Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2007 р.
Справа № 40/261-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Новіковій Ю.В.

за
участю представників сторін:

позивача - Сухорутченко П.В., Скворчевська Т.С.

відповідача -   Прилуцька
Т.Б., Ободовська Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача
(вх. НОМЕР_1) на рішення господарського суду Харківської області від
11.10.06 р. по справі № 40/261-06

за позовом СПД ФО
ОСОБА_1, м. Миколаївка

до Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2 м. Харків

про стягнення 9561,60 грн.

встановила:

Позивач, СПД ФО ОСОБА_1, звернувся до господарського суду  Харківської області з позовом про  стягнення з
відповідача 9561,60 грн. заборгованості з урахуванням штрафних  санкцій за договором суборенди НОМЕР_2 від 28
травня 2003 року. Також просив  стягнути
з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 судові витрати  у розмірі
226,58 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області  від 11.10.06 року по справі № 40/261-06 (
суддя Хотенець П.В.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду не згоден, подав апеляційну
скаргу, зміст якої оголосив в судовому засіданні та  зазначив,
що рішення  прийнято  з порушенням
норм матеріального та процесуального права, при неповному  з"ясуванні  обставин, що мають значення для справи.
Просить  рішення господарського суду
Харківської області  від 11.10.06 року по
справі № 40/261-06  скасувати та прийняти
нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач, Фізична
особа - підприємиць ОСОБА_2, у відзиві на апеляційну скаргу та уповноважений
представник в судовому засіданні зазначив, що
рішення  є законним та таким, що
відповідає вимогам чинного законодавства . Просить залишити апеляційну скаргу
позивача без задоволення, а  рішення  господарського суду Харківської області  від 11.10.06 року по справі № 40/261-06 - без
змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши уповноважених
представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

28 травня 2003 року між Фізичною особою - підОСОБА_2 було укладено
договір суборенди обладнання НОМЕР_2, згідно якого відповідачу було надано
обладнання відповідно до акту прийому-передачі, а саме, зонти D 1.8, в
кількості 4 шт., та зонти D 3 в кількості 2 шт.

Згідно пункту 1.4 договору НОМЕР_2, до відповідача не переходить
право власності на передане йому в оренду обладнання.

Пунктом 7.1 договору НОМЕР_2 передбачено, що по закінченню строку
дії договору, або його достроковому розірванні, відповідач повинен повернути
позивачу обладнання у справному стані.

Пунктом 7.3 договру від 28 травня 2003 року визначено, що в разі
продажу, втрати, знищення, або псування обладнання, відповідач зобов`язаний
сплатити Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 повну вартість обладнання та штраф
у розмірі 300% вартості обладнання.

Згідно з умовами договору суборенди НОМЕР_2 від 28 травня 2003
року позивач передав, а Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 прийняла обладнання
на загальну суму 2390,40 грн., що підтверджується видатковою накладною НОМЕР_3
від 28 травня 2003 року та актом прийому-передачі НОМЕР_3 від 28 травня 2003
року.

Відповідач по закінченню строку дії договору, який встановлено до
31 грудня 2003 року не повернув Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 передане
йому обладнання, у зв`язку з чим виникла заборгованість на суму 2390,40 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за договором
суборенди НОМЕР_2 від 28 травня 2003 року складає 9561,60 грн., з яких 2390,40
грн. - сума вартості не повернутого обладнання, 7171,20 грн. - сума штрафу.

У наданій до суду першої інстанції заяві про зміну позовних вимог,
позивач просить стягнути з  Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 9561,60 грн. збитків, посилаючись на те, що Фізична
особа - підприємець ОСОБА_1 не є власником обладнання що було передано за
договором суборенди відповідачу, а є його суборендарем.

Дане обладнання було отримано позивачем в суборенду у Дочірнього
підприємства "Українська пивна компанія" спільного підприємства у
формі акціонерного товариства "Українська пивна компанія", з яким
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 уклав договір суборенди НОМЕР_4 від 01
квітня 2002 року, термін дії якого встановлено до 01 квітня 2004 року.

Умовами данного договору передбачена можливість передачі
обладнання в суборенду без згоди власника, у зв`язку з чим між Фізичною особою
- під ОСОБА_2 було укладено договір суборенди НОМЕР_2 від 28  травня 2003 року.

По закінченні дії договору суборенди рекламної продукції НОМЕР_4 від
01 квітня 2002 року у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору суборенди
НОМЕР_2 від 28 травня 2003 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не повернув
у встановлений строк передане йому за договором суборенди майно, у зв`язку з
чим у нього виникла заборгованість перед Дочірнім підприємством
"Українська пивна компанія" спільного підприємства у формі
акціонерного товариства "Українська пивна компанія".

Дочірнім підприємством "Українська пивна компанія"
спільного підприємства у формі акціонерного товариства "Українська пивна
компанія" 01 серпня 2006 року пред`явлено пертензію щодо сплати вартості
обладнання зі штрафними санкціями на загальну суму 9561,60 грн.

Після розгляду претензії, та узгодження сум штрафних санкції з
орендарем, дані вимоги були признані обгрунтованими на вказану в претензії
суму, після чого Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 18 серпня 2006 року
сплатив вказану в претензії суму на рахунок Дочірнього підприємства
"Українська пивна компанія" спільного підприємства у формі акціонерного
товариства "Українська пивна компанія".

Однак, судова колегія зазначає, що згідно статті 224
Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати зроблені
правомочною стороною, втрата чи пошкодження її майна, а також не отримані нею
доходи, які правомочна сторона отримала б при належному виконанні зобов`язань
або дотриманні правил здійснення господарської діяльності іншої сторони.

Відповідно до статті 225 Господарського кодексу України, особа,
яка вимагає відшкодування шкоди, повинна доказати факт порушення господарського
зобов*язання контрагентом, наявність та розмір понесених ним збитків. В свою
чергу, відповідач вправі довести відсутність своєї вини в нанесенні збитків.

Згідно статті 226 Господарського кодексу України, сторона
господарського зобов`язання позбавляється права на відшкодування збитків у
випадку якщо могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила
це.

В договорі суборенди НОМЕР_2 від 28 травня 2003 року, який
укладено між Фізичною особою - підОСОБА_2 не обумовлена відповідальність
відповідача перед третіми особами, тобто перед Дочірнім підприємством
"Українська пивна компанія" спільного підприємства у формі
акціонерного товариства "Українська пивна компанія" відповідальность
Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 не несе.

Договором НОМЕР_2 від 28 травня 2003 року не встановлено строку,
на протязі якого відповідач повинен повернути орендоване майно.

Згідно статті 260 Цивільного кодексу України, у випадку
продовження користуватися майном після закінчення строку договору при
відсутності заперечень з боку орендодавця договір вважається поновленим на
невизначений термін і кожна із сторін вправі відмовитись від договору попередив
про це іншу сторону за один місяць.

У відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно статті 43 Господарського
процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм
внутрішнім  переконанням, що грунтується
на всебічному, повному і об"єктивному
розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Приймаючи до уваги, що строк дії договору закінчився в грудні 2003
року, на сьогоднішній день позивач не пред`являв вимоги до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 щодо повернення переданого в оренду майна, та не довів вини
відповідача щодо понесених ним збитків, суд першої інстанції вірно дійшов
виснвоку про відмову у задоволенні   позовних
вимог .

Колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржуване рішення
господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного
законодавства і насамперед ст.ст.33, 38, 43 Господарського процесуального
кодексу України щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних
обставин справи відповідно до чинного законодавства та дав належну правову
оцінку наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для його скасування
відсутні.

Керуючись  ст.ст. 224-226
Господарського кодексу України, ст.260 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33,
38, 43, 99, 101, п.1. ст.103, 105 України, колегія суддів  Харківського апеляційного господарського
суду,-

постановила:

1. Апеляційну скаргу СПД ФО ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Харківської області  від 11.10.06 року по справі № 40/261-06  залишити без змін.

Постанову апеляційної
інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку протягом одного місяця з
дня набрання законної сили .

Головуючий суддя

Судді