ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"03" травня 2007 р.

11:24

Справа №  6/234/07

м. Миколаїв

03.05.2007 р. 11 год. 24 хв. м. Миколаїв, Будинок Рад, вул.
Адміральська, 22.каб. № 921

Господарський
суд Миколаївської області в складі: судді Ткаченко О.В. при секретарі Засядівко
О.О.

за позовом

Прокурора Ленінського району м.
Миколаєва в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва, м. Миколаїв, вул. Гмирьова, 1/1.

до відповідача

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Миколаїв, АДРЕСА_1.

про

Стягнення  податкового боргу в сумі 1231,09 грн.

Суддя   Ткаченко О.В.

Представники:

Від позивача

Курганов О.Ю., довіреність від
28.12.2006 року № 4128/9/10-007

Від відповідача

Представник не з'явився.

У
судовому засіданні приймає участь прокурор Жмура А.О.

Предмет спору:
Прокурор звернувся до господарського суду з позовною заявою про
стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1231,09 грн.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, заперечень проти позову не надав.

Господарський суд, розглянувши матеріали
справи, заслухавши пояснення представника позивача,

встановив:

Відповідач зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа Миколаївським
міськвиконкомом, про що свідчить копія свідоцтва про державну реєстрацію від
14.07.2005 року та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Ленінському районі
м. Миколаєва.

Відповідно до ст. 4 Закону України
“Про систему оподаткування” від 25.06.1991
№ 1251-XII відповідач є платником податків та зборів до бюджету та
державних цільових фондів.

Станом на 27.03.2007 року
відповідач має заборгованість перед бюджетом в сумі 1231,09 грн., у тому числі
зі сплати:

-          податку на додану вартість в сумі
271,00 грн.

-          прибуткового податку в сумі 960,09
грн.

Заборгованість зі сплати податку на
додану вартість виникла у зв'язку з несплатою визначеної відповідачем суми
податкового зобов'язання в податковій декларації з податку на додану вартість
за 4 квартал 2005 року.

Заборгованість зі сплати прибуткового
податку виникла у зв'язку з несплатою податкового зобов'язання в загальному
розмірі 960,09 грн., визначеного згідно податкових повідомлень-рішень НОМЕР_1,
№ НОМЕР_2.

Зазначені податкові
повідомлення-рішення були направлені відповідачу поштою, проте були повернуті
поштою у зв'язку з незнаходженням відповідача за адресою проживання. На
підставі викладеного та згідно п. 6.2.4. ст. 6 Закону України “Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року позивачем складено акт
НОМЕР_3 про неможливість вручення податкових повідомлень та розміщення їх на
дошці податкових оголошень.

Виходячи з встановлених обставин,
суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на  наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України
від 21.12.2000  № 2181-III “Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” податкове зобов'язання,
самостійно   визначене   платником податків у податковій  декларації,
вважається  узгодженим  з  дня
подання такої податкової декларації.

Оскільки вищезазначені
повідомлення-рішення відповідачем не були оскаржені в адміністративному та
судовому порядках, визначене позивачем податкове зобов'язання вважається
узгодженим в розумінні ст. 5 Закону України
“Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами”.

Відповідно до п. 11 ст. 11 Закону
України «Про державну податкову службу»від 04.12.1990 року № 509-XII Державні
податкові інспекції мають право застосовувати
до  платників податків фінансові
(штрафні) санкції,  стягувати до бюджетів
та державних цільових фондів  суми
недоїмки,  пені  у
випадках,  порядку  та розмірах,
встановлених законами  України.

Враховуючи, що станом на день розгляду справи податковий борг в сумі
1231,09 грн. відповідачем не сплачений, позовні вимоги обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94,
161-163 КАС України,  господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.           Позовні вимоги задовольнити.

2.          Стягнути з
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Миколаїв,
АДРЕСА_1, код НОМЕР_4 на користь держави заборгованість в сумі 1231,09 грн.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова
або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього
строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Про апеляційне оскарження
рішення  суду  першої
інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції
через суд  першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом  десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з
дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга,
подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без
розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не
знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя