ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.05.2007                                                                                                Справа  № 12/64

За позовом відкритого акціонерного товариства енергопостачальної компанії „Закарпаттяобленерго”, м. Ужгород - Оноківці

до приватного підприємства „Оріон –2”, смт. Дубове Тячівського району

про відшкодування збитків в сумі 2 107,28 грн. –(основного боргу); 92,07 грн. –3% річних та 311,32 грн. –інфляційних збитків.

Суддя    Тисянчин  В. М.

Представники:

Від позивача –Кайла Д. І., (представник за довіреністю № 267 від 23.01.2007 року)

Від відповідача –Деметрадзе Т. Р., (представник за довіреністю № 8 від 07.05.2007 року)

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов відкритим акціонерним товариством енергопостачальної компанії „Закарпаттяобленерго”, м. Ужгород –Оноківці до приватного підприємства „Оріон –2”, смт. Дубове Тячівського району про відшкодування збитків в сумі  2 107,28  грн. –(основного боргу); 92,07 грн. –3% річних та 311,32 грн. –інфляційних збитків.

Представникам сторін роз’яснено права і обов’язки передбачені ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не заявлено.

Заявою (вх. № 4610 від 17.05.2007 року) представник позивача з огляду ст. 22 ГПК України уточнила позовні вимоги, зменшивши їх з первіснозаявлених сум з 3 386,65 грн. до 2 107,28 грн. –збитків (основного боргу); з 145,21 грн. до 92,07 грн. –3% річних та з 491,06 грн. до 311,32 грн. –інфляційних збитків, підтримує уточнений позов, посилаючись на його обгрунтованість матеріалами справи і відповідними розрахунками.

Отже, подальше провадження у справі здійснюється судом з врахуванням уточнених позовних вимог: 2 107,28  грн. –основного боргу; 92,07 грн. –3% річних та 311,32 грн. –інфляційних збитків.

Представник відповідача заперечив уточнені позовні вимоги, однак ґрунтовних нормативно =- розрахункових доказів (комісійних контррозрахунків) суду не надав.

Між тим, заперечення відповідача і його представника відхиляється письмовим поясненням представника позивача (вх. № 4716 від 21.05.2007 року) з мотивів викладених в ньому, зокрема, посилається на те, що відповідач не заперечив факт порушення правил користування електроенергією, про що свідчить наявність підпису споживача (відповідача у справі) в акті № 49550 від 10.10.2005 року.

Водночас, представник відповідача у судовому засіданні 21.05.2007 року частково визнав нанесені збитки в сумі 1 000 грн.

Відповідно до письмового клопотання сторін (вх. № 4611 від 17.05.2007 року) в судовому засіданні оголошувалась перерва  з 16.05.2007 року до 11 годин 21.05.2007 року ст.  77 ГПК України.

Вивчивши доводи позовної заяви та матеріали справи, дослідивши їх, заслухавши пояснення представників кожної сторони, суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами в спорі укладено договори про постачання електроенергії № 902 від 11.07.2001 року та № РО6/12-0902 від 13.12.2006 року.

Вказаними договорами також зазначено, що при вирішенні всіх питань, що не є обумовлені договорами сторони зобов’язані керуватися правилами користування електричною енергією, іншими чинними законодавчими актами України.

Уповноваженими представниками ВАТ ЕК „Закарпаттяобленерго” 10.10.2005 року проведено планову перевірку дотримання споживачами електроенергії вимог Закону України „Про електроенергетику” від 16.10.1997 року за № 575/97, Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 31.07.1996 року № 28 (у редакції постанови НКРЕ України від 17.10.2005 року №910), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 року за №417/1442 (далі –ПКЕЕ) та Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14.12.2005 року № 1137.

При проведенні перевірки було встановлено, що в порушення ст. 27 Закону України „Про електроенергетику”, ПКЕЕ, Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, за адресою: смт. Дубове Тячівського району Закарпатської області, вул.. Гагаріна, 131 (де на час складання акту знаходився будівельний майданчик об’єкта приватного підприємства „Оріон –2”) виявлено самовільне підключення до мереж ВАТ ЕК „Закарпаттяобленерго” за допомогою кабеля типу АВВГ площа поперечного перерізу якого становить 3 Ч 10 мм2.

Отже, проаналізувавши матеріали, що приєднані до позовної заяви (згідно додатку), матеріали, що уточнюють розмір позову та матеріали подані відповідачем щодо права власності на об’єкти споживання електроенергії суд вважає, що збитки нанесені позивачу підлягають відшкодуванню в сумі 2 107,28 грн. за період з 05.08.2005 року (тобто дати державної реєстрації договору купівлі –продажу від 13.07.2005 року) по 10.10.2005 року (дати складання акту № 49550 ) нарахованої відповідно до Методики обчислення обсягу електричної енергії недорахованої унаслідок порушення споживачем (відповідачем) Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 05.12.2001 року № 1197.

Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні  права  особа  здійснює  у  межах,   наданих   їй договором або актами цивільного законодавства. При  здійсненні  своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій,  які могли б порушити права  інших  осіб,  завдати  шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна  додержуватися моральних засад суспільства.

За ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3% - річних від простроченої суми ( п.2 ст. 625 ЦК України). Тому, вимоги позивача в частині стягнення 92,07 грн. –3% річних та 311,32 грн –збитків від інфляції правомірні і підлягають задоволенню.

Вирішуючи даний спір суд намагався дотримуватись процесуальних засад господарського судочинства, де у ст. 33 ГПК України визначено правила розподілу тягаря доказування, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Отже, кожна сторона повинна самостійно визначати предмет доказування, тобто коло фактів матеріально –правового значення, необхідних для вирішення справи по суті. На склад цих фактів вказує норма матеріального права, яка визначає права і обов’язки сторін у конкретній справі. Відповідач має добросовісно відповідно до вимог ст. 22 ГПК України користуватися належними йому процесуальними правами у процесі доказування, а отже самостійно визначати та подавати необхідні докази для обгрунтування своїх заперечень. Відповідно до вимог ст. 43  ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Встановлюючи дійсні обставини справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, в даному випадку –письмовими доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому позов підлягає задоволенню, поклавши відшкодування судових витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з огляду його вини у виникненні спору.

Виходячи з викладеного, оцінивши повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України; ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”;  ст.ст. 4, 33, 34; 36; 43, 44; 49; 82 - 84, 115; 116; Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити  повністю.

2. Стягнути з приватного підприємства „Оріон –2”  (смт. Дубове Тячівського району, вул. Горького, 27; код 31002474) на користь відкритого акціонерного товариства енергопостачальної компанії „Закарпаттяобленерго” (м. Ужгород - Оноківці, вул. Головна, 57; код 00131529) суму  2 107,28 (дві тисячі сто сім грн. 28 коп.) – основного боргу; 92,07 (дев’яносто дві грн. 07 коп.) –3% річних; 311,32 (триста одинадцять грн. 32 коп.) –інфляційних збитків та 102 (сто дві грн.) -  у відшкодування витрат по оплаті держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.) –у відшкодування витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                     Тисянчин В. М.