Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2007 р.
Справа № 03/483-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Парасочці Н.В.

за участю представників сторін:

позивача -не з'явився

відповідача -  Іваненка Є.О. -дов.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вхідний
НОМЕР_1) на рішення господарського суду Харківської області від 16
листопада 2006 року по справі № 03/483-06

за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Суми

до Підприємства
«Інваспектр»Харківського відділення Всеукраїнської громадської організації
«Союз організацій інвалідів України» товариства інвалідів Київського району м.
Харків

про стягнення
341620 грн.

встановила:

Рішенням
господарського суду Харківської області від 16 листопада 2006 року по справі №
03/483-06 (суддя Подобайло З.Г.) задоволені позовні вимоги позивача та на його
користь з відповідача стягнуто суму збитків у розмірі 221250 грн., 28750 грн.
суму неотриманого товару, 91620 грн. упущеної вигоди,  3416,2 грн. державного мита та 118 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач,
Підприємство «Інваспектр» Харківського відділення Всеукраїнської громадської
організації «Союз організацій інвалідів України» товариства інвалідів
Київського району м. Харків,  з рішенням
суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення
господарського суду Харківської області від 16 листопада 2006 р. по справі №
03/483-06. В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення
господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що
оскаржуване рішення прийняте при неповному з'ясуванні обставин справи, та не
відповідає фактичним обставинам. Відповідач зазначає, що ним здійснені усі
необхідні заходи по зберіганню риби, натомість, як позивач свої обов'язки по
договору зберігання належним чином не виконував. За твердженнями відповідача,
представник позивача був присутнім при здійсненні всіх дій, знав, де
знаходиться риба та мав всі необхідні санітарні документи. Також, відповідач
посилається на те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце
засідання суду, у зв'язку з чим не мав можливості надати суду відповідні
документи в обгрунтування своїх заперечень по справі.

Відповідачем
до апеляційного господарського суду подана заява про зупинення виконання наказу
господарського суду по даній справі та визнання його таким, що не підлягає
виконанню.

Колегія
суддів, розглянувши дану заяву, вважає її такою, що не підлягає задоволенню,
оскільки у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження на здійснення
відповідних дій.

Позивач,
СПД-ФО ОСОБА_1, заперечує проти апеляційної скарги  відповідача, вважає рішення господарського
суду Харківської області по даній справі законним та обгрунтованим, просить
залишити його без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.
Позивач вважає, що судом повно та всебічно досліджені всі обставини справи, та
всі необхідні докази. Як вказує позивач у запереченнях на апеляційну скаргу,
відповідач був належним чином повідомлений про час та місце засідання суду, про
що свідчать залучені до матеріалів справи докази. Щодо тверджень відповідача
про розірвання договору зберігання, позивач зазначає, що відповідного
розірвання не відбулося та договір був сторонами продовжений. Також, позивач
вказує, що санітарні документи, передбачені п. 5.1 договору поставки передані
йому лише в січні 2006 року, коли закінчився гарантійний строк на отриманий
товар.

В
судовому засіданні 17 січня 2007 року оголошена перерва до 18 січня 2007 року
для виготовлення повного тексту постанови (за клопотанням відповідача по
справі).

Дослідивши
матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї
доводи сторін, заслухавши у судовому засіданні пояснення уповноважених
представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та відповідність їх наданим матеріалам, колегія
суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне:

звертаючись
до місцевого господарського суду  з
позовною заявою про стягнення з відповідача збитків та упущеної вигоди позивач
посилався на те, що між ним та відповідачем існували договірні стосунки, за
якими позивач придбав у відповідача свіжоморожену рибу та передав її
відповідачу на відповідальне зберігання і частково на переробку. На час
звернення позивача до відповідача з проханням оглянути наявність відповідного
товару та на час огляду цього товару виявилась його відсутність, у зв'язку з
чим позивачем заявлені вимоги про відшкодування збитків. Вимоги про стягнення
упущеної вигоди заявлені на підставі того, що позивач мав намір продати
отриманий від відповідача  товар, про що
уклав договір з приватним підприємцем ОСОБА_2, однак, умови цього договору не
виконав з вини відповідача по справі.

Задовольняючи
позовні вимоги позивача місцевий господарський суд посилався на підтвердженість
позовних вимог матеріалами справи та відповідність їх нормам чинного
законодавства.

Як
встановлено із матеріалів справи, 18.07.2005 року між СПД - ФО ОСОБА_1
(покупець) та Підприємством «Інваспектр» Харківського відділення Всеукраїнської
громадської організації «Союз організації інвалідів України» (продавець) було
укладено договір на поставку товару - вобли астраханської, свіжомороженої,
згідно якого позивач придбав у відповідача 20000 кг риби на загальну суму
250000 грн. по ціні 12,50 грн. за 1кг.

Відповідно
до п. 3.1 договору на поставку вобли від 18.07.05 року позивач платіжними
дорученнями НОМЕР_2 від 19.07.2005 року та НОМЕР_3 від 20.07.2005 року здійснив
100 % передоплату за товар.

Оскільки,
як зазначає позивач, відповідачем не були виконані умови  п. 5.1
договору на поставку вобли стосовно надання продавцем покупцю дозвільних
та санітарних документів на придбаний товар (Сертифікат відповідності риби та
експертний висновок щодо якості товару), між сторонами по справі 18.07.2005
року було укладено договір на відповідальне зберігання вобли астраханської,
свіжомороженої, та 20.07.2005 року згідно з актом прийому-передачі відповідач
прийняв на відповідальне зберігання 17700 кг товару.

Також,
18.07.2005 року між сторонами по справі укладено договір на переробку продукції
з сировини та матеріалів постачальника, відповідно до якого відповідач
зобов'язувався виготовити для позивача в'ялену воблу та передати її замовнику
(позивачу). Згідно з актом від 20.07.2005 року
позивач передав відповідачу для переробки 2300 кг риби.

Таким
чином, як вірно встановлено місцевим господарським судом, уклавши договори на
відповідальне зберігання та переробку, позивач фактично не отримував товар від
відповідача.

Умовами
договору на відповідальне зберігання (п.6.1 та п. 6.2) та договору на переробку
(п.10 та п. 11) передбачено, що такі договори укладені строком на три місяці та
автоматично продовжуються при відсутності заперечень сторін на кожні послідуючі
три місяці. Пунктами 6.3 та 12 відповідних договорів передбачено, що їх
дострокове розірвання може бути лише за згодою сторін або з підстав,
передбачених законодавством.

Матеріали
справи свідчать, що по закінченні трьох місяців (18.10.2005 року та 18.01.2006
року) заперечень сторін стосовно подальшого продовження договорів на
відповідальне зберігання та на переробку риби не було, тобто, відповідні
договори є такими, що продовжені. Також, колегія суддів зазначає, що по
закінченні названих строків відповідач жодного разу не направив позивачеві
повідомлення про необхідність забрати товар, переданий на зберігання та
виготовлену продукцію по договору переробки.

Разом
з тим, листом від 27.01.2006 року (тобто, в період, коли строк дії договору був
продовжений до 18.04.2006 року) відповідач по справі повідомив позивача про
неможливість подальшого продовження договору відповідального зберігання,
укладеного 18.07.2005 року, чим порушив п. 6.1 та п. 6.3 названого договору.

Як
зазначалося вище, підставою для укладання договору відповідального зберігання
позивач зазначав ненадання йому відповідачем документів, передбачених п. 5.1
договору поставки. Відповідач стверджує, що такі документи передані позивачу в
момент укладання договору, однак доказів цього не надав, у зв'язку з чим такі
твердження відповідача не можуть бути прийняті судом як належний доказ по
справі.

Листом
від 30.11.2005 року позивач звернувся до відповідача з проханням надати
ветеринарні та якісні документи на товар, однак, ні документів, ні будь-якої
відповіді підприємство відповідача позивачу не надало. Вказані документи
отримані позивачем лише після його повторного звернення до відповідача, що
підтверджується листом від 10.01.2006 року, на якому міститься відмітка
позивача про отримання документів.

Матеріали
справи свідчать, що після отримання від відповідача листа від 27.01.2006 року
про неможливість продовження договору відповідального зберігання позивач листами
НОМЕР_4 від 14.02.2006 року та НОМЕР_5 від 14.02.2006 року просив відповідача
надати можливість оглянути товар, переданий на відповідальне зберігання та
отримати готову продукцію відповідно до договору від 18.07.2005 року на
переробку продукції. Оплату за перероблену продукцію гарантував. Однак,
відповідач відповіді на листи позивача не надав, у зв'язку з чим позивач
вимушений був направити 30.05.2006 року на підприємство відповідача комісію для
огляду та отримання товару. В присутності представника відповідача комісією
було встановлено, що товару (вобла Астраханська, свіжоморожена), переданого
відповідачеві за договором від 18.07. 2005 року на відповідальне зберігання та
договором від 18.07. 2005 року на переробку продукції з сировини та матеріалів
постачальника в наявності не має,  про що
складений акт від 30.05.2006 року, що свідчить про невиконання відповідачем
умов вказаних договорів. Представник відповідача від підпису акту відмовився. В
судовому засіданні представник відповідача надав суду пояснення, що відповідна
продукція ним була передана на зберігання ТОВ «Фортуна», однак, доказів цього
не надав, що позбавляє його твердження належної переконливості. Крім того, у
відповідності зі ст. 943 ч. 2 ЦК України, про передання речі на зберігання
іншій особі зберігач зобов'язаний своєчасно повідомити поклажодавця. Докази
такого повідомлення у матеріалах справи також відсутні.

З
наведених вище підстав також не можуть бути прийняті у якості належного доказу
наявності у відповідача продукції позивача залучені відповідачем до справи
додаткові докази: акт обстеження підприємства від 01.03.2006 року НОМЕР_6
управлінням ветеринарної медицини м. Харкова та припис цього управління НОМЕР_7
від 01.03.2006 року, оскільки в них зазначено про перевірку саме ТОВ «Фортуна»,
а не відповідача по справі. Крім того, вказана перевірка та надані у якості
додаткових доказів експертизи Харківської державної обласної лабораторії
ветеринарної медицини від 24.02.2006 року та від 28.02.2006 року проб вобли
здійснювались за два місяці до 30.05.2006 року (до дати складання позивачем
акту відсутності товару, переданого на зберігання та на переробку).

Також,
у судовому засіданні 17.01.2007 року відповідач вказував на те, що він передав
представникові позивача в'ялену воблу по договору на переробку, однак, доказів
відповідної передачі відповідач суду не надав, у зв'язку з чим його твердження
є такими, що не доведені документально.

Згідно
п. 4.1 договору від 18.07.2005 року на відповідальне зберігання, відповідач
несе повну майнову відповідність за втрату, нестачу або пошкодження товару,
переданого на зберігання, а також відшкодовує понесені позивачем збитки.

Статтею
951 ЦК України також передбачено, що збитки, спричинені поклажедателю
(позивачу) втратою товару відшкодовуються зберігачем (відповідачем) в розмірі
його вартості, що в даному випадку становить 221250 грн., оскільки ціна
закупівлі відповідно до договору поставки 12,5 грн. за 1 кг риби, відповідно до
акту прийому передачі на зберігання передано 17700кг. (12,5x17700 = 221250).

Згідно
п. 8.4 договору від 18.07. 2005 року на переробку продукції з сировини та
матеріалів постачальника відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачеві всі
збитки, які понесені позивачем, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань по договору.

Статтею
841 ЦК України встановлено, що підрядник - надавач  послуг (відповідач) відповідає за втрату або
пошкодження переданого замовником (позивачем) майна, що в даному випадку
становить 28750 грн., оскільки ціна закупівлі відповідно до договору поставки
склала 12,50 грн. за 1 кг риби, відповідно до акту прийому передачі на
переробку передано 2300 кг ( 12,5 х 2300 = 28750).

Таким
чином, колегія суддів зазначає, що місцевим господарським судом вірно
встановлено, що у зв'язку з порушенням відповідачем своїх договірних
зобов'язань позивачем понесені збитки у розмірі 221250 грн. по договору
відповідального зберігання та 28750 грн. по договору переробки продукції, у
зв'язку з чим вимоги у цій частині позовних вимог є обгрунтованими та такими,
що правомірно задоволені місцевим господарським судом.

Що
стосується вимог позивача про стягнення з відповідача 91620 грн. упущеної
вигоди: як вірно встановлено місцевим господарським судом, з наданих суду
документів та пояснень представника позивача вбачається, що з метою реалізації
закупленої риби позивачем було укладено з ПП ОСОБА_2 договір купівлі-продажу
від 19.07.2005 року вобли мороженої в кількості 17700 кг на суму 283200 грн.,
що складає 16 грн. за 1 кг та вобли в'яленої в кількості 1150 кг на суму 46000
грн., що складає 40 грн. за 1 кг. Позивачем умови вказаного договору не були
виконані у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по
договорам від 18.07.2005 року на відповідальне зберігання та на переробку
продукції.

У
зв'язку з невиконанням позивачем по даній справі умов договору купівлі-продажу
від 19.07.2005 року, ПП ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Сумської
області з позовом про стягнення спричинених йому збитків, та рішенням цього
суду від 03.07.2006 року по справі № 13/371-06 позовні вимоги ПП ОСОБА_2
задоволені і на його користь з ПП Харченко стягнуто 65820 грн. штрафу, 658,20
грн. витрат по сплаті держмита та 77,67 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, всього - 66555,87 грн. Відповідні суми сплачені
позивачем приватному підприємцю ОСОБА_2 платіжним дорученням НОМЕР_8 від
20.09.2006 року.

Таким
чином, як вказано позивачем у позовній заяві та місцевим господарським судом у
оскаржуваному рішенні від 16 листопада 2006 року по справі № 03/483-06 вказані
суми є прямими (реальними) збитками позивача у відповідності зі ст. 22 ч. 1 п.
1) ЦК України. Місцевим господарським судом зазначено, що відповідні збитки
понесені позивачем з вини відповідача у зв'язку з неналежним виконанням ним
своїх зобов'язань по договорам від 18.07.2005 року на відповідальне зберігання
та на переробку продукції з сировини та матеріалів постачальника.

Разом
з тим, колегією суддів встановлено, що відповідна сума грошових коштів не була
заявлена позивачем до стягнення, по ній не було сплачено держмито при зверненні
до суду з позовною заявою та така сума не була стягнута місцевим господарським
судом при вирішенні даної справи. Тобто, посилаючись у описовій частині
позовної заяви на необхідність стягнення відповідних грошових коштів (66555,87
грн. реальних збитків, понесених у зв'язку з виконанням рішення суду по справі
№ 13/371-06), позивач в той же час не просить їх стягнути та не сплачує по них
держмито. Відповідна оцінка даним обставинам справи не була надана місцевим
господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення, з наведених вище
підстав в описовій частині оскаржуваного рішення місцевий господарський суд
безпідставно визнав вимоги у цій частині правомірними, однак, ці грошові кошти
не були стягнуті при винесенні рішення по справі.

Задовольняючи
позовні вимоги позивача про стягнення 91620 грн. упущеної вигоди, місцевий
господарський суд вірно посилався на ч.2 п.2 ст. 22 ЦК України, відповідно до
якої збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У
позовній заяві та у оскаржуваному рішенні суду встановлено, що упущена вигода
позивача складає 61950 грн. + 29670 грн. = 91620 грн., оскільки ціна закупівлі
свіжомороженої риби відповідно до договору поставки від 18.07.2005 року
складала 12,50 грн. за 1 кг риби, ціна продажу по договору купівлі-продажу від
19.07.2005 року складала 16 грн. за 1 кг; позивач мав намір реалізувати ПП
ОСОБА_2 17700 кг свіжомороженої риби. Різниця між ціною придбання та ціною
продажу складає: 283200 грн. - 221250 грн. = 61950 грн. Ціна закупівлі
свіжомороженої риби відповідно до договору поставки 12,50 грн. за 1 кг риби,
ціна переробки 1,70 грн. за 1 кг, ціна реалізації в'яленої риби - 40 грн. за 1
кг, партія 1150 кг, що складає 46000 грн. - 16330 грн. = 29670 грн.

Колегія
суддів зазначає, що у відповідності до ст. 623 п. 4 ЦК України позивач довів
суду, що він вживав всіх необхідних заходів щодо одержання відповідних доходів
(упущеної вигоди), оскільки неодноразово звертався до відповідача по справі з
метою надати йому документи, передбачені п. 5.1 договору поставки від
18.07.2005 року (без яких не міг передати товар ПП ОСОБА_2). Матеріали справи
свідчать, що відповідні документи передані позивачеві вже після закінчення
гарантійного строку на товар, а тому позивач не міг та не мав права передати ПП
ОСОБА_2 товар з простроченим гарантійним строком (граничним строком
реалізації). Колегія суддів зазначає, що згідно з сертифікатом відповідності
гарантійний строк встановлений до 30.09.2005 року, що суперечить умовам
укладеного між сторонами договору поставки, в якому зазначено гарантійний строк
- до 20.12.2005 року.

Також,
колегія суддів зазначає, що у відповідності зі ст. 614 ЦК України вина
відповідача у спричиненнні позивачеві заявлених до стягнення збитків є
доведеною матеріалами справи та не спростованою відповідачем під час розгляду
справи як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції.

Колегія
суддів вказує, що у відповідності зі ст. 4 -3 ч. 3 ГПК України апеляційним господарським
судом створені сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування законодавства, від відповідача прийняті
додаткові докази по справі, надані ним при поданні апеляційної скарги та під
час її розгляду. На запитання суду після закінчення дослідження матеріалів
справи щодо того, чи є у сторін ще що додати до матеріалів справи, як позивач,
так і відповідач відповіли, що немає.

Таким
чином, колегія суддів вважає, що нею у повній мірі досліджені усі фактичні обставини
справи та всі надані стронами докази, з яких вбачається, що, вимоги позивача є
правомірними, документально підтвердженими та такими, що обгрунтовано
задоволені місцевим господарським судом.

Щодо
тверджень відповідача про те, що він не був належним чином повідомлений про час
та місце засідання суду та не мав змоги подати суду докази в обгрунтування
своїх заперечень, колегія суддів вважає їх такими, що суперечать фактичним
обставинам справи, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, ухвалу місцевого
господарського суду про призначення справи до розгляду на 09.11.2006 року
відповідач отримав 06.11.2006 року, однак у судове засідання не з'явився,
причину неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву та витребуваних судом
документів не надав. Повідомлення про відкладення розгляду справи на 16.11.2006
року відповідач отримав 16.11.2006 року, однак, у судове засідання також не
з'явився та не обгрунтував суду апеляційної інстанції неможливість явки у
судове засідання, призначене на цю дату на 14 год. 45 хв.

На
підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача у зв'язку з її юридичною
та фактичною необґрунтованістю і відсутністю фактів, які б підтверджували
наявність підстав для скасування рішення суду.

З
огляду на зазначене та керуючись ст. ст.
99, 101, 102, п.1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,

постановила:

У задоволенні заяви відповідача про зупинення виконання
наказугосподарського суду Харківської області по справі № 03/483-06 від 16
листопада 2006 року та визнання його таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Рішення господарського
суду Харківської області по справі № 03/483-06 від 16 листопада 2006 року
залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без
задоволення.

Головуючий суддя

Судді