ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2007                                                                                   Справа № А27/232

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузнецової І.Л.,

суддів: Швець В.В. (доповідач), Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Заєць П.

за участю представників:

позивач: Ремпель А.В, довіреність № б/н  від 04.01.07,  начальник юридичного відділу;

відповідач: Коваль В.В, довіреність №910/10/08-09-15  від 17.01.07,  заступник начальника юридичного відділу; Прудько А.Є, довіреність №4391/10/08-09-15  від 12.02.07,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Дніпропетровську;

на постанову господарського суду Дніпропетровської області від   14 листопада 2006 року;

у справі №А27/232;

за позовом закритого акціонерного товариства комерційного банку “Кредит-Дніпро”, місто Дніпропетровськ;

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Дніпропетровську;

про скасування податкового повідомлення-рішення.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Закрите акціонерне товариство комерційний банк “Кредит-Дніпро” звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить з урахуванням уточнень до позовної заяви доданих до матеріалів справи та в ході розгляду справи скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 серпня 2006 року, №/3/19624 в частині донарахування податкових зобов’язань у сумі 51979,39 гривень, прийнятого відповідачем Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у місті Дніпропетровську.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач правомірно зробив корегування валових витрат на підставі виконавчих написів нотаріуса керуючись підпунктом 11.3.6 пункта 11.3 статті 11, підпунктом 12.1.1 пункта 12.1 статті 12 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Постановою господарського суду у справі №А27/232 від 14 листопада 2006 року (суддя Татарчук В.О.) позовні вимоги задоволені повністю.

Приймаючи спірну постанову господарський суд виходив з того, що на підставі виконавчих написів позивачем проведено коригування валових витрат згідно з підпунктом 11.3.6 пункта 11.3 статті 11, пункта 12.1 статті 12 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Господарський суд вважає не правомірним посилання відповідача на статтю 89 Закону України “Про нотаріат” про не вказання у виконавчих написах нотаріуса сум процентів за кредитом.

Оскільки наведена норма не дозволяє стверджувати про необхідність зазначення у виконавчому написі окремо суми процентів.

Тому твердження відповідача про необхідність вказівки у виконавчому написі окремо суми процентів є необґрунтованим.

Відповідач не погодившись з постановою господарського суду подав апеляційну скаргу.

Вважає, що вона винесена з порушенням закону.

Господарський суд при винесенні постанови не повно з’ясував усі обставини справи тому неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідач просить спірну постанову скасувати та у позовних вимогах відмовити посилаючись на те, що відповідно до статті 89 Закону України “Про нотаріат” передбачено, що у виконавчому написі окремо повинні зазначатися суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення.

Тому відповідач вважає, що господарський суд неправильно застосував вищезазначену норму, вважаючи що в виконавчому написі не потрібно вказувати окремо суму процентів за кредитною угодою.

Крім того відповідач вважає, що відповідно до підпункту 7.9.1 пункта 7.9 статті 7 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” кошти, пов’язані з наданням платником податку фінансових кредитів та з поверненням основної суми фінансових кредитів, не приймають участі в оподаткуванні та не входять до складу валових доходів та валових витрат.

На апеляційну скаргу Позивач надав заперечення у якому посилається на  те, що висновки, викладені в апеляційній скарзі безпідставні і необґрунтовані, тому просить постанову залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову місцевого господарського суду Дніпропетровської області змінити частково.

Змінюючи постанову господарського суду судова колегія виходила з наступного:

Господарським судом у судовому засіданні встановлено, що 20 лютого 2001 року між АБ “Кредит-Дніпро”-кредитор і ТОВ “Сасма”-пози-чальник був укладений договір №200201, щодо надання кредиту в сумі 280000 доларів США.

У зв’язку з невиконанням позичальником своїх зобов’язань за кредитним договором позивач звернувся до приватного нотаріуса з листом №6/21-1628 від 8 квітня 2003 року, щодо вчинення виконавчих написів для примусового стягнення заборгованості, відповідно до якого були вчинені виконавчі написи, щодо стягнення заборгованості за рахунок заставленого майна.

Відповідно до підпункта 12.1.1 пункта 12.1 статті 12 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” платник податку-продавець товарів (робіт, послуг) має право збільшити суму валових витрат звітного періоду на вартість відвантажених товарів у поточному або попередніх податкових періодах у разі коли покупець таких товарів (робіт послуг) затримує без погодження з таким платником податку оплату їх вартості (надання інших видів компенсацій їх вартості).

Таке право на збільшення суми валових витрат виникає, якщо протягом звітного періоду за поданням продавця нотаріус вчиняє виконавчий напис про стягнення заборгованості з покупця, або стягнення заставленого  майна  (крім податковою боргу).

На підставі вказаних виконавчих написів позивачем проведено коригування валових витрат відповідно до підпункту 11.3.6 пункта 11.3 статті 11, пункта 12.1 статті 12 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Перевіркою проведеною відповідачем встановлено, що позивачем в порушення вищевказаних норм неправомірно зменшено у податковому обліку суму нарахованих процентів за користування кредитними коштами, чим занижено скоригований валовий доход за IV квартал 2003 року та завищений скоригований валовий доход за І квартал 2004 року на підставі статті 89 Закону України “Про нотаріат” відповідно до якої у виконавчих написах нотаріуса не були відображені суми процентів за кредитом.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду про те, що твердження відповідача про необхідність вказівки у виконавчому написі окремо суми процентів є необґрунтованим.

Оскільки відповідно до частини 1 статті 89 Закону України “Про нотаріат” у виконавчому написі повинні зазначатися:

дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім’я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис;

найменування та адреса стягувача;

найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);

строк, за який провадиться стягнення;

суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення;

розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника;

номер, за яким виконавчий напис зареєстровано.

Відповідно до даної норми обов’язкової умови про необхідність зазначення у виконавчому написі окремо суми процентів не вказано, а вказано лише на відображення сум, що підлягають стягненню в тому числі і процентів.

Тому господарський суд правильно зробив висновок, що твердження відповідача про необхідність вказівки у виконавчому написі окремо суми процентів є необґрунтованим.

З врахуванням вищевикладеного судова колегія вважає апеляційну  скаргу задовольнити частково, постанову змінити частково.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 196, 198, 201, 205 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Дніпропетровську, задовольнити частково.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від   14 листопада 2006 року у справі №А27/232, змінити частково.

Викласти абзац другий резолютивної частини у наступній редакції:

Скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську №/3/19624 від 16.08.2006р. в частині донарахування податкових зобов'язань з податку на прибуток у сумі 51919,39грн. в тому числі 34612,93грн. - основний платіж і 17306,46грн. - штрафні санкції.

А в решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                            І.Л. Кузнецова

Судді                                                                                В.В. Швець

Л.О. Чимбар