РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2007 р.
Справа № 5/16-167

Господарський суд Тернопільської області

у складі

Розглянув справу

За позовом:  Приватного малого підприємства "Альянс", вул. За Рудкою, 14/49, м.Тернопіль, 46000

До  відповідача:   Фермерського господарства "Семеха", с. Острів, Тернопільського району, Тернопільської області, 47728

За участю представників від:

Позивача: Жейнов А.А. –директор

Відповідача: Семеха П.С. –голова фермерського господарства (присутній в с/з 07.02.2007р.)

Суть справи:

В судовому засіданні 07.02.2007р. представникам сторін роз’яснено права і обов’язки сторін, передбачені ст.ст.20, 22, 81-1 ГПК України.

Приватне мале підприємство "Альянс", м. Тернопіль звернулося у господарський суд Тернопільської області з позовною заявою про стягнення з Фермерського господарства "Семеха", с. Острів, Тернопільського району, Тернопільської області - 28418грн.68коп., із них 20537грн.60коп. боргу за отримані останнім паливно-мастильні матеріали згідно договору купівлі-продажу товарів від 19.10.2006р., 7778грн.39коп. пені та 102грн.69коп. штрафу.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, його повноважний представник в судовому  засіданні  07.02.2007 року позовні вимоги в частині основного боргу визнав повністю, і заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання відповідачеві можливості сплатити борг.

За згодою сторін в судовому засіданні в порядку ст. 77 ГПК України оголошувалася перерва з 07.02.2007р. до 10год. 00хв. 28.02.2007р.

Представник відповідача в судове засідання 28.02.2007р. не з’явився, хоча про час та місце розгляду спору був повідомлений під розписку в судовому засіданні 07.02.2007р.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне:

Між сторонами 19.10.2006р. було укладено договір купівлі –продажу товарів, (далі - договір), згідно з умовами якого Продавець (позивач по справі) зобов’язався передати у власність Покупцю (відповідачу по справі), а Покупець в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, зобов’язувався прийняти та оплатити паливно-мастильні матеріали (товар) (п.1.1. договору).

Згідно з п. 2.1. договору Продавець зобов’язався передати товар не пізніше 2-х днів з дня отримання коштів від Продавця, при цьому п. 4.1. договору передбачає, що оплата товару здійснюється Покупцем за визначеною згідно рахунку Продавця ціною та проведенням попередньої оплати шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач без попередньої оплати товару передав відповідачу у власність по накладних № 471 від 19.10.2006р., №486 від 01.11.2006р., №493 від 09.11.2006р. через представника останнього, згідно виданих йому довіреностей відповідно серії ЯМК №618584 від19.10.2006р., серії ЯМК №618505 від 28.10.2006р., серії ЯЛД №687850 від 01.11.2006р. паливно-мастильні матеріали (дизпаливо) у кількості 10,71 тон на загальну суму 45537грн.60коп., на підставі чого відповідачу виписані рахунки №271 від 19.10.2006р., №292 від 01.11.2006р., №303 від 09.11.2006р..

Оскільки строк оплати відповідачем отриманого товару у випадку передачі товару без попередньої його оплати сторонами в договорі не визначений, то згідно ст.530 Цивільного кодексу України  кредитор вправі вимагати оплати відпущеного товару, а боржник вправі провести оплату в будь-який час. Боржник повинен виконати таке зобов’язання в семиденний строк з дня пред’явлення вимоги кредитором.

Відповідно до вимог ст.ст. 509, 525, 526 Цивільного кодексу України в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання, або одностороння зміна його  умов не допускається.

Позивач стверджує, що відповідач здійснив часткову оплату за отриманий згідно договору товар в сумі 25000грн.00коп., і не зважаючи на вимогу від 05.12.2006р. №94, яка направлена відповідачу згідно квитанції №149140 від 06.12.2006р., копія якої знаходиться в матеріалах справи), здійснити повну оплату за отримані паливно-мастильні матеріали, за відповідачем на день заявлення позову рахується борг в сумі 20537грн.60коп., проти чого не заперечував повноважний представник відповідача в судовому засіданні 07.02.2007р..

Відповідач  на день розгляду справи не  надав суду будь-яких даних, які б свідчили про сплату даної заборгованості,  а тому згідно вимог ст. 33, 34 ГПК України слід вважати, що за ним рахується борг в сумі 20537грн.60коп.

Враховуючи, що згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України  зобов’язання повинні виконуватися належним чином  і у  встановлений строк, відповідачем    дані строки порушені, в зв’язку з чим відповідач повинен нести відповідальність, передбачену умовами договору (п.3.3), з врахуванням вимог ч.2 ст.343 Господарського кодексу України та вимог Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, згідно яких пеня нараховується в розмірі, встановленому умовами договору, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який стягується пеня, у вигляду сплати  пені, що за період з 16.12.2006р. по 11.01.2007р. становить 248грн.70коп. та у  вигляді сплати штрафу в сумі 102грн.68коп.

Позов в частині стягнення 7529грн.69коп. пені задоволенню не підлягає, оскільки пеня в цій частині нарахована без врахування вимог Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” та ч.2 ст.343 Господарського кодексу України

При таких обставинах позов в частині стягнення 20537грн.60коп. боргу, 102грн.68коп. штрафу та 248грн.70коп. пені підлягає задоволенню як обґрунтовано заявлений і по суті не оспорений відповідачем.

Державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, згідно ст. 49  ГПК України, покладаються  на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи викладене та ст.ст. 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Фермерського господарства "Семеха", с. Острів, Тернопільського району, Тернопільської області, код 21135998,  на користь Приватного малого підприємства "Альянс", вул. За Рудкою, 14/49, м.Тернопіль, код 21160825 -  20537грн.60коп. боргу, 102грн.68коп. штрафу та 248грн.70коп. пені, 208грн.89коп. витрат по сплаті державного мита, 86грн.74коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4.          В решті позову –відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення “____”__________2007р. через місцевий господарський суд.

Суддя