ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2007 р.
№ 15/09-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:
Удовиченка О.С.

суддів:
Катеринчук Л.Й.

Черкащанка М.М.

розглянувши касаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства “Харківський тракторний завод  ім. С. Орджонікідзе”, м. Харків

постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 29.01.2007 р.

у справі
№ 15/09-06 господарського суду Харківської  області

за позовом

до
Державного комунального підприємства каналізаційного господарства “Харківкомуночиствод”, м. Харків
Відкритого акціонерного товариства “Харківський тракторний завод  ім. С. Орджонікідзе”, м. Харків

про
Стягнення 737 525,74 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники :

ВАТ “Харківський тракторний завод  ім. С. Орджонікідзе”, м. Харків:
ДКП “Харківкомуночиствод”

Купчанко М.Л.
Курбанова Т.А., Токарева С.В.

ВСТАНОВИВ:

Державне комунальне підприємство каналізаційного господарства “Харківкомуночиствод” (далі –ДКПКГ “Харківкомуночиствод”) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відкритого акціонерного товариства “Харківський тракторний завод                         ім. С. Орджонікідзе”, м. Харків (далі - ВАТ “Харківський тракторний завод                                     ім. С.Орджонікідзе”) 737 525,74 грн. боргу за скид стічних вод з перевищенням ДВП за червень 2005 року.

Заявою від 21.11.2006 р. позивач зменшив свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 384 029,75 грн. заборгованості.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.11.2006 р. (суддя Лаврова Л.С.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції              ДКПКГ “Харківкомуночиствод” звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою з вимогами скасувати зазначене рішення і прийняти нове, яким позов задовольнити та стягнути з                       ВАТ “Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе” 384 029,75 грн. боргу за скид стічних вод з перевищенням ДВП.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.01.2007 р. (судді: Афанасьєва В.В., Бухана А.І., Ревель О.В.) апеляційну скаргу ДКПКГ “Харківкомуночиствод” задоволено, рішення господарського суду Харківської області від 24.11.2006 року у справі № 15/09-06 скасовано, стягнуто з ВАТ “Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе”                 384 029,75 грн. заборгованості за скид стічних вод з перевищенням ДВП,             3 840,30 грн. державного мита та 118 грн. судових витрат.

В мотивування своєї постанови суд апеляційної інстанції посилався на те, що акт відбору стічних вод оформлений відповідно до Правил, підписаний представниками сторін без зауважень, зазначені акти не були оскаржені у встановленому законом порядку, а Правилами відбору стічних вод не встановлено вимоги щодо протоколів дослідження стічних вод. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.01.2007 р. ВАТ “Харківський тракторний завод                 ім. С.Орджонікідзе” звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою з вимогою скасувати зазначену постанову, а рішення  господарського суду Харківської області від 24.11.2006 р. залишити без змін.

При цьому скаржник посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: п. 3.6 Інструкції, п.п. 6.4, 6.5 Правил прийняття стічних вод та п.п. 5, 7 додатку 7 до Правил, ч. 4 Настанови щодо зберігання та поводження з пробами - ДСТУ ISO 5667-3-2001 та ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України).

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 09.03.2004 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № ІІ-4403/07 АПК-2 (далі –договір), відповідно до умов якого ДКПКГ “Харківкомуночиствод” зобов’язалось приймати від відповідача стічні води в обсягах встановлених “Абоненту” лімітів на водокористування та водовідведення згідно з договором, а ВАТ “Харківський тракторний завод       ім. С.Орджонікідзе” - здійснювати регулярну оплату за надані послуги згідно з діючими тарифами.

Відповідно до п. 1.3 договору сторони зобов’язались керуватися рядом нормативно-правових актів, серед яких "Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації міст та селищ України", затверджені наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України 19.02.2002 р. за № 37 (зареєстровані в Міністерстві Юстиції України від 26.04.2002 р. за № 403/6691), "Інструкція про встановлення та стягнення плати за скид промислових стічних вод у системи каналізації населених пунктів" (далі –Інструкція), затверджена наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України 19.02.2002 р. за № 37 (зареєстрована в Міністерстві Юстиції України від 26.04.2002 р. за № 402/6690), "Правила прийняття стічних вод у каналізаційну мережу м. Харкова", затверджені рішенням виконкому Харківської міської ради від 18.06.2003 р. за № 581 (т. I а.с. 10).

Пунктом 7.11 "Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації міст та селищ України" встановлено, що у місцевих Правилах приймання конкретизується порядок відбору проб стічних вод на аналіз, порядок їх оформлення, а також порядок проведення аналізу проб". Такими місцевими Правилами приймання, що регулюють відносини, які розглядаються судом, на території м. Харкова, є "Правила прийняття стічних вод у каналізаційну мережу м. Харкова", затверджені рішенням виконкому Харківської міської ради від 18.06.2003 р. за № 581 (далі –Правила).

Згідно з п. 3.5. договору  відповідач –“Абонент” зобов’язався скидати стічні води, якісні показники яких не повинні перевищувати допустимих величин показників забруднення (ДВП). В разі скиду “Абонентом” стічних вод з перевищенням ДВП плата за них  проводиться за підвищеним тарифом згідно  р. 6 Правил.

Пунктом 3.6 договору встановлено заборону “Абоненту” скидати фільтраційні, умовно-чисті, зливові та позалімітні стічні води. Цим же пунктом передбачено зобов‘язання підприємства прийняти заходи по недопущенню цих скидів та до усунення скидів здійснити їх оплату за підвищеним тарифом згідно Правил.

Відповідно до вимог чинного законодавства, порядок відбору проб стічних вод, оформлення цього відбору, транспортування відібраних проб до лабораторії здійснюється відповідно до зазначених вище Правил, які були розроблені відповідно до Правил прийняття стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України та які є обов‘язковими для абонентів усіх форм власності, що відводять стічні води в систему каналізації м. Харкова. Названі Правила є спеціальним нормативним актом, який регулює в тому числі правовідносини сторін по даній справі, та на даний час є чинними.

Пунктом 3.5 вказаних Правил закріплено, що якість стічних вод, які скидаються, визначається хімічними аналізами, що підтверджені “Актом відбору проб стічних вод” (далі –Акт) та “Протоколом дослідження якості стічних вод” (далі –Протокол).

Згідно з п. 4.5 Правил, роботи щодо відбору проб, їх зберіганню та доставці здійснює контрольно - абонента служба ДКП “Харківкомуночиствод”, яка має необхідне технічне забезпечення та несе відповідальність за відбір проб стічних вод, їх доставку і зберігання, оформлення документів, дотримання правил техніки безпеки як при доставці проб до лабораторії                                  ДКП “Харківкомуночиствод”, так і в інші лабораторії, що мають ліцензію на виконання аналізів. Відбір проб оформлюється “Актом”.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 07.06.2005 р. на                  ВАТ “Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе” представником позивача, в присутності представника відповідача, було здійснено відбір стічних вод, про що складено відповідний акт.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем документально не  обґрунтовано і не доведено підстави для здійснення відбору проб стічних вод, та не доведено наявність повноважень у представників                                    ДКП КГ “Харківкомуночиствод” на проведення відбору проб стічних вод.

Згідно ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пунктом 17 додатку № 7 до Правил встановлено, що аналізи стічних вод проводяться за існуючими методиками. Правилами встановлено загальні вимоги до порядку відбирання проб, методики відбирання передбачено Національними стандартами України.

На думку скаржника результати досліджень не є належними доказами у справі, оскільки за даними, що містяться у вказаних документах, неможливо ідентифікувати об'єкт аналізу та стверджувати, що він співпадає з пробами стічних вод, які були відібрані 07.06.2005 р. представником                        ДКПКГ “Харківкомуночиствод”.

Національним Стандартом України –“Якість води”. “Відбирання проб”, ч. 3 Настанови щодо зберігання та поводження з пробами (ДСТУ ІSО 5667-3-2001) (далі –Національні стандарти) передбачено, що води, особливо поверхневі і майже усі, що скидаються як стічні води, чутливі до різного роду фізичних, хімічних чи біологічних реакцій, що можуть мати місце в період між відбирання проби і аналізуванням. Природа і інтенсивність таких реакцій часто є така, що у випадку, коли не прийнято необхідних  запобіжних заходів перед або під час транспортування і в період зберігання проби в лабораторії до аналізування, концентрація визначуваної  речовини буде відрізнятися від початкової, яка була під час відбирання проб.

Активність цих реакцій залежить від результату взаємодії хімічної і біологічної природи зразка: його температури, чутливості до світла, матеріалу посудини, періоду між відбиранням проби і аналізуванням, умовами, в яких він перебував.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, відбір стічних вод проводився в пластиковий посуд, що на думку скаржника є порушенням         п. 13 додатку № 7 до Правил, якими встановлено, що відбір проб проводиться в скляний посуд або термоса ємкості, достатньої для визначення концентрації забруднень стічних вод.

Таким чином, колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що вимоги позивача про стягнення з ВАТ “Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе” 384 029,75 грн. боргу за скид стічних вод з перевищенням ДВП не підлягають задоволенню, виходячи з того, що ДКПКГ “Харківкомуночиствод” не були доведено належними доказами наявність повноважень у представників ДКП КГ “Харківкомуночиствод” на такий відбір, а також при відборі стічних вод та їх дослідженні не були дотримані вимоги Національних стандартів.

В своїй касаційній скарзі скаржник зазначає, що позивачем не було належним чином встановлено факту залпового скидання забруднюючих речовин, оскільки визначення обсягу стічних вод з перевищенням ДВП, що утворилися внаслідок залпового скиду, не можна проводити на загальних підставах, має бути визначений початок та закінчення залпового скидання. Єдиними даними, на думку скаржника, з яких має виходити                              ДКП “Харківкомуночиствод” має бути інформація щодо реально скинутих об'ємів стічних вод з показником Кк=20, які не може бути встановлено на підставі однієї проби.

Згідно з п. 3.6 Інструкції період, за який стягується плата за скид підприємством стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій, установленим разовим аналізом, визначається згідно з місцевими Правилами приймання, але не більше трьох календарних місяців (місяця, у якому відібрана проба, та двох попередніх місяців). Підвищена плата стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих Підприємством за цей період з даного об'єкта. У разі виявлення залпового скиду обсяг скинутих стічних вод визначається за актами, якими зафіксовані початок та закінчення залпового скиду.

В матеріалах справи відсутні належним чином складені акт та протокол, щодо початку та закінчення залпового скиду, чим порушено позивачем п. 3.6 Інструкції та ч.ч. 16, 17 ДСТУ ІSО 5667-3-2001 - Настанови щодо зберігання та поводження з пробами, на що Харківський апеляційний господарський суд уваги не звернув.

Таким чином, ДКП “Харківкомуночиствод” не надано суду доказів в підтвердження своїх позовних вимог про стягнення з ВАТ “Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе” 384 029,75 грн. заборгованості за скид стічних вод з перевищенням ДВП, а отже такі вимоги є необргунтованими.

Згідно із ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд керуючись ст. 43 оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ст. 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи викладене, колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції неналежно оцінено докази, наявні в матеріалах справи на підтвердження заборгованості ВАТ “Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе” в сумі 384 029,75 грн. за скид стічних вод з перевищенням ДВП та вважає, що постанова Харківського апеляційного господарського суду від 29.01.2007 р. у справі № 15/09-06 не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Харківський тракторний завод  ім. С. Орджонікідзе”, м. Харків задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.01.2007 р. у справі № 15/09-06 скасувати.

Рішення господарського суду Харківської області від 24.11.2006 р. у справі № 15/09-06 залишити без змін.

Головуючий                                                                                     О.С. Удовиченко

Судді                                                                                               Л.Й. Катеринчук

М.М. Черкащенко