КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

15.05.07 р.          № 12/725

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Розваляєвої  Т.С.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Братківський К. С.

від відповідача - не зявились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Рекламне агентство "Чотири плюс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 28.12.2006

у справі № 12/725

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Едіпресс Україна"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Рекламне агентство "Чотири плюс"

про                                                  стягнення 29694,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.12.2006р. задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Едіпресс Україна” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Рекламне агентство “Чотири плюс” про стягнення 29694 грн. 98 коп.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Рекламне агентство “Чотири Плюс” звернулась з апеляційної скаргою на вказане рішення, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові, зазначивши, що судом порушено норми процесуального права, а також неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи; відповідач не отримав копію позовної заяви; відповідач не був повідомлений про час та місце засідання суду; відсутність представника відповідача під час розгляду справи обумовило неповне з’ясування судом обставин справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що копія позовної заяви була направлена на адресу відповідача, що підтверджується описом-вкладенням та фіскальним чеком; відповідач був належним чином повідомлений про час та місце засідання суду, оскільки йому направлялась ухвала про порушення провадження у справі; оскільки відповідач своїх представників в судове засідання не направляв, справа була розглянута за наявними в ній матеріалами.

Апеляційним господарським судом встановлено, що 27.11.2006р. ТзОВ “Едіпресс Україна” звернулось з позовом до ТзОВ “Рекламне агентство “Чотири плюс” про стягнення 29 694 грн. 98 коп. Позов мотивований тим, що 15.06.2005р. відповідач направив заявку позивачу на розміщення рекламних матеріалів; рекламні послуги були надані позивачем, що підтверджується актом здачі-приймання; в зв’язку з неоплатою вказаних послуг 28.11.2005р. позивач пред’явив відповідачу претензію на загальну суму 31 601 грн. 15 коп.; в місячний термін відповідач відповідь на претензію не надав; 17.03.2006р. відповідач своїм листом № 17/03визнав заборгованість і зобов’язався її погасити відповідно до графіку, але свої зобов’язання по оплаті послуг досі не виконав.

Відзив на позовну заяву відповідач не надав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.12.2006р. у справі № 12/725  позов задоволено.

Апеляційний господарський суд, заслухавши представників позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України  господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного  документа,  підписаного  сторонами  та  скріпленого печатками. Допускається  укладення  господарських  договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну  листами,  факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання  замовлень,  якщо  законом  не  встановлено спеціальні  вимоги  до  форми  та  порядку  укладення  даного виду договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.2005р. відповідач звернувся до позивача з заявкою вих. № 15/06/4 про розміщення публікації реклами свого замовника – Київського ювелірного заводу в видавництві ТзОВ “Едіпресс Україна” – журналі “Единственная” № 8, серпень 2005р. В заявці відповідач визначив графік та об’єм рекламних матеріалів.

Позивач прийняв заявку шляхом виставлення відповідачу рахунку-фактури № Р-0805/13 від 06.07.2005р. на суму 29 694 грн. 98 коп. за рекламні послуги у виданні “Единственная” Ed № 8/2005.

Ціна послуг, яка встановлена в рахунку-фактурі, була прийнята відповідачем, що підтверджується листом вих. № 17/03 від 17.03.2006р. останнього, яким він визнав свою заборгованість та гарантував позивачу розрахуватися згідно із рахунком-фактурою № Р-0805/13 від 06.07.2005р. до 28.04.2006р.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами  договору  є  умови  про  предмет договору, умови,  що визначені законом як  істотні  або  є  необхідними  для договорів даного виду,  а також усі ті умови,  щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір  укладається  шляхом  пропозиції  однієї   сторони укласти  договір  (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Аналіз глави 63 ЦК України дає змогу зробити висновок, що істотними умовами договору про надання послуг є предмет договору, ціна та якість.

Заявка вих. № 15/06/4 від 15.06.2005р. та рахунок-фактура № Р-0805/13 від 06.07.2005р. містять істотні умови договору про надання послуг, а саме: предмет, ціну та якість послуг.

За таких підстав апеляційний господарський вважає, що фактично сторони у спрощений спосіб, а саме шляхом підтвердження прийняття до виконання  замовлення,  уклали договір про надання послуг.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння  відмова  від  зобов’язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов’язання за договором, що підтверджується актом № Р-0805/13 від 27.07.2005р. здачі-прийняття рекламних послуг у виданні “Единстенная” Ed № 8/2005 на загальну суму 29 694 грн. 98 коп.

Апеляційний господарський суд приймає до уваги доводи позивача, щодо помилковості зазначення  у вказаному акті про проведення взаєморозрахунків між сторонами, оскільки, як зазначалось вище, 17.03.2006р., тобто після підписання акту приймання-передачі, відповідач своїм листом вих. № 17/03 визнав свою заборгованість.

В рахунку-фактурі № Р-0805/13 було встановлено строк оплати послуг - на протязі 10 банківських днів. Тобто строк оплати послуг закінчився 18.07.2005р.

В матеріалах справи міститься копія претензії № 1105/02 від 28.11.2005р., якою позивач просив відповідача сплатити заборгованість за надані рекламні послуги.

Проте докази оплати вказаних послуг в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, на підставі викладеного апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 29 694 грн. 98 коп. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу.

В порушення вказаної норми закону, відповідач жодних доказів, які б спростовували доводи позивача не надав, в судове засідання жодного разу не з’явився.

Інші доводи апеляційної скарги внаслідок їх необґрунтованості та декларативності також не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 99, 101, 103 - 105 ГПК України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 28.12.2006р. у справі № 12/725 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Рекламне агентство “Чотири плюс” – без задоволення.

Головуючий суддя

Судді