ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.04.07 р.                                                                               Справа № 18/165пд

за позовом: Прокурора м. Харцизька в інтересах держави в особі 1. Міністерства палива та енергетики України м.Київ; 2. Державного підприємства „Зуєвська експериментальна теплоелектроцентраль” м. Зугрес, 3. Регіонального відділення Фонду державного майна України м. Донецьк

до відповідачів: 1.Державної податкової інспекції в м. Харцизьку;

2.Донецької філії товариства з обмеженою відповідальністю „Рекон” м. Донецьк,

3. Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-фінансова компанія „Рутекс” м.Донецьк

про визнання недійсним біржового контракту (договору купівлі-продажу) № 294 від 22.07.2003року

Суддя господарського суду Донецької області                         О.В.Овсяннікова

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу за участю  представників сторін:

Прокурор  - не з”явився.

від позивачів: 1. не з’явився; 2. Бессчастна Г.В. за довір.; 3. не з’явився

від відповідачів: 1.Малєєва Т.С. за довір.; Пушкарь І.В. за довір.;  2. 3.Котенєва О.О. за довір.

Прокурор м. Харцизька, Донецької області звернувся з позовом в інтересах держави в особі  Міністерства палива та енергетики м. Київ, Державного підприємства „Зуєвська експериментальна теплоелектроцентраль”, м. Зугрес, Донецької області та Регіонального відділення Фонду державного майна України м. Донецьк до Державної податкової інспекції в м. Харцизьку, Донецької філії Товариства з обмеженою відповідальністю „Рекон”, м. Донецьк та Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-фінансова компанія „Рутекс”, м.Донецьк про визнання недійсним біржового контракту (договору купівлі-продажу) № 294 від 22.07.2003 року, укладеного між Донецькою філією Товариства з обмеженою відповідальністю „Рекон” м. Донецьк та Товариством з обмеженою відповідальністю „Виробничо-фінансова компанія „Рутекс” м. Донецьк та зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-фінансова компанія „Рутекс” відшкодувати вартість майна, одержаного за угодою у сумі 14615551, 00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор посилається на те, що реалізоване за оспорюваною угодою майно належало Державному підприємству „Зуєвська експериментальна теплоелектроцентраль” і безпідставно було визнано безхазяйним.

Відповідач 1. - Державна податкова інспекція в м. Харцизьку проти позову заперечує з посиланням на те, що реалізоване  за оспорюваною угодою майно  було визнано безхазяйним у відповідності до вимог чинного законодавства і реалізовано через  Донецьку товарну біржу . Одержані від реалізації кошти були спрямовані до державного бюджету України.

Відповідач 2. - Донецька філія Товариства з обмеженою відповідальністю „Рекон” відзиву по справі не надав, його представник у судове засідання не з’явився.

Відповідач 3.- Товариство з обмеженою відповідальністю „Виробничо-фінансова компанія „Рутекс” проти позову заперечує з посиланням на те, що майно за оспорюваною угодою було передано ним на законних підставах, вартість майна сплачена і тому підстав для стягнення з нього суми, яка ж до того значно перевищує ціну придбання, не має. Крім того, придбане майно було ним продано 02.01.04р. за договором №02/01 Товариству з обмеженою відповідальністю „Рутекс-Керам”.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи та пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

22.07.03р. між Відповідачем – 2, який діяв від імені Відповідача – 1, та Товариством з обмеженою відповідальністю „НПО „Крок”, який діяв  від імені Відповідача – 3, був укладений біржовий контракт №294 (договір купівлі-продажу), згідно з яким Відповідачем – 2 було продано, а Товариством з обмеженою відповідальністю „НПО „Крок” було придбане обладнання – стендове устаткування за ціною 280832,99грн.

Актом прийому - передачі  від 24.07.03р. Відповідач – 2 передав, а Відповідач – 3 прийняв придбане за договором майно вартістю 280832грн.99коп.

Підставою для укладання оспорюваного договору з’явилось наступне: 27.12.2007 року Державна податкова інспекція у м. Харцизьку на підставі даних, які отримані від ревізорів Державної податкової інспекції в м. Харцизьку, в ході документальних перевірок, про знаходження на території Позивача-2 стендових установок, які будувались до 1991 року за рахунок коштів Міністерства енергетики СРСР за замовленням та проектам Всерадянського теплотехнічного інституту м. Москва та які на балансі підприємства не значаться, як і на забалансових рахунках, і які в оперативне управління чи розпорядження від якого-небудь відомства не передавались, згідно з інструкцією № 112 від 17.12.1987 року „Про порядок виявлення та обліку безхазяйного майна” були поставлені на облік та списані актом „Опису та попередньої оцінки майна, прийнятого на облік до рішення відповідного органу про визнання його безхазяйним” від 27.12.2001 року 22 стендові установки передані на відповідне зберігання директору Позивача-2.

За час знаходження стендових установок на обліку у Державній податковій  інспекції в м. Харцизьку, до рішення відповідного органу про визнання їх безхазяйними, були застосовані заходи по встановленню власника.

Встановлено, що стенди споруджені в період 1977-1990 р.р. за замовленням  та проектам Всерадянського теплотехнічного інституту м. Москва, яким і проводились наукові дослідження. В квітні 2002 року Контрольно-ревізійним відділом в м. Харцизьку, на підставі вимоги прокуратури м. Харцизька була проведена перевірка Позивача-2, яка підтвердила дані про знаходження на території підприємства стендових установок, які не значаться ні  на балансових, ні на забалансових обліках підприємства (лист № 979/017 від 02.10.2002 року). Контрольно-ревізійним управління м. Харцизька були надіслані запити до Мінпаливенерго України про встановлення власника та подальшого користування цими установками.  У відповідях, які отримані від Мінпаливенерго України вказано, що стенди не мають наукової та прикладної цінності, крім вартості обладнання загального призначення та металобрухту і будувались за рахунок коштів  Всерадянського теплотехнічного інституту м. Москва.

Проведеною перевіркою Науково-дослідного інституту теплоенергетики м. Горлівки встановлено, що за даними бухгалтерського обліку перелічені стендові установки не значаться.

Також встановлено, що Позивач-2  на протязі декількох років надавав статистичну звітність про знаходження на його території стендових установок, що не є підставою для визнання їх його власністю.

Після того як строк знаходження на обліку майна витік, але власник не був виявлений рішенням  виконкому Харцизької міської ради  від 05.02.03р. №89 (зі змінами, винесеними рішенням від 16.07.03р.  №501), майно було визнано безхазяйним.

У зв’язку з тим, що в провадженні Харцизького міського суду знаходилась справа про визнання  незаконним рішення виконкому Харцизької міської ради від 05.02.2003 року №89, провадження у даній справі було зупинено ухвалою господарського суду від 09.06.2004 року.

26.03.2007 року прокурором надана ухвала Вищого адміністративного суду на рішення Харцизького  міського  суду, а тому провадження у справі  було поновлено.

Згідно з рішенням Харцизького міського суду, яке ухвалою Вищого адміністративного суду України залишено без змін, рішення  виконкому Харцизької міської ради від  05.02.2003 року №89 (зі змінами) визнано незаконним і скасовано. Таким чином, оспорюваний договір купівлі-продажу – біржовий контракт №294 від 22.07.2003 року був укладений без достатньої правової підстави, оскільки реалізоване за договором майно фактично не було безхазяйним, а тому Відповідач –1 не мав права на його реалізацію.

Відповідно до ст. 48 Цивільного кодексу України (в редакції 1961 року), який діяв під час укладення оспорюваного договору, угода, яка не  відповідає вимогам закону є недійсною.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання недійсним біржового контракту (договору купівлі-продажу) №294 від 22.07.2003 року підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги прокурора щодо зобов’язання Відповідача-3 відшкодувати вартість придбаного, за недійсною угодою, майна в сумі 14615551 грн., то вона не може бути задоволена з огляду на наступне:

Стаття 48 Цивільного кодексу України передбачає, що по недійсній угоді кожна із сторін зобов’язана повернути іншій стороні усе отримане по угоді, а у разі неможливості повернути отримане відшкодувати його вартість.

Таким чином, закон передбачає проведення двосторонньої реституції.

Прокурором не визначений у позові порядок проведення реституції, оскільки одержані від реалізації майна кошти були спрямовані до державного бюджету.

Крім того, прокурором зазначена до відшкодування сума, яка значно перевищує суму придбання майна за недійсною угодою, без обґрунтування цієї вимоги.

Поряд з тим, прокурором не врахований і той факт, що майно, придбане за недійсною угодою, фактично реалізовано за договором купівлі-продажу №02/01 від 02.01.2004 року  третій особі – ТОВ “Рутекс-Керам” і його подальша доля не визначена.

ТОВ “Рутекс-Керам” до  участі у справі не залучалось.

Беручи до уваги, що при викладених обставинах, проведення двосторонньої реституції не можливо, позовні  вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, на підставі ст. 48 Цивільного кодексу України (в редакції 1961 року), суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги  Прокурора м. Харцизька заявлені в інтересах держави в особі Міністерства палива та енергетики м. Київ, Державного підприємства “Зуєвська експериментальна теплоелектроцентраль”, м. Зугрес, Донецької області та Регіонального відділення Фонду державного майна України, м. Донецьк про визнання недійсним біржового контракту (договору  купівлі-продажу) №294 від 22.07.2003 року–задовольнити частково.

Визнати біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 294 від 22.07.2003 року недійсним.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення оголошено 05.04.2006 року.

Рішення підписано 05.04.2006 року   та набуває законної сили після закінчення десятиденного строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Суддя                                                                         Овсяннікова О.В.