ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007 р.
№ 34/97 (7/46-38)

Вищий господарський суду України у складі колегії суддів:

головуючого                                    Невдашенко Л.П.

суддів:                                               Михайлюка М.В.

Дунаєвської Н.Г.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Приватної виробничо-торгівельної фірми "Іріда", с. Всеволодівка

на постанову
від 08.02.2007
Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі
господарського суду
№ 34/97 (7/46-38)
Дніпропетровської області

за  позовом

Приватної виробничо-торгівельної фірми "Іріда", с. Всеволодівка

до

Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк",                   м. Дніпропетровськ

про

стягнення 48 827,20 грн.

за участю представників сторін:

від позивача –               Плахтій І.А., Рабан М.Т.

від відповідача –          не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2006 р. задоволено позов Приватної виробничо-торгівельної фірми "Іріда" до Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" в особі філії Волинського головного регіонального управління про стягнення 48 827,20 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача 48 827,20 грн. боргу, 488,27 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суд мотивував своє рішення тим, що згідно ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договором, зазначає суд, визначені умови оплати виконаних робіт, а саме акт приймання виконаних підрядних робіт. Саме цей акт, який підписаний обома сторонами, є обов'язковою умовою не тільки оплати робіт, ще й фактичним підтвердженням виконання підрядником своїх договірних зобов'язань.

Підписавши акти приймання виконаних підрядних робіт, замовник тим самим погодився та підтвердив фактичне виконання підрядником підрядних робіт  за ціною, що зазначена в актах.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.02.2007 р. змінено рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2006 р. Стягнуто з відповідача –ЗАТ "ПриватБанк"               691,60 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Обґрунтовуючи постанову апеляційний суд посилається на те, що підрядником необґрунтовано завищено вартість виконаних робіт, що підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи.

У зв'язку з цим підлягає оплаті за договором підряду встановлена експертизою вартість виконаних робіт та витрат у сумі 536 522,40 грн., з яких 535 831 грн. сплачено, різниця складає 691,60 грн.

Оскаржуючи постанову апеляційного суду скаржник просить її скасувати,  а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2006 р. залишити без змін, посилаючись на те, що при винесенні постанови апеляційним судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що умовою оплати виконаних робіт є акт приймання виконаних підрядних робіт.  Саме цей акт, підписаний обома сторонами, є обов'язковою умовою не тільки оплати робіт, але ще й фактичним підтвердженням виконання підрядником договірних обов'язків, що містили в собі як обсяги робіт так і її вартість.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та її повноту, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між ЗАТ "ПриватБанк" в особі філії Волинського головного регіонального управління (замовник) та Приватною виробничо-торгівельною фірмою "Іріда" (підрядник) 13.04.2004 р. укладено договір підряду на виконання ремонту приміщень Волинського головного регіонального управління ПриватБанку відповідно до умов якого підрядник приймає на себе обов'язки по виконанню комплексу ремонтно-будівельних робіт по влаштуванню відділення банку в м. Рожище по вул. Незалежності,4, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити виконані роботи відповідно до кошторису, затвердженого замовником, у відповідності з будівельними нормами і правилами.

Пунктом 4 договору передбачено, що договірна ціна погоджена замовником і підрядником складає 313 593, 00 грн. згідно кошторису, що додається і є невід'ємною частиною договору. Дана договірна ціна є остаточною.

Розрахунки за виконані роботи замовником проводяться не пізніше 10 днів після підписання акту виконаних робіт ( п.7 договору).

Пунктом 9 договору передбачено, що встановлені підрядником обсяги робіт, не враховані кошторисом, процентуються додатково.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що сторонами було підписано акти приймання виконаних підрядних робіт вартість яких складає  584 658,20 грн.

Відповідач оплатив виконані роботи на суму 535 831,00 грн. за період з 15.04.2004 р. по 08.12.2004 р.,

Борг відповідача складає 48 827,20 грн.

Відповідач не погоджується з сумою боргу, оскільки на його думку, сума боргу завищена та звернувся до суду із клопотанням про призначення судової експертизи.

Відповідно до висновку Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.12.2006 р. визначена в результаті дослідження вартість виконаних підрядних робіт та витрат становить 536 522,40 грн. і відрізняється від зазначеної  в актах приймання виконаних підрядних робіт.

Відповідно до пункту 2 договору підряду підрядник –ПВТФ "Іріда" зобов'язується виконати ремонтні роботи згідно кошторису, затвердженого замовником у відповідності з будівельними нормами і правилами.

Суд апеляційної інстанції підставно зазначив, що підрядником необґрунтовано завищена вартість фактично виконаних робіт в порушення вимог Державних будівельних норм України, а тому оплаті за договором підряду підлягає вартість виконаних робіт та витрат у сумі 536 522,40 грн., яка встановлена експертизою, з якої 535 831 грн. сплачено відповідачем. Борг складає 691,60 грн.

Посилання скаржника на те, що апеляційним судом в порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України при винесенні постанови було враховано лише висновок будівельно-технічної експертизи, а інші докази  не оцінювалися до уваги не приймається, оскільки в результаті дослідження та оцінки експертного висновку суд може визнати його повним та обґрунтованим і покласти в основу рішення.

Суд апеляційної інстанції, при винесенні оскаржуваного рішення повно і всебічно з’ясував фактичні обставини справи, дослідив та надав оцінку як доводам позивача так і запереченням відповідача.

В решті касаційна скарга стосується спростування обставин справи, встановлених судом  апеляційної інстанції, а також заперечень щодо оцінки судом наявних у справі доказів, тому судом касаційної інстанції до уваги не приймаються з огляду на вимоги ч.2 ст. 1115 та ч.1,2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновку суду.

З огляду на викладене, Вищий господарський суд України вважає юридичну оцінку, дану Дніпропетровським апеляційним господарським судом обставинам справи такою, що ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для задоволення касаційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.02.2007 у справі № 34/97 (7/46-38) залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий, суддя                                                                       Л.Невдашенко

Судді:                                                                                             М.Михайлюк

Н.Дунаєвська