ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 р.
№ 1/171-9/32

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого, Ковтонюк Л. В., Стратієнко Л. В., за участю представників: позивача –Фещенко Ю. Ю. дов. від 27.06.2006 року, відповідача –ПП «Техбудкомплект»- Перунова В. В. дов. від 12.03.2007 року № 04/03,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ЗАТ «Українська промислова компанія «Добромиль»на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17 листопада 2006 року у справі господарського суду Львівської області за позовом ЗАТ «Українська промислова компанія «Добромиль»до приватного підприємства «Комплекс Буд», приватного підприємства «Техбудкомплект», ВАТ «Сокіл», 3-і особи –«Дочірнє підприємство ТОВ ПБП «Контур»Новороздільське міське БТІ, комунальне підприємство Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне БТІ»про визнання недійсними договорів купівлі –продажу,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2006 року ЗАТ «Українська промислова компанія «Добромиль» звернулась до суду з позовом про визнання частково недійсними договорів купівлі - продажу.

Просив визнати недійсними договори купівлі –продажу від 11 березня 2005 року ВСА  № 747522 і № 747523, укладені між ліквідатором ВАТ «Сокіл»Пурієм Р. П. та ПП «Техбудкомплект»і ПП «Комплекс Буд»в частині продажу приміщення № 5, розташованого за адресою: м. Новий Розділ, вул.Ходорівська, 6, посилаючись на те, що він є власником спірного приміщення.

Рішенням господарського суду Львівської області від 27 липня 2006 року у позові відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14 листопада 2006 року рішення суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі ЗАТ «Українська промислова компанія «Добромиль»просить скасувати судові рішення і задовольнити позов, посилаючись на неправильне застосування судом  ст.ст. 203, 215 ч.3 ЦК України.

Зазначає, що спірне приміщення належить йому на праві власності, а ліквідатор ВАТ «Сокіл»продав його іншим відповідачам на підставі неправдивих документів.

У судове засідання не з’явилися представники ПП «КомплексБуд», ВАТ «Сокіл»та третіх осіб.

Враховуючи, що про час і місце розгляду касаційної скарги сторони повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути касаційну скаргу за відсутності їх представників.

Вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ЗАТ «Українська промислова компанія «Добро миль»відповідно до договору купівлі –продажу нерухомого майна, укладеного 23 березня 2000 року на Львівській товарній біржі, набув у власність складські приміщення (1, 4, 5, 77) загальною площею 1462,4 кв. метрів, які складаються з чотирьох окремих приміщень площею відповідно 564,2; 8,9; 389,6; 499,7 кв. метрів, розташовані за адресою: м. Новий Розділ, вул. Ходорівська,6. Позивачу на підтвердження права власності на це майно Стрийським міжрайонним БТІ видано реєстраційне посвідчення серії АА №000090 від 15 червня 2000 року.

Приміщення № 5 площею 389,6 кв. метрів було відчужено ліквідатором ВАТ «Сокіл»Пурієм Р. П. в спільне користування ПП «Технобудкомплект»та ПП «Комплекс Буд»на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі –продажу від 11 березня 2005 року ВСА № 747522 та ВСА № 747523.

Відмовляючи в позові, суд прийшов до висновку, що спірне приміщення № 5 на момент вчинення спірних угод належало на праві власності ВАТ «Сокіл»згідно рішення Новороздільської міської ради № 362 від 7 листопада 2002 року та Свідоцтва серії АА № 011979 про право власності на будівлю, виданого Новороздільською міською радою 10 грудня 2002 року, зареєстрованого Стрийським міжрайонним БТІ 17 грудня 2002 року, а покупці за спірними угодами є добросовісними набувачами.

Однак, з такими висновками суду повністю погодитись не можна, тому що суд, в порушення ст.ст.38, 43, 65, 84 і 105 ГПК України, неповно з’ясував суттєві для справи обставини.

Так, суд, не перевірив у повному обсязі доводи позивача, і не з’ясував, чи дійсно приміщення № 5 за договором з позивачем від 23 березня 2000 року і приміщення №  5 за спірними договорами є одним і тим же приміщенням, суд не з’ясував, у кого і чи на законних підставах позивач придбав це приміщення, повністю придбав чи його частину і в чиєму спільному користуванні на той момент знаходилось приміщення № 5.

Також суд не з’ясував у Стрийському міжрайонному БТІ, як в інвентарній справі цілісного майнового комплексу обліковувалось вказане приміщення, що воно собою являє фактично –склад чи коридор, коли і яким чином змінювалась його адреса, чи одержувало БТІ відповідні повідомлення і чи вносило відповідні зміни до інвентарної справи, а якщо за вказаними договорами продавалось одне й те ж приміщення, то яким чином БТІ після реєстрації права власності на це приміщення за позивачем зареєстрував одночасно право власності за ВАТ «Сокіл».

Не з’ясовано судом, чи передавалась і коли інвентарна справа на комплекс будівель по вул. Ходорівській, 6, за різними літерами, в м. Новому Розділі від Стрийського міжрайонного БТІ до Новороздільського міського БТІ, яким чином і коли інвентаризувало вказані будівлі Новороздільське БТІ.

Поза межами судового з’ясування залишилось також питання, на яких підставах Новороздільською міською радою прийнято рішення № 362 і видано свідоцтво про право власності на спірне приміщення ВАТ «Сокіл».

Крім того, суд не перевірив, у чиєму володінні і користуванні знаходилось спірне приміщення на момент вирішення спору, і чи був позивач добросовісним набувачем цього майна з моменту укладення договору купівлі – продажу від 23 березня 2000 року.

Враховуючи, що вказані обставини можуть суттєво вплинути на правильність юридичної оцінки обставин справи, судові рішення визнати законними не можна, тому вони підлягають скасуванню, а справа –передачі до місцевого господарського суду на новий розгляд в іншому складі суду.

Під час нового розгляду господарському суду необхідно врахувати наведене, встановити дійсні обставини справи і прийняти рішення відповідно до вимог закону.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу задовольнити.

Скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14 листопада 2006 року і рішення господарського суду Львівської області від 27 липня 2006 року.

Справу передати до господарського суду Львівської області на новий розгляд в іншому складі суду.

Головуючий                                                                              Т.Козир

Судді                                                                                          Л. Ковтонюк

Л. Стратієнко