ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"28" лютого 2007 р.
Справа №  2/7

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді ДеревінськоїЛ.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 2/7

за позовом: закритого акціонерного товариства з іноземною інвестицією "Запорізький автомобілебудівний завод", м. Запоріжжя

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Любава", м.Олександрія Кіровоградської області

про стягнення 2453,71 грн.

Представники:

від позивача - участі не брав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином;

від відповідача - Донець О.І. , довіреність № 38  від 23.02.07 ;

Закритим акціонерним товариством з іноземною інвестицією "Запорізький автомобілебудівний завод" подано позов до товариства з обмеженою відповідальністю "Любава" про стягнення 2453,71 грн., з яких 2000 грн. основного боргу, 168,97 грн. - 10% річних та 284,74 грн. неустойки.

26.02.2007р. позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог за № 249/юр.15 від 22.02.2007р. Відповідно до якої позивач просить стягнути в відповідача 453,71 грн. заборгованості, з яких 168,97 грн. - 10% річних та 284,74 грн. неустойки, у зв'язку з сплатою відповідачем основної заборгованості в розмірі 2000 грн. згідно платіжного доручення № 65 від 16.02.2007р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву за № 41 від 21.02.2007р. визнав основну заборгованість в розмірі 2000 грн., яку станом на 16.02.207р. сплачено. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 168,97 грн. - 10% річних, 284,74 грн. неустойки та судових витрат просить суд відмовити в зв'язку з тим, що йому не надали можливості повернути нереалізований товар.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між закритим акціонерним товариством з іноземною інвестицією "Запорізький автомобілебудівний завод" та товариством з обмеженою відповідальністю "Любава" укладено дилерський договір № 768 від 15.02.2006р.

Згідно п.1.1 договору продавець ( ЗАТ з іноземною інвестицією "Запорізький автомобілебудівний завод") зобов'язується поставити, а дилер ( ТОВ "Любава") прийняти та оплатити товари народного споживання, вироблений продавцем, згідно номенклатури, зазначеної в специфікаціях до договору, які є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 5.1 договору оплата товару здійснюється на умовах відстрочки платежу на 30 днів з моменту отримання дилером товару на складі продавця.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору передано відповідачеві товар згідно специфікації від 02.02.2006р. до договору  № 768 від 15.02.2006р.; рахунків № 602361 від 25.05.2006р., № 602351 від 25.05.2006р. та № 602371 від 25.05.2006р.; накладних № 40426 від 24.05.2006р. на суму 243,60 грн., № 40425 від 24.05.2006р. на суму 3794,40 грн. та № 40427 від 24.05.2006р. на суму 4491 грн. Загальна вартість переданого товару становить 8529 грн.

Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, в строк визначений договором – до 23.06.2006р. за отриманий товар розрахувався частково на суму 6452,20 грн. та повернув частину товару згідно накладної № 0332 від 23.05.2006р. на суму 76,80 грн., таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар становить 2000 грн.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу,  інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв  ділового обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором  купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується  передати  майно  (товар)  у  власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З врахуванням заяви позивача № 249/юр.15 від 22.02.2007р.  про сплату відповідачем основної заборгованості в розмірі 2000 грн. згідно платіжного доручення № 65 від 16.02.2007р. в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність припинення провадження у справі в частині стягнення 2000 грн., в зв'язку з відсутністю предмету спору на підставі п. 1.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Сторони в п. 9.2. договору погодили за неналежне виконання грошових зобов'язань, сторона, що допустила неналежне виконання виплачує інший стороні неустойку в розмірі 0,5% від суми платежу за кожен день прострочки.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочку сплати боргу за період з 23.06.2006р. по 28.12.2006р. на суму 284,74 грн.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено виконання зобов’язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно статті 549 ЦК України, є грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Розрахунок позивача про стягнення пені за період за період з 23.06.2006р. по 28.12.2006р. на суму 284,74 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

В пункті 9.3. договору сторони передбачили за користування грошовими коштами, понад терміни встановлені договором, боржник сплачує кредитору річні відсотки в розмірі 10% від суми боргу.

Позивач також просить стягнути з відповідача 10 % річних в сумі 168,97 грн.  за період з 23.06.2006р. по 28.12.2006р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який построчив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора, зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування 3 % річних в сумі 168,97 грн.  за період з 23.06.2006р. по 28.12.2006р. підтверджується обґрунтованим розрахунком позивача та підлягають задоволенню повністю.

Заперечення відповідача стосовно не надання можливості повернути нереалізований товар є необґрунтованими, так як не підтверджені належними доказами, тому судом не приймаються.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача в повному розмірі.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 546, 549, 625, 655 Цивільного кодексу України, ст. 49, п. 1.1. ч.1 ст. 80, ст.ст. 82, 84, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Любава", вул. 6 – ого Грудня, 130, м. Олександрія Кіровоградської області ( п/р 6001 в АФ КФ КБ «Приватбанк», МФО 323583, код 22215497) на користь закритого акціонерного товариства з іноземною інвестицією "Запорізький автомобілебудівний завод", пр. Леніна, 8, м. Запоріжжя ( п/р 260022475 у ЗОД АППБ «Аваль» у м. Запоріжжя, МФО 313827, код 25480917) пені 284,74 грн., 10% річних – 168,97 грн., а також судові витрати на державне мито в сумі 102 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Наказ видати стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

Провадження в частині стягнення 2000 грн. боргу, припинити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленого законом порядку.

Суддя

Л. В. Деревінська