ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

29.01.2007
Справа №2-6/1123-2007

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Роздольненському районі, смт. Роздольне,

до відповідача Роздольненського районного споживчого товариства, смт. Роздольне,

про стягнення 504,88 грн.

Суддя Шкуро В.М.

п р е д с т а в н и к и:

Від сторін – не з’явилися, повідомлені належним чином.

Суть спору: Управління ПФУ  звернулось до господарського суду АРК з позовною заявою до Роздольненського районного споживчого товариства про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в розмірі 504,88 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на ст.106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” та мотивовані тим, що відповідачем не сплачуються у встановлені законодавством строки узгоджені вимоги на відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву та документів витребуваних судом не представив, не забезпечив явку свого представника в судове засідання, хоча про день розгляду справи був повідомлений належним чином – рекомендованою кореспонденцією. У зв’язку з чим справу розглянуто у порядку ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд -

встановив:

Роздольненське районне споживче товариство зареєстроване в Управлінні Пенсійного фонду України в Роздольненському районі АР Крим (далі-Управління) як платник страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 6. ст. 17 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати й сплачувати у встановлений термін й у повному обсязі страхові внески.

Так, стаття 8 Закону України „Про пенсійне забезпечення” передбачає, що виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, в частині пенсій призначених згідно з пунктами «а», «б», «з» ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, а саме плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах.

Розрахунки суми відшкодування розраховуються відповідно до п.6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.203р. №21-1     (далі – Інструкція).

Пунктом 6.4 зазначеної Інструкції встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій.

А пунктом 6.8 Інструкції встановлений обов’язок підприємства щомісяця до 25-го числа   вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку  пенсій,  призначених  на  пільгових умовах.

У порушення вимог Закону, відповідачем не відшкодовані повністю фактичні витрати Управління на виплату та доставку пільгових пенсій за серпень, жовтень 2006 року. Згідно Розрахунків про фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів  „б”-„з” ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, за відповідачем склалась заборгованість в загальній сумі 504,88 грн. (а.с. 8, 10), яка і заявлена до стягнення.

Платіжним дорученням №244 від 26.12.2006р. відповідач сплатив заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в сумі 504,88 грн. (а.с. 12).

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду звертаються особи за захистом своїх порушених чи оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, що кореспондується із положеннями статті 21 ГПК України, де до позивачів віднесено осіб, які пред’явили позов або в інтересах яких пред’явлено позов саме про захист порушеного права чи охоронюваного законом інтересу.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а стаття 16 ЦК України передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права і інтересу. Частиною 2 цієї статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, серед який названий і такий спосіб, як примусове виконання обов’язку в натурі.

Системний аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що захисту судом підлягає цивільне право, яке порушене, не визнається чи оспорюється.

Юридична зацікавленість позивача у вирішенні спору судом, покладає на нього обов’язок довести, що цивільні права позивача порушені, не визнаються чи оспорюються відповідачем.

Відсутність факту порушення права, на захист якого подано позов, не є підставою для відмови у прийнятті позову, оскільки на стадії прийняття позовної заяви суд не досліджує питання наявності чи відсутності факту такого порушення, тобто не розглядає спір по суті.

Разом з тим, встановлення відсутності чи наявності факту порушення відповідного права входить до предмету дослідження при вирішенні спору по суті.

На момент звернення 09.01.2007р. з позовом до суду інтереси позивача не були порушені, оскільки відповідачем добровільно сплачена заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах 26.12.2006р., а відтак не підлягають судовому захисту, що тягне відмову у позові.

Вступна і резолютивна частини рішення оголошені в судовому засіданні 29 січня 2007 року.

Рішення оформлене згідно зі ст.84 ХПК України і підписане 07 лютого 2007 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-84,85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Шкуро В.М.