донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.05.2007 р.                                                                            справа №24/278

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Діброви  Г.І.

суддів
Дзюби  О.М. , Стойка  О.В.

за участю представників сторін:

від позивача:
Кудінова Л.А. (довіреність б/н від 28.11.06р.),

від відповідача:
Ластовецький В.В. (довіреність №12-07 від 27.12.06р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м.Горлівка в особі Донецьких електричних мереж, м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від
15.03.2007 року

по справі
№ 24/278 (Суддя Ломовцева Н.В.)

за позовом
Відкритого акціонерного товариства „Завод коксохімобладнання”, м. Донецьк

до
Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м.Горлівка в особі Донецьких електричних мереж, м.Донецьк

про
стягнення 45724 грн. 66 коп.

В С Т А Н О В И В:

У 2006 році позивач, Відкрите акціонерне товариство „Завод коксохімобладнання”, м.Донецьк, звернувся з позовною заявою до господарського суду Донецької області до відповідача - Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м.Горлівка в особі Донецьких електричних мереж про стягнення суми  основного боргу –44 292,06грн., пені –1 086,79грн., 3% річних –190,61грн., інфляційних –155,20грн., всього: 45 724 грн. 66 коп.

Рішенням від 15.03.07р. позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Завод коксохімобладнання”, м. Донецьк задоволені частково. З відповідача на користь позивача присуджено до стягнення суму основного боргу у розмірі 33 866грн. 52 коп., 3% річних у розмірі 190 грн. 61 коп. та суму інфляційних 155 грн. 20 коп. Провадження у справі щодо стягнення заборгованості у сумі 10 425 грн. 54 коп. припинено. В решті позовних вимог щодо стягнення суми пені у розмірі 1 086 грн. 79 коп. –відмовлено у зв’язку з необґрунтованістю.

Судове рішення мотивоване тим, що позивачем доведено наявність боргу відповідача перед ним; в процесі розгляду справи відповідач, згідно платіжного доручення № 4683 від 30 листопада 2006р., перерахував позивачу суму 10425грн.54коп., тому провадження у справі щодо стягнення з відповідача заборгованості у суми 10425грн.54коп. припинено. Вимоги позивача в частині стягнення суми пені у розмірі 1086грн.79 коп. не підтверджені, у зв’язку з чим у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено.

Відповідач, Відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго”, м.Горлівка в особі  Донецьких електричних мереж, з прийнятим рішенням не згоден, вважає його неправомірним та необґрунтованим. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 15.03.07р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні усно висловив свої заперечення на апеляційну скаргу, якими він з вимогами апеляційної скарги відповідача не погодився, вважаючи її такою, що суперечить матеріалам справи та необґрунтованою належним чином і просив залишити рішення господарського суду Донецької області від 15.03.07р. без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Представник відповідача підтримав свої вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з’ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи №24/278, та наданих сторонами пояснень.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну “Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи,  висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до пп. 2,3,4 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у  доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 4-2 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.03.06р. між позивачем, Відкритим акціонерним товариством „Завод коксохімобладнання” (далі –Власник) та відповідачем, Відкритим акціонерним товариством „Донецькобленерго”, м.Горлівка в особі структурної одиниці Донецьких  електричних  мереж  (далі –Користувач)  був  укладений  договір  № 02/42-06 про спільне використання технологічних мереж, відповідно до вимог якого, Власник мереж зобов'язався забезпечити передачу електричної енергії в межах величин, дозволених Користувачу до використання, а Користувач зобов'язався своєчасно сплачувати за використання електричної мережі, отримані послуги, в тому числі за перетікання реактивної електричної енергії.

Відповідно до п.4.1 Договору Користувач зобов’язаний здійснювати оплату за використання електричних мереж Власника за розрахунковий період. Плата за використання електричних мереж Власника вноситься Користувачем на підставі рахунка, одержаного від Власника. Тривалість періоду для оплати отриманого рахунка становить 10 днів.

Позивачем його зобов’язання за договором виконані належним чином, що підтверджується актами здачі-прийому робіт (надання послуг) №№ ОУ-0001294, ОУ-0001360, ОУ-0001419, які підписані обома сторонами, що є доказом отримання  відповідачем наданих йому послуг.

Відповідачем отримані рахунки-фактури №№ СФ-0001294, СФ-0001360, СФ-0001419, СФ-0001467, але свої договірні зобов'язання щодо оплати за використання електричної мережі він не виконав. Внаслідок чого, у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 44 292,06 грн.

За таких підстав позивач, Відкрите акціонерне товариство „Завод коксохімобладнання”, м. Донецьк, в 2006 року звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м.Горлівка в особі Донецьких електричних мереж, про стягнення  суми  основного боргу –44 292,06грн., пені –1 086,79грн., 3% річних –190,61грн., інфляційних –155,20грн., а всього: 45 724 грн. 66 коп.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції відповідачем було перераховано позивачу суму боргу у розмірі 10425грн.54коп., згідно платіжного доручення №4683 від 30.11.06р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 15.03.07р. позовні вимоги позивача задоволені частково та присуджено до стягнення з відповідача суму основного боргу у розмірі 33 866грн. 52 коп., 3% річних у розмірі 190 грн. 61 коп. та суму інфляційних 155 грн. 20 коп. Провадження у справі щодо стягнення заборгованості у сумі 10 425 грн. 54 коп. припинено. В решті позовних вимог щодо стягнення суми пені у розмірі 1 086 грн. 79 коп. –відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вислухавши пояснення сторін, судова колегія дійшла висновку, що:

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України, як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері і положення Цивільного кодексу України, як загального акту законодавства.

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України сторони та  інші  особи,  які   беруть   участь   у   справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на Договір про спільне використання технологічних мереж № 02/42-06 від 01.03.06р., рахунки-фактури №№ СФ-0001294, СФ-0001360, СФ-0001419, СФ-0001467,  Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №№ ОУ-0001294, ОУ-0001360, ОУ-0001419.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 527 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов'язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається.

Відповідно до п.4.1 договору відповідач зобов’язаний здійснювати оплату за використання електричних мереж позивача за розрахунковий період. Плата за використання електричних мереж позивача вноситься відповідачем на підставі рахунка, одержаного від позивача. Тривалість періоду для оплати отриманого рахунка становить 10 днів.

Рахунки отримані відповідачем, частково оплачені, залишок суми основного боргу склав 33 866 грн. 52 коп.

Господарським судом правомірно не прийнято до уваги посилання відповідача на відсутність узгодженого сторонами кошторису до договору, оскільки, згідно ст. 837 Цивільного кодексу України предметом договору підряду є кінцевий результат, та відповідно до п.6.32 „Правил користування електричною енергією”, затверджених Постановою НКРЕ 31.07.96р. №28 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 18.11.05р. №1399/11679, у разі використання постачальником електричної енергії за регульованим тарифом мереж основного споживача кошторис витрат розглядається та узгоджується територіальним представництвом НКРЕ.

Також, згідно пояснень Донецького територіального представництва  Національної комісії регулювання електроенергетики України, величина витрат споживача не може перевищувати величини витрат, визначених відповідно до нормативів витрат за об’ємом умовних одиниць електроустановок, які складаються за результатами  діяльності електропередавальної організації, на території здіснення  ліцензованої діяльності якої приєднані електроустановки основного споживача. Таким чином, кошторис витрат за Договором №02/42-06 погоджено Донецьким територіальним представництвом НКРЕ України.

Крім того, Договір, укладений сторонами, за своєю правовою природою є договором не підряду, як вважає відповідач, а договором про спільне використання майна, яке містить в собі ознаки договору на надання послуг.  Своїми конклюдентними діями по фактичному виконанню цього договору відповідач підтвердив узгодженість сторонами всіх істотних умов договору. Частково оплативши рахунки позивача, відповідач погодився з ціною,  вказаною в них навіть при наявності відсутності його підпису на  документі (кошторису).

З огляду на зазначене вище, судова колегія вважає, що господарським судом правомірно стягнуто з відповідача суму основного боргу в розмірі 33866 грн. 52 коп.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив  виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції правомірно встановлено факт  порушення відповідачем  договірного зобов’язання та згідно наданих розрахунків стягнуто з відповідача на корить позивача інфляційні в розмірі 155 грн. 20 коп. та 3% річних в розмірі 190 грн. 61 коп.

Відповідно до ст.ст. 216 –218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Згідно зі ст. 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. № 543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. З приписів ч.4 ст.231 Господарського кодексу України вбачається, що розмір штрафних санкцій визначається законом або договором.

Оскільки сторонами без заперечень та зауважень підписано Договір, на підставі якого неможливо нарахувати пеню належним чином, судова колегія вважає, що господарський суд Донецької області правомірно дійшов висновку щодо необґрунтованості заявлених позивачем вимог в частині стягнення пені з відповідача у зв’язку з відсутністю домовленості сторін про конкретний розмір пені в порушення п.4 ст.231 Господарського кодексу України та відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення. Крім того, текст апеляційної скарги повністю ідентичний відзиву на позовну заяву. Зокрема, скаржник заперечує проти стягнення пені, тоді як, рішенням суду відмовлено позивачу в цій частині.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України  рішення господарського суду Донецької області від 15.03.2007 року у справі №24/278 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м.Горлівка в особі Донецьких електричних мереж, м.Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 15.03.2007 року у справі №24/278 залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 15.03.2007 року у справі № 24/278   – без змін.

Головуючий          Г.І.  Діброва

Судді:          О.М.  Дзюба

О.В.  Стойка

Надр.6 прим:

1 –у справу;

2 –позивачу;

3,4 –відповідачу;

5 –ДАГС;

6 –ГС Дон. обл.;

Ширіна Ю.М.