ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"04" січня 2007 р.                                                            Справа №10/414-НА

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Тканини Поділля", м. Дунаївці

до Управління Пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області м. Дунаївці

про визнання нечинним та скасування рішення від 10.03.2006р. №49

Суддя  Виноградова В.В.                    Секретар судового засідання  Матущак В.В.

Представники сторін:

від позивача  Лошатецький В.В. –за довіреністю №07-Н від 29.09.2006р.

Видилюк В.Д.- за дорученням №29 від 14.06.2006р.

відповідача  Вознічук О.П. –за довіреністю №2530/01 від 01.11.2006р.

Смоленський Р.М.- за довіреністю №2602/07 від 06.11.2006р.

Снігур В.В.- за довіреністю № 2928/01 від18.12.2006р.

Постанова виноситься 04.01.2007р., оскільки в судовому засіданні оголошувались перерви.

В судовому засіданні згідно ч.3 ст.160 КАСУ проголошено вступну та резолютивну частини Постанови.

Суть спору:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати нечинним та скасувати рішення відповідача від 10.03.2006р. №49 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, відповідно до якого до позивача застосовано 11238,71 грн. штрафних санкцій та 4423,45 грн. пені. .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням господарського суду Хмельницької області від 23.06.2005р. з позивача стягнута заборгованість на користь відповідача в розмірі 55158, 22 грн. (з урахуванням недоїмки, штрафних санкцій та пені), яка виникла станом на 01.06.2005р. Починаючи з  01.06.2005р. і до дня прийняття відповідачем спірного рішення 10.03.2006р. позивач своєчасно сплачував внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування. Вказує на те, що за даний період підлягало сплаті 170068грн., фактично позивачем було перераховано Пенсійному фонду України 171000 грн. В підтвердження подав копії платіжних доручень про сплату страхових внесків.

Робить висновок, що у відповідача були відсутні правові підстави  щодо застосування до позивача штрафних санкцій і пені за прострочу сплати страхових внесків. Вказує на те, що оспорюване рішення є безпідставним та таким, що прийняте всупереч вимог Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Крім того, позивач зазначає, що вказане рішення позивачу не направлялось, а про його існування позивачу стало відомо із матеріалів справи №20/2129-А. Таким чином, вказує, що позивач був позбавлений права на своєчасне оскарження рішення до суду.

Відповідач проти позову заперечує, вважає, що оспорювань рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства. В обґрунтування заперечень посилається на ч.6 ст.20 Закону України  “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” , яким визначено строки сплати страхових внесків та п.2 ч.9 чт.106 Закону та п.п.9.3.2 ст.9 Інструкціїї про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування. В підтвердження подав розрахунок штрафних санкцій та пені, картки особового рахунку платника.

Зазначає, що управління Пенсійного фонду України не несе відповідальності за неотримання направлених поштою рішень на адресу платників страхових внесків.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення  представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога і  заперечення проти позову, дослідивши докази,  встановлено наступне.

Управлінням Пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі 10.03.2006р., на підставі п.2ч.9 ст.106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” прийнято рішення №49 про застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 11238,71 грн. (від 10% до 20% від кількості днів затримки) та нарахування пені в розмірі 4423,45 грн.  (0,1% від суми несплачених сум за кожний день прострочення платежу).

При цьому, позивачем подано до управління Пенсійного фонду України у Дунаєвецькому районі розрахунки суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за період з березня 2005р. по лютий 2006р., відповідно до яких позивачем самостійно визначено суму страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Надано розрахунок штрафних санкцій та пені, нарахованих та застосованих відповідно до оспорюваних рішень, картку особового рахунку платника, виписки з банківського рахунку платника щодо сплати позивачем сум страхових внесків, копії платіжних доручень.

Дані факти визнаються сторонами.

Позивач, вважаючи вищезазначене оспорюване рішення таким, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, просить визнати його нечинним та скасувати.

Досліджуючи надані сторонами докази, наведені представниками сторін міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, судом  приймається до уваги наступне:

Конституцією України визначено, що кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. (ст. 67).

Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади  та органи місцевого самоврядування ,їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб , що передбачений Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (надалі Закону) страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього  Закону  сплачують  страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхові внески  - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове  державне  пенсійне  страхування,  сплачені згідно  із  законодавством,  що діяло раніше;  кошти,  сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне  страхування  відповідно  до цього Закону.

Відповідно до п. 1 ст. 14 зазначеного Закону страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства  України,  незалежно  від  форми власності, виду діяльності  та  господарювання,  об'єднання громадян,  профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств,  установ, організацій,  об'єднань громадян, профспілок,  політичних партій, які  мають  окремий  баланс  і  самостійно  ведуть  розрахунки  із застрахованими особами),  фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та  інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,  які обрали особливий спосіб оподаткування  (фіксований  податок,  єдиний  податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які  використовують працю фізичних осіб трудового договору (контракту) або на інших  умовах,  передбачених законодавством,  або за договорами цивільно-правового   характеру.

Згідно п.6 ст. 17 вказаного Закону платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати,  обчислювати  і  сплачувати  в   установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до п. 6 ст. 20 даного Закону страхувальники  зобов'язані  сплачувати  страхові  внески, нараховані за відповідний базовий звітний період,  не пізніше  ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно п.2 ст. 106 зазначеного Закону у разі виявлення  своєчасно  не  сплачених  сум  страхових внесків  страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми  страхових  внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті  20  цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і  стягуються  з  нарахуванням  пені  та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно до п. п. 5.1.3 та 5.1.4 п. 5.1 ст.5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 ( надалі Інструкції) визначено, що порядок нарахування, виплати та використання страхових внесків, відповідно до якої  нараховані за відповідний базовий звітний період страхові внески сплачуються платниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати (доходу), на суми яких нараховуються страхові внески.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 106 вказаного Закону та пп. 9.3.2 п. 9.3. ст. 9 вказаної Інструкції передбачено, що за несплату або несвоєчасну сплату страхових внесків накладається штраф залежно від строку затримки платежу в таких розмірах: при затримці їх сплати у строк до 30 календарних днів включно, - 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум; при затримці їх сплати у строк до 90 календарних днів включно, - 20 відсотків зазначених сум; при затримці їх сплати понад 90 календарних днів, - 50 відсотків зазначених сум.

Одночасно на суми несплачених страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожен день прострочення платежу.

Про нарахування пені та накладення штрафів передбачених ч. 9 ст. 106 закону виноситься рішення.

Як вбачаться з матеріалів справи,  позивачем самостійно подавались до управління Пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі розрахунки сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування із визначенням розміру страхових внесків, які підлягають сплаті за період з березня 2005р. по лютий 2006р.

Однак, в порушення вимог ст.20 Закону та ст. 5 Інструкції позивач, починаючи з 01.06.2005р. своєчасно та в повному обсязі не сплачував страхових внесків до Пенсійного фонду України, визначених у вищевказаних розрахунках, що призвело до виникнення заборгованості.

Відповідачем, враховуючи вимоги п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону, застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 11238,71 грн. та пеню в розмірі 4423,45 грн.  згідно оспорюваного рішення №49 від 10.03.2006р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) страхувальниками страхових внесків.

При цьому, відповідачем подано розрахунок штрафних санкцій та пені, який відповідає фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства та не заперечується позивачем.

Судом приймається до уваги, що застосування відповідно до оспорюваного рішення 11238,71 грн. штрафних санкцій та нарахування 4423,45 грн. пені відображено в картках особового рахунку платника з врахуванням сум страхових внесків, визначених позивачем в розрахунках, які подавались позивачем до Пенсійного фонду України, та здійснених позивачем проплат сум страхових внесків (платіжні  доручення  про сплату страхових внесків), тому оспорюване рішення є правомірним.

Враховуючи вищенаведене, у позові необхідно відмовити. При цьому, судом враховуються положення ст.71 КАС України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 71, 86, 94, 104, 158-163, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю “Тканини Поділля” м. Дунаївці до управління Пенсійного фонду України Дунаєвецькому районі Хмельницької області м. Дунаївці про визнання нечинним та скасування рішення від 10.03.2006р. №49  відмовити.

Згідно    ст.ст. 185-186 КАСУ  сторони та   інші     особи, які   беруть участь у  справі  мають право    оскаржити  в    апеляційному  порядку Постанову повністю або частково. Заява про     апеляційне    оскарження   подається протягом  10 днів дня проголошення,  апеляційна    скарга  подається протягом  20 днів після подання   заяви по апеляційне оскарження. Подаються    до    Житомирського  апеляційного   господарського    суду     через  суд  першої інстанції.

Згідно ст.  254 КАСУ  Постанова , якщо інше не встановлено КАСУ  набирає законної сили  після   закінчення    строку  подання   заяви  про апеляційне   оскарження , якщо таку    заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      В.В. Виноградова

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.