ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.05.07р.

Справа № 41/146-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Найс", м. Дніпропетровськ

до  Малого приватного багатопрофільного підприємства "Авінкон", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення 406895,47 грн.

Суддя Орєшкіна Е.В.

В засіданні приймали участь представники:

Від позивача: Бублейников В.А., довіреність № 11-07 від 20.04.07 року

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог (заява № 30 від 16.04.07 року) звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача суми  боргу –372101,60 грн., пені –79007,04 грн. та 3 % річних –12949,50 грн., інфляційних витрат – 42599,54 грн., всього –506657,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов’язань щодо оплати поставленої йому товариством з обмеженою відповідальністю „Європа-сервіс ЛТД” продукції за  умовами укладеного між ними договору поставки № 05/01-04 від 05.01.05 року, право вимоги за яким позивач отримав за договором відступлення права вимоги від 30.12.06 року.

Представник позивача в судове засідання з’явився, позов підтримав, просить суд його задовольнити.

Відповідач в судові засідання не з’явився, відзив на позов та витребуваних судом документів не надав, вимог не заперечив, присутність повноважного представника в судовому процесі не забезпечив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, про час і місце проведення судових засідань повідомлений судом належним чином.

Нез’явлення відповідача на виклик суду не перешкоджає розгляду справи по суті.

Справа, згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, розглядається за наявними в ній матеріалами.

За згодою представника позивача в судовому засіданні оголошено  вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.06 року між товариством з обмеженою відповідальністю „Європа-сервіс ЛТД” та товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною фірмою „Найс” укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ „Європа-сервіс ЛТД” (цедент) відступив ТОВ ВКФ „Найс” (цесіонарій) право вимоги відшкодування заборгованості за договором поставки № 05/01-04 від 05.01.05 року, укладеного між цедентом та Малим приватним багатопрофільним підприємством „Авінкон”.

Між товариством з обмеженою відповідальністю „Європа-сервіс ЛТД” та відповідачем –малим приватним багато профільним підприємством „Авінкон” укладений договір поставки молока № 05/01-04 від 05.01.05 року (далі-договір), пунктом 2 якого передбачено зобов’язання постачальника (ТОВ „Європа-сервіс ЛТД”) визначати кількість та якість молока згідно діючим нормативним інструкціям та ДСТУ та направляти його на пункт приймання покупця (відповідача у справі) та зобов’язання покупця, відповідно, прийняти молоко, зі свого боку визначити його кількість, якість.

Умови поставки, згідно п. 2.7 договору, а саме кількість, строк, місце постачання встановлюються в додатках (протоколах, додаткових угодах) які є невід’ємними частинами договору.

На виконання умов договору товариство з обмеженою відповідальністю „Європа-сервіс ЛТД”  поставило відповідачу молоко на загальну суму 778916,53 грн. за накладними   930/5 від 30.09.05 року та № 103114 від 31.10.05 року, копії яких долучені до позовної заяви.

Відповідно до п. 2.3. договору, у разі невідповідності молока за якістю першому сорту або його недостачі у кількісному вираженні покупець повідомляє про це представника постачальника на протязі чотирьох годин.

Згідно п. 5.4. договору, у разі невідповідності молока за якістю першому сорту або його недостачі у кількісному вираженні покупець складає акт розбіжностей, який підписує представник постачальника з одного боку та відповідальний за прийомку молока з іншого боку та повідомляє продавця на протязі чотирьох (восьми годин, якщо прийомка здійснюється у нічний час) або будь-яким  доступним способом (передає документи нарочно, по факсу, телефонограмою).

Доказів, які б підтверджували, невідповідність поставленого позивачем молока по якості першому сорту сторонами не подано, в матеріалах справи вони відсутні.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що сума передоплати та ціна на молоко першого сорту встановлюється сторонами та фіксується в протоколах узгодження цін, які є невід’ємними частинами договору.

Оскільки в договорі не конкретизовано, тобто не встановлено строк виконання відповідачем зобов’язання по оплаті товару, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, кредитор вправі вимагати  виконання зобов’язання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги кредитором.

В якості доказу звернення до відповідача з вимогою на оплату поставленого товару в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України, позивачем суду подана претензія № 21/03 від 21.03.06 року, доказом отримання якої є лист-відповідь на неї за № 319/04 від 17.04.06 року, копія якого додана до позову, яким відповідач визнає заборгованість в розмірі 372101,60 грн. та гарантує її погасити до 31.05.06 року.

Оскільки законом форма вимоги не встановлена, суд приймає зазначену претензію як доказ звернення позивача в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України.

Оскільки позивачем належними доказами у відповідності із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено, коли саме ним була надіслана претензія або інша вимога на оплату боргу (гарантійний лист (а.с. 21), суд не може прийняти в якості такого доказу, оскільки в ньому відсутнє посилання на вимогу позивача), строк оплати у відповідача, настав з 17.04.06 року по 23.04.06 року, тобто з дня надання відповіді на претензію.

Фактичні дії сторін підпадають під норми ст.ст. 11, 202, 509, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України і свідчать про існування між сторонами відносин купівлі-продажу,  в результаті чого у відповідача виникли зобов’язання по оплаті поставленої  продукції.

Згідно приписів ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, дія яких поширюється на спірні взаємовідносини, зобов’язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та закону. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

В якості доказу надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов’язані, позивачем поданий суду лист, надісланий на адресу відповідача цінним листом 17.01.07 року, що підтверджено поштовою квитанцією, копія якої долучена до матеріалів справи.

Відповідач на вимогу суду не надав доказів сплати отриманої продукції, відсутність заборгованості, що є предметом позову у справі, ним не доведена.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі, пред’явленому позивачем.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних з простроченої суми. За період прострочення з січня 2006 року по квітень 2007 року  нарахована позивачем сума інфляційних збитків становить 42599,54 грн., 3 % річних за період з 20.01.06 року по 30.01.07 року -12949,50 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних збитків суд вважає обгрунтованою, але підлягаючою задоволенню частково, інфляційних збитків в розмірі 36804,82 грн., 3 % річних  в розмірі 8624,61 грн., оскільки позивачем помилково визначений період їх нарахування з 30.01.07 року, тоді як строк оплати у відповідача отриманої продукції настав 24.04.05 року, про що зазначалося вище.

Пунктом 7.5. договору встановлено, що при несвоєчасній оплаті покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Нарахована позивачем сума пені, згідно уточненого розрахунку, складає 79007,04 грн.

Вимогу позивача щодо стягнення пені суд вважає обгрунтованою, але підлягаючою задоволенню частково, в розмірі 31541,99 грн., оскільки позивачем, по-перше, помилково визначений період їх нарахування, по-друге, у відповідності із п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлене договором або законом, припиняється через шість місяців, коли зобов’язання мало бути виконано, тобто в даному випадку нарахування пені слід припинити 25.10.06 року.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищенаведеного та

керуючись ст. ст. 1, 33, 44, 49, 82 –84  Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Малого приватного багатопрофільного підприємства „Авінкон” –51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Карла Маркса,90, , р/р 0200 в ДОД АППБ „Аваль” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми „Найс” –49074, м. Дніпропетровськ, вул. Батумська,11, , р/р 2051 в КБ „Приватбанк”, МФО 305299 суму боргу –372101,60 грн. (триста сімдесят дві тисячі сто одна грн. 60 коп.), пеню –31541,99 грн. (тридцять одна тисяча п’ятсот сорок одна грн. 99 коп.) інфляційні витрати –36804,82 грн. (тридцять шість тисяч вісімсот чотири грн. 82 коп.), 3 % річних –8624,61 грн. (вісім тисяч шістсот двадцять чотири грн. 61 коп.), витрати по сплаті держмита в сумі 4490,78 грн. (чотири тисячі чотириста дев’яносто грн. 78 коп.) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу –104,60 грн. (сто чотири грн. 60 коп.).

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

СУДДЯ                                                                   Е.В. ОРЄШКІНА

Рішення підписано 16.05.07 року