АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2007
№ 43/407

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Розваляєвої  Т.С.

при секретарі:                              Котелянець О.О.

За участю представників:

від боржника: ліквідатор ОСОБА_1 ;

від ініціюючого кредитора: не з'явились;

від Державної податкової інспекції
у Шевченківському районі м. Києва: Купальський О.М. (дов. від 14.02.2007 р. №
478/9/10-114);

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.
Києва

на ухвалу Господарського суду м.Києва від
14.09.2006

у справі № 43/407 (Пасько М.В.)

за позовом                               Приватного
підприємства "Фірма "Сатурн"

до                                                   Приватного
підприємства "Асмара"

про
визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м.
Києва від 05.02.2006 року у справі №43/407 за заявою Приватного підприємства “Фірма
“Сатурн” (далі - ініціюючий кредитор, ПП “Фірма “Сатурн”) про визнання
Приватного підприємства “Асмара” (далі - боржник, ПП “Асмара”) банкрутом
затверджено звіт ліквідатора; затверджено ліквідаційний баланс станом на
14.09.2006 року; ліквідовано банкрута - Приватне підприємство “Асмара” як
юридичну особу у зв'язку з банкрутством; провадження у справі припинено.

Державна податкова інспекція у
Шевченківському районі м. Києва, не погоджуючись з ухвалою суду, звернулась до
Київського апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій
просить її скасувати та передати справу для розгляду до господарського суду м.
Києва. В обґрунтування апеляційних вимог, скаржник зазначає, що при прийнятті
ухвали від 14.09.2006 року судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи та порушенням норм матеріального права, а саме,
ст.. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Арбітражний керуючий - ліквідатор
ОСОБА_1 надав суду письмовий відзив на апеляційну скаргу Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м. Києва у якому повністю заперечив підстави
скасування ухвали місцевого господарського суду, наведені заявником апеляційної
скарги та просив залишити її без змін, а скаргу - без задоволення.

Приватне підприємство “Фірма
“Сатурн” письмового відзиву на апеляційну скаргу Державної податкової інспекції
у Шевченківському районі м. Києва не надало, але в судовому засіданні його
представник повністю спростував наведені в ній доводи та просив залишити ухвалу
господарського суду м. Києва від 14.09.2006 року без змін, а апеляційну скаргу
- без задоволення.

05.02.2007 року в судове засідання
з'явились представники боржника, ініціюючого кредитора та Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м. Києва. Представник іншого кредитора в
судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 2 ст.. 77
Господарського процесуального кодексу України, у справі оголошувалась перерва
до 19.02.2007 року.

Заслухавши пояснення представників
боржника, Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва,
розглянувши доводи апеляційної скарги, письмового відзиву арбітражного
керуючого - ліквідатора на неї, дослідивши матеріали справи, судова колегія
Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.
Києва не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України) апеляційний
господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і
додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої
інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.. 106 ГПК України,
ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному
порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України "Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду. Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду
можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому
Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Згідно ч. 2 ст. 4-1 ГПК України,
господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом
України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом".

Пункт 1 ст. 5 Закону України
"Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом" від 14.05.1992 року № 2343-XII (далі - Закон № 2343)
встановлює, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом,
Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами
України.

Ухвалою господарського суду м.
Києва від 22.06.2006 року за заявою Приватного підприємства “Фірма “Сатурн”
було порушено провадження у справі № 43/407 про банкрутство Приватного
підприємства “Асмара”.

У заяві від 21.06.206 року № 16019
Приватне підприємство “Фірма “Сатурн” просило порушити провадження у справі про
банкрутство Приватного підприємства “Асмара” та визнати його кредитором
боржника в сумі 3 000,00 грн.

Свої вимоги, викладені в заяві,
Приватне підприємство “Фірма “Сатурн” обґрунтовує тим, що боржник за юридичною
адресою: м. Київ, вул.. Оранжерейна, 3 не знаходиться, що підтверджується актом
державного виконавця від 11.05.2006 року; майно на яке можна звернути стягнення
відсутнє.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону м№
2343, у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника
- юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання
боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із
законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а
також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності
боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може
бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку
виконання зобов'язань.

07.07.2006 року Приватне
підприємство “Фірма “Сатурн”, згідно ч. 2 п. 2 ст. 13 Закону № 3243, звернулось
до суду першої інстанції з пропозицією призначити ліквідатором Приватного
підприємства “Асмара” ОСОБА_1 (ліцензія серії ІНФОРМАЦІЯ_1).

Постановою господарського суду м.
Києва від 07.07.2006 року у справі № 43/407 Приватне підприємство “Асмара”
визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором банкрута
призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1; зобов'язано ліквідатора письмово
повідомити про визнання Приватного підприємства “Асмара” банкрутом усіх відомих
йому кредиторів банкрута; підприємницьку діяльність банкрута визнано такою, що
завершена; строк виконання усіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язання
щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважаються такими, що
настали з 07.07.2006 року; припинено нарахування неустойки (штрафу, пені),
процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута з
07.07.2-006 року; припинено повноваження органів управління банкрута щодо
управління банкрутом та розпорядження його майном з 07.07.2006 року;
зобов'язано ліквідатора провести ліквідаційну процедуру та надати суду свій
звіт та ліквідаційний баланс банкрута у строк до 07.05.2007 року.

Ухвалою господарського суду м.
Києва від 14.09.2006 року у справі № 43/407 затверджено звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс станом на 14.09.2006 року.

Державна податкова інспекція у
Шевченківському районі м. Києва не погоджується з вказаною ухвалою суду,
оскільки вважає, що згідно декларацій з податку на додану вартість, наданих до
податкового органу, операції на митній території України, що оподатковуються за
ставкою 20 % Приватного підприємства “Асмара” склали за березень 2006 року 17
700 000,00 грн., за квітень 2006 року - 229 000 000,00 грн., за травень 2006
року - 352 200 000,00 грн., за червень 2006 року - 92 900 000,00 грн., а
податків, зборів, мита ПП “Асмара” сплачено до державного бюджету на загальну
суму 89,00 грн.

Згідно ст.. 1 Закону України
"Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом", ліквідація це припинення діяльності суб'єкта підприємницької
діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів
щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів шляхом продажу його майна;
ліквідатор це фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду
організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом,
та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим
Законом порядку.

Повноваження ліквідатора
передбачені ст.. 25 Закону № 2343, згідно якої ліквідатор з дня свого
призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно
боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з
управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку
майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута;
виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює
ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб
вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; має право
отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються
внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується в першу чергу згідно зі
статтею 31 цього Закону за рахунок коштів, одержаних від продажу майна
банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його
відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги
звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за
рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута або отриманого для цієї
мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до
боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про банкрутство, і є неоплаченими; з підстав, передбачених
частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про
визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук,
виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає у
встановленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до
нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню; реалізує
майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у
порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний
орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення
господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства інформацію
для ведення єдиної бази даних щодо підприємств-банкрутів; здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом. З дня призначення ліквідатора до нього
переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута.

Як вбачається з матеріалів справи,
на виконання постанови суду від 07.07.2006 року, 29.08.2006 року до суду першої
інстанції надійшов звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс на затвердження,
згідно якого не виявлено достатньо майнових активів для задоволення вимог кредиторів,
що підлягають включенню до ліквідаційної маси.

Крім того, на виконання вказаної
постанови від 07.07.2006 року, керуючись нормами Закону № 2343, Арбітражний
керуючий - ліквідатор ОСОБА_1 направив запити до Управління Державної
автомобільної інспекції, Київського міського бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, Головного
міжрегіонального управління статистики у м. Києві, Головного управління
земельних ресурсів, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку та, в
тому числі, до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.
Києва.

У відповідь на запит арбітражного
керуючого - ліквідатора Державна податкова інспекція у Шевченківському районі
м. Києва у листі від 26.07.2006 року № 11018/10/24-107, зазначила, що станом на
24.07.2006 року у Приватного підприємства “Асмара” податкова заборгованість
відсутня.

За таких обставин, посилання
Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва на те, що вона
як контролюючий орган щодо своєчасного нарахування, перерахування та сплати
податків та зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів була позбавлена
можливості проведення перевірки Приватного підприємства “Асмара” з питання
дотримання вимог податкового законодавства, не відповідає обставинам справи та
є необґрунтованим.

Крім того, суд апеляційної
інстанції звертає увагу, що відповідь на запит Державна податкова інспекція у
Шевченківському районі м. Києва наддала 26.07.2006 року, а ухвала прийнята
судом 14.09.2006 року, однак протягом цього часу ніяких перевірок Державною
податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Києва банкрута не
проводилось, що також усно підтвердив її представник в судовому засіданні
апеляційної інстанції.

Згідно ст.. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Державна податкова інспекція у
Шевченківському районі м. Києва не надала належних та допустимих докази на
підтвердження своїх апеляційних вимог, а отже, вони не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, судова
колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що
місцевий господарський суд повно з'ясував всі обставини справи та дав їм
правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права,
які б могли призвести до зміни чи скасування ухвали по справі, судовою колегією
не встановлено.

Керуючись ст.ст. 1, 23, 25, Закону
України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” та ст.ст. 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва залишити без
задоволення, а ухвалу господарського суду м. Києва від 14.09.2006 року у справі
№ 43/407 за заявою Приватного підприємства “Фірма “Сатурн” до Приватного
підприємства “Асмара” про визнання банкрутом
- без змін.

2.          Справу №  43/407 повернути до господарського суду м.
Києва.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку через суд
апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя
Коваленко В.М.

Судді
Вербицька О.В.

Розваляєва  Т.С.

24.02.07 (відправлено)