КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

24.04.07 р.          № 25/228

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Сотнікова С.В.

суддів:            Дикунської  С.Я.

Дзюбка П.О.

при секретарі:          Маковеї Ю.І.

За участю представників:

від позивача - Случак О.О.(дов. №1193/09-ю  від 14.09.06р.);

від відповідача - Лук’яненко Р.М. (дов. №152-07/6-0019 від 29.01.07р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Т.М.М."

на рішення Господарського суду м.Києва від 23.11.2004

у справі № 25/228  (Морозов С.М.)

за позовом           Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Т.М.М."

до           Державна інспекція з контролю за цінами в м. Києві

про          визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 21.09.2004р. по справі № 25/228 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позов повністю, з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити рішення Господарського суду м. Києва від 21.09.2004р. по справі №25/228 без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Позивач ТОВ “Фірма “Т.М.М.” звернувся з позовом про визнання недійсним рішення Державної інспекції  з контролю за цінами в м. Києві від 26.12.2003р. №325 “Про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін”, яким вирішено вилучити у позивача в доход державного бюджету 15652,59 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає,  що оскільки ціни та тарифи  на додаткові послуги не встановлено, ці послуги не є об’єктом державного регулювання, тобто є вільними та ціна додаткових послуг визначається на підставі двосторонньої згоди в договорі, а відтак рішення інспекції є неправомірним.

Такі обґрунтування позовних вимог не є слушними, як і не є слушними доводи апеляційної скарги, які чітко збігаються з доводами позовної заяви, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною інспекцією з контролю за цінами в м. Києві було проведено перевірку з питань додержання державної дисципліни цін, за результатами якої складно Акт від 22.12.2003р. Перевірка була проведена за скаргою групи мешканців житлового будинку за адресою: м. Київ, вул.Тимофєєвої, 3.

В Акті перевірки зазначено, що перевіркою наданих бухгалтерських документів за період з січня 2007р. по листопад 2007р., встановлено , що мешканцям будинку, які звернулися зі скаргою, нараховувалась плата за утримання житла в розмірі 2,18грн./м2 (з ПДВ), замість встановленого розміру 0,58грн./м2 (з ПДВ). Тобто тариф завищено на 1,60грн. за 1м2 (2,18-0,58). Загальна сума порушення за актом перевірки за період з січня по листопад поточного року склала 12628грн. 16коп. Враховуючи суму проплати мешканцями будинку по вул. Т.Тимофєєвій, 3, зайво отримано сума в розмірі 5217рн.53коп., яка відповідно до ст. 14 Закону України “Про ціни і ціноутворення” підлягають вилученню до бюджету.

На підставі висновків Акту перевірки, Державною інспекцією з контролю за цінами в м. Києві було прийнято Рішення “Про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін” від 26.12.2003р. №325, яким у ТОВ Фірми “Т.М.М.” в доход  державного бюджету вирішено вилучити 5217грн.53коп. та застосовано штраф в розмірі 10435грн.06коп.

Згідно пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України №030 від 22.06.1998р. “Про вдосконалення системи державного регулювання розміру квартирної плати та плати за утримання будинків і прибудинкових територій” Київській міській державній адміністрації надано право встановлювати плату за користування житлом (квартирну плату) та за утримання житла.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації №748 від 19.05.2000р. встановлено розмір квартирної плати та плати за утримання будинків і прибудинкових територій, який становить 0,58грн. за 1кв.м.загальної площі в місяць для будинків, обладнаних ліфтами та іншим інженерним обладнанням.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме          з наданих завірених ксерокопій рахунків за  послуги мешканців будинку, що виставлені позивачем (Том І а.с. 125-126), житлова площа квартири яких становить 89 кв.м. сума до сплати з ПДВ складає 194,24. Отже, виходячи з 194,24/89=2,18. Також житлова площа жильців, яка становить 123,900кв.м., до сплати  нараховано з ПДВ 270,10, з розрахунку 270,10/123,900=2,18. Позивачем нарахування плати за утримання житла за тарифом 2,18 за 1 кв.м.  не заперечується.

Відповідність  нарахування плати за утримання житла за тарифом 2,18за 1 кв.м. фактичної собівартості (економічно обґрунтованих витрат) також підтверджується Висновком №10166 судово-бухгалтерської експертизи по господарській справі №25/228, яка призначалася Київським апеляційним господарським судом за клопотанням позивача та на розгляд експертів було поставлено питання: “Яким є розмір середньої фактичної собівартості утримання (з урахуванням податку на додану вартість) за 2003р. 1 кв. м житлової площі будинку та при будинкової території за адресою: м. Київ, вул. Тимофєєвої, 3, виходячи з наявного в зазначеному будинку інженерного обладнання, відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19.05.2000р. №748 (в редакції розпорядження КМДА від 28.08.2002р.), зареєстрованого в Київському міському управлінні юстиції 02.09.2002р. за №67/450?”.

Відповідно до Висновку проведеної експертизи, розмір середньої фактичної собівартості утримання (з урахуванням податку на додану вартість) за 2003р. 1 кв. м житлової площі будинку та при будинкової території за адресою: м. Київ, вул. Тимофєєвої, 3, виходячи з наявного в зазначеному будинку інженерного обладнання, відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19.05.2000р. №748 (в редакції розпорядження КМДА від 28.08.2002р.), зареєстрованого в Київському міському управлінні юстиції 02.09.2002р. за №67/450, складає 2,18грн. за 1(один) м2 загальної площі (з урахуванням ПДВ).

Щодо зазначених обставин, позивач як в позовній заяві так і апеляційній скарзі зазначає, що експлуатація та обслуговування таких будинків, як за адресою: м. Київ, вул.Тимофєєвої, 3 та прибудинкових територій потребує значно більший об’єм послуг по їх утриманню і обслуговуванню, а відповідно і більших витрат, ніж у звичайних житлово-комунальних підприємствах, оскільки провадиться на високому і якісному рівні, який повинен відповідати вимогам сучасних європейських стандартів. Саме ц цих підстав з мешканців будинку на підставі  договорів встановлено плату нараховану виходячи із середньої собівартості наданих послуг та в зв’язку з невстановленням державного регулювання цін та тарифів на додаткові послуги, такі послуги не є об’єктом державного регулювання, тобто є вільними цінами. На підтвердження понесених витрат надано Звіт “Про аналіз обґрунтованості нарахувань для покриття витрат,  що пов’язані із утриманням житлового будинку та при будинкової території, які входять в оплату за один квадратний метр, по забезпеченню комфорту та безпеки у житловому будинку за адресою: м. Київ, вул.Тимофєєвій,2” , який також було досліджено судом першої інстанції та правомірно зазначено, що даний Акт не може слугувати як доказ підтвердження правомірності нарахування таких тарифів, оскільки  судом не досліджується питання обґрунтованості понесених витрат позивачем, а досліджувався факт порушення державної дисципліни цін.

Окрім  плати за холодне водопостачання та гаряче водопостачання позивачем нараховувалась плат за “експлуатаційні витрати на подачу холодного водопостачання, гарячого водопостачання”, що також міститься в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 4 Розпорядження Київської міської державної адміністрації №1245 від 20.06.2002р. всі витрати, пов’язані з виробництвом  і транспортуванням теплової енергії та води по зовнішніх та внутрішньо будинкових теплових мережах, враховані в тарифах на тепло -, водопостачання  для населення і додатковій оплаті не підлягають.

Загальна сума порушення позивачем за період з січня по листопад 2003 року з врахуванням фактичної проплати складає 5217,53грн.

Згідно статті 1 Закону України “Про ціни та ціноутворення”  №207-ХІІ від 03.12.1990р. (надалі-Закон), законодавство України про ціноутворення складається з цього Закону та інших актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Зазначений Закон поширюється на всі підприємства й організації незалежно від форм власності, підпорядкованості і методів організації праці та виробництва (ст.2 Закону).

Ціни і тарифи на житлово-комунальні послуги (в тому числі на електроенергію і природний газ для комунально-побутових потреб населення України), послуги громадського транспорту і зв'язку встановлюються Кабінетом Міністрів України за погодженням з Верховною Радою України (ч.4 статті 9 Закону).

Відповідальність за порушення державної дисципліни цін передбачена статтею 14 Закону. Вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду.

Оскільки, чинним законодавством чітко регламентуються ціни і тарифи на житлово-комунальні послуги, та оскільки всі витрати, пов’язані з виробництвом  і транспортуванням теплової енергії та води по зовнішніх та внутрішньо будинкових теплових мережах, враховані в тарифах на тепло -, водопостачання  для населення і додатковій оплаті не підлягають, позивачем незаконно та необґрунтовано виставлено такі рахунки, а отже відповідачем прийнято оскаржуване рішення з дотриманням вимог чинного законодавства.

В той же час, з пояснень представника позивача та наявних у справі документів вбачається, що ТОВ “Фірма “Т.М.М.” зверталася до Голови Київської міської державної адміністрації (а.с.61-63 Том І) з проханням усунути порушення їх прав при визначенні тарифів на житлово-комунальні послуги (в т.ч. на тепло-, водопостачання), проте подальша доля вирішення питання невідома, та доказів звернення позивача щодо відшкодування різниці між затвердженим розміром ціни (тарифу) та розміром економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) зазначених послуг за рахунок коштів відповідних бюджетів, що передбачено ч.5 статті 9 Закону та ч.8 ст. 31 “Про житлово-комунальні послуги”, не надано.

Відповідно до ч. 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем у встановленому законом порядку та у допустимий спосіб доведено в повному обсязі правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення  Господарського суду міста Києва  від 23.11.2004р. по даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись статтями 198, 199, 200, 205, 206, 209  Кодексу адміністративного судочинства України Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “Т.М.М.” залишити без задоволення,  рішення  Господарського суду міста Києва  від 23.11.2004р. у справі  № 25/228 - без змін.

Матеріали справи № 25/228 повернути Господарському суду міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим  рішенням  суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя          Сотніков С.В.

Судді

Дикунська  С.Я.

Дзюбко П.О.