстрочена сума податкового зобов’язання за договором №20 від 30.05.2003 р. є узгодженою. Однак, терміни сплати розстрочених податкових зобов”язань регулюються не Законом України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а договором про розстрочення і визначаються у кожному конкретному договорі.

В зв’язку з викладеними обставинами, позивач вважає застосування штрафних санкцій на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17  Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за порушення строків сплати розстрочених сум податкового зобов’язання неправомірним, а спірне податкове повідомлення-рішення таким, що підлягає визнанню нечинним.

Крім того позивач не погоджується з даними, наведеними в додатку до податкового повідомлення-рішення, щодо фактичних термінів сплати розстрочених сум податкових зобов”язань за договором № 20 від 30.05.2003 р.

В запереченнях на позов ДПІ в м. Кіровограді зазначає про правомірність дії податкового органу при застосування штрафних (фінансових) санкцій за спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2003 року відповідно до рішення ДПА у Кіровоградській області №8 від 30.05.2003 р.  між відповідачем та позивачем на підставі  статті 14 Закону  України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” укладено договір № 20 про розстрочення (відстрочення) податкових зобов”язань на загальну суму 131 731,00 грн. під проценти терміном з 30.05.2003 р. до 24.12.2003 р.

Позивач відповідно до пункту 3.1 договору взяв на себе зобов’язання сплачувати податкове зобов’язання. Графік сплати визначено в пункту 1 договору.

Відповідно до підпунктів 2.3, 6.4 договору відповідач взяв на себе зобов’язання прийняти рішення про дострокове розірвання договору, скасування рішення про розстрочення податкового боргу та пред’явити до сплати невнесену суму податкового боргу, а також, процентів, якщо платник податків накопичує новий податковий борг, тобто не сплачує поточних платежів до бюджету після укладення договору про розстрочення, не сплачує чергову частку розстроченого суми та нарахованих на неї процентів.

Позивач сплачував розстрочені суми податкового зобов’язання з затримкою.

В зв’язку з цим,  15.12.2003 р. ДПА в Кіровоградській області прийняло рішення №11 про скасування з 15.12.2003 року рішення ДПА у Кіровоградській області від 30.05.2003 р. №8 про розстрочення податкових зобов”язань по податку на додану вартість у сумі 131 731,00 грн.

За результатами перевірки дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання по податковій декларації за квітень 2003 року, за яким було укладено договір №20 про розстрочення  податкових зобов”язань, донараховані штрафні санкції на розстрочені суми, що залишилися не сплаченими на день розірвання договору в сумі 37 637,45 грн.

Позивач не погодившись з таким нарахуванням оскаржив рішення податкового органу в порядку адміністративного узгодження, за результатами якого  05.05.2006 р. ДПІ у м. Кіровограді прийнято спірне податкове повідомлення-рішення №1, яким позивачу нараховано штраф в розмірі 37 637,45 грн. на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за затримку на 182 календарних дня граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання в розмірі 75 274,90 грн.

Господарський суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в силу наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.1, 14.1.3 пункту 14.1 статті 14 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” розстрочення податкових зобов”язань є надання платнику податків бюджетного кредиту на основну суму його податкових зобов”язань без урахування сум пені під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеної згідно з пунктом 16.4 статті 16 цього Закону. Платник податків, який звертається до податкового органу з заявою про розстрочення, відстрочення податкових зобов”язань, вважається таким, що узгодив суму такого податкового зобов’язання.

Згідно пункту 14.6 статті 14 Закону порядок реалізації цієї статті встановлюється центральним податковим органом.

З метою забезпечення практичного впровадження статті 14 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” наказом ДПА України №378 від 18.09.2001 р. затверджено Порядок розстрочення та відстрочення податкових зобов”язань платників податків, зареєстрований в Мін'юсті України 29.10.2001 р. №9126103(далі – Порядок).

Відповідно до частини 3 підпункту б) пункту 4.3 Порядку договір про розстрочення може бути достроково розірвано у разі, якщо платник податків своєчасно не сплачує чергової частки розстроченої (відстроченої) суми та нараховані на неї проценти.

Згідно пункту 4.7 Порядку від дня, наступного за днем розірвання договору, на розстрочені (відстрочені) суми, що залишились не сплаченими, нараховується пеня та штрафні санкції у розмірах, передбачених чинним законодавством.

Підпунктом 17.1.7 пункту 17 статті 17 Закону України  „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов’язаний сплатити штраф у відповідних розмірах.

Отже, підставою для нарахування зазначених штрафів є сукупність двох обов’язкових умов – податкове зобов’язання повинно бути узгоджено та строк його сплати повинен бути визначений Закону України  „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Відповідно до статті 14 цього Закону та пункту 1.3 Порядку розстрочена сума податкового зобов’язання вважається узгодженою з моменту подання платником податків заяви про її розстрочення. За таких обставин, розстрочена сума податкового зобов’язання за договором №20 від 30.05.2003 р. є узгодженою. Однак, термін сплати розстрочених податкових зобов”язань регулюється не Законом України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а договором про розстрочення і визначається у кожному конкретному договорі.

Від дня розірвання договору про розстрочення Порядок передбачає нарахування пені та штрафних санкцій у розмірах, передбачених чинним законодавством. Аналіз чинного законодавства стосовно нарахування пені та штрафних санкцій в разі розірвання договору про розстрочення податкового боргу не містить норм щодо порядку та розміру нарахування пені та штрафних санкцій в таких випадках.

Застосування податковим органом підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” при нарахуванні штрафних санкцій на розстрочені суми, що залишилися не сплаченими після розірвання договору є неправомірним, оскільки строк  сплати податкового боргу визначався не цим Законом, а договором про розстрочення.

З огляду на викладене, господарський суд задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Керуючись частинами 1-3 статті 160, частиною 1 статті 162, статтею 163, частинами 1-4 статті 254, статтею 258, пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати нечинним податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді  № /1  від 05.05.2006 р.

Стягнути з Державного бюджету України (№ рахунку 0002, МФО 823016, отримувач коштів УДК у м. Кіровограді, банк отримувача ГУДКУ у Кіровоградській області, ідентифікаційний код 24145329) на користь Казенного підприємства "Кіровгеологія" в інтересах геолорозвідувальної експедиції № 37 казенного підприємства "Кіровгеологія" (01103, Печерський район, м. Київ,                 вул. Кіквідзе, 8/9, відомості про рахунки відсутні) судові витрати по справі 3,40 грн. державного мита.

За заявою стягувача після набрання постановою законної сили господарський суд видає виконавчий лист.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя

С. Б. Колодій