ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

03.04.07р.

Справа № А27/81-07

за позовом Закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями “Дніпропетровський олійноекстракційний завод”, м. Дніпропетровськ

до Головного управління державного казначейства України у Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську

про  стягнення суми процентів, нарахованих на суму бюджетної заборгованості з ПДВ за листопад 2003р. в розмірі 298405грн.

Суддя    В.О.Татарчук

СекретарП.М.Сергієнко

Представники:

від позивача -  Журід О.М. дов. №юр/1824 від 17.08.06

від відповідача 1 –Стефлюк Ю.В. дов. №12-05/40 від 09.01.07

від відповідача 2 –Васільєв В.О. дов. №31721/10/08-09-15 від 13.12.06, Осиченко І.М. дов. №2710/10/08-09-15  від 29.01.07, Босько Є.С. дов. №623/10/08-09-16 від 15.01.07

Суть спору:

Закрите акціонерне товариство з іноземними інвестиціями “Дніпропетровський олійноекстракційний завод” (далі ЗАТ “Дніпропетровський олійноекстракційний завод”) звернулося з позовом до головного управління державного казначейства України у Дніпропетровській області і спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську (далі СДПІ у м. Дніпропетровську) про стягнення з державного бюджету суми процентів, нарахованих на суму бюджетної заборгованості по податку на додану вартість за листопад 2003р. в розмірі 298405грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

-          відповідачами в порушення чинного законодавства не було своєчасно відшкодовано бюджетну заборгованість з ПДВ за листопад 2003р. у зв’язку з чим, на підставі пп.7.7.3 п.7.3 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” нараховані проценти в розмірі 298405грн.;

-          з урахуванням пп.15.3.1 п.15.3 ст.15 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, пп.7.7.3 п.7.3 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” товариством не був пропущений строк на звернення з позовом до суду.

Відповідач-1 заперечує проти позову та зазначає, що до головного управління не надходили документи згідно з якими повинно здійснюватись відшкодування спірної суми.

Відповідач-2 також заперечує проти задоволення позову з посиланням на те, що:

-          законом не встановлений порядок нарахування та відшкодування процентів за бюджетною заборгованістю з ПДВ;

-          позивач мав право звернутися до суду із заявою про відшкодування процентів відразу після виникнення заборгованості;

-          Законом України „Про Державний бюджет на 2007 рік” не передбачені видатки бюджету на відшкодування відсотків;

-          позивачем пропущений строк звернення до суду, встановлений ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні 03.04.2007р. були оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

встановив:

Згідно з наданою ЗАТ “Дніпропетровський олійноекстракційний завод” до СДПІ у м. Дніпропетровську податковою декларацією по податку на додану вартість за листопад 2004р. сума експортного відшкодування становила 9279107грн., сума бюджетного –3202161грн. (зазначено про необхідність перерахування на рахунок позивача після погашення податкових зобов’язань платника протягом трьох наступних звітних періодів).

Відшкодування було проведено шляхом:

-          погашення зобов’язань з інших податків –9279107грн.;

-          оформлення облігацій внутрішньої позики –3202161грн.

Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову з таких підстав.

Аналіз чинного законодавства та матеріалів справи свідчить про те, що позивачем пропущений строк для звернення до суду з позовом про стягнення спірної суми процентів.

Так, підпунктом 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” (в редакції на час існування відповідної бюджетної заборгованості з ПДВ) було визначено, що у разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1 цієї статті, має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації. Підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. За бажанням платника податку сума бюджетного відшкодування може бути повністю або частково зарахована в рахунок платежів з цього податку. Таке рішення платника податку відображається в податковій декларації.

Відшкодування здійснюється шляхом перерахування відповідних грошових сум з бюджетного рахунку на рахунок платника податку в установі банку, що його обслуговує, або шляхом видачі казначейського чека, який приймається до негайної оплати (погашення) будь-якими банківськими установами.

Суми, не відшкодовані платнику податку протягом визначеного у цьому пункті строку, вважаються бюджетною заборгованістю. На суму бюджетної заборгованості нараховуються проценти на рівні 120 відсотків від облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент її виникнення, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Платник податку має право у будь-який момент після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету та притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у несвоєчасному відшкодуванні надмірно сплачених податків.

Згідно з бухгалтерською довідкою позивача від 01.08.2005р. відшкодування було здійснено шляхом погашення податкових зобов’язань товариства з податку на прибуток 27.02.2004р. –652343грн., 30.04.2004р. –8626764грн.

Факт відшкодування 3202161грн. підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах АКБ „Райффайзенбанк Україна” №005170 від 25.08.2004р.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку суд пов’язує відлік річного строку права позивача на звернення з позовом про стягнення процентів саме з датою відшкодування бюджетної заборгованості і на час вирішення даного спору такий строк є пропущеним.

Частиною 1 статті 100 вказаного Кодексу встановлено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач-2 вказує на пропуск товариством зазначеного строку, суд відмовляє в задоволенні позову.

Є необгрунтованими посилання ЗАТ “Дніпропетровський олійноекстракційний завод” на пп.15.3.1 п.15.3 ст.15 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Згідно з вказаною нормою заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої  переплати або отримання права на таке відшкодування.

Однак проценти, нараховані на бюджетну заборгованість з ПДВ не є надмірно сплаченим податком, а тому положення пп.15.3.1 п.15.3 ст.15 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” на дані правовідносини не розповсюджуються.

Твердження позивача про те, що за Законом України “Про податок на додану вартість” проценти за несвоєчасне відшкодування прирівнюються до основної суми бюджетної заборгованості є помилковим.

Підпунктом 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” чітко встановлено, що бюджетною заборгованістю є суми податку, не відшкодовані платнику протягом відповідного строку. Проценти ж нараховуються на суму бюджетної заборгованості.

Стосовно посилань позивача на підпункт 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 вказаного Закону щодо права платника у будь-який момент після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

На думку суду, підпунктом 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” встановлюється лише право платника податків на звернення до суду як таке, а не визначається строк протягом якого таке право може бути реалізовано і вказана норма ніяким чином не виключає необхідність застосування строку згідно ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст.254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.186 КАС України.

Суддя                                                                          В.О.Татарчук

Дата підписання постанови, оформленої у відповідності до ст.163 КАС України –10.04.2007р.