СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

25 квітня 2007 року

Справа № 2-20/18004-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута В.М.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Щепанської О.А.,

позивача: не з'явився;

відповідача: Усманової Ділари Серверівни (повноваження перевірені), директор малого приватного підприємства "Арекет";

відповідача: Мустафін Юрій Абрарутдінович, довіреність №  45   від 10.04.07,  мале приватне підприємство "Арекет";

розглянувши апеляційну скаргу малого приватного підприємства "Арекет" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя    Луцяк М.І.) від 11.12.2006 у справі № 2-20/18004-2006

за позовом           комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств" (вул. Комунальна, 10,Судак,98000)

до           малого приватного підприємства "Арекет" (вул. Фірейна, 3,Судак,98000)

про стягнення 34450,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.12.2006 у справі № 2-20/18004-2006 позов комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств" до малого приватного підприємства "Арекет" про стягнення 34450,00 грн. задоволено частково.

Стягнуто з малого приватного підприємства "Арекет" на користь комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств" 28000,00 грн. заборгованості, 2115,00 грн. штрафу із пенею, а також 301,15 грн. витрат по сплаті державного мита і 118,00 грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу.

В основу рішення покладено головний висновок суду про те, що відповідач договірних зобов’язань за договором про співробітництво від 04.07.2006 не виконав, доказів оплати суду не надав. При цьому, господарський суд мотивує рішення основоположними нормами господарського права стосовно договірних зобов’язань – нормами статей 526, 599 та 611 Цивільного кодексу України і статтями 193, 202 Господарського кодексу України.

Не погодившись з цим судовим актом, відповідач звернувся до севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, справу направити до господарського суду Автономної Республіки Крим для розгляду її по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд неправомірно розглянув справи у відсутності відповідача. Крім того, мале приватне підприємство "Арекет" посилається на неповне з’ясування обставин справи та невірне застосування норм матеріального права.

Відповідач вважає, що, оскільки законодавством не передбачений такий вид зобов’язання як „співробітництво”, то і не може бути і відповідальності за порушення такого обов’язку.

Також, відповідач вважає, що оскаржуємо рішення стосується прав та обов’язків ДП "Ялтинський морський торгівельний порт". Скаржник зазначає, що комунальне підприємство "Комбінат комунальних підприємств" не є власником або користувачем земельної ділянки вказаної у договорі. Обґрунтовує свою думку відповідач нормами статей 12, 116 Земельного кодексу України та статтею 21 Закону України „Про оренду землі”.

Розпорядженням виконуючого обов'язки голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.03.2007 суддю Горошко Н.П. замінено на суддю Щепанську О.А.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга малого приватного підприємства "Арекет" підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З обставин справи вбачається, що 04.07.2006 між Комунальним підприємством „Комбінат комунальних підприємств” та суб’єктом підприємницької діяльності Усановою Ділярою Серверною було укладено  договір про співробітництво, за умовами якого сторони домовилися об'єднати зусилля у цілях рекреаційної діяльності.

Згідно з пунктом 1.2. зазначеного договору підприємництво надає, а підприємець приймає у платне користування пляж протягом 35 м, розташований на набережній м. Судак за причалом морпорту від межі території пляжу „Універсал-сервіс” в сторону морпорту.

Однак, матеріали справи, а саме –позовна заява, свідчать про те, що вимоги були заявлені до малого приватного підприємства "Арекет". При цьому, в описової частині господарський суд першої інстанції помилково зазначає, що договір про співробітництво укладено було між комунальним підприємством "Комбінат комунальних підприємств" та малим приватним підприємством "Арекет".

В процесі провадження в суді першої інстанції позивач позовні вимоги не уточнював, підстави вимог не змінював.

Таким чином, судова колегія вважає, що позов було заявлено до неналежного відповідача.

Відповідно до статті 24 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням  сторони  або  за  своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційна інстанція зазначає, що в процесі апеляційного провадження чинним процесуальним законодавством України не передбачено право апеляційного суду проводити заміну відповідача у спорі, а тому дана обставина є окремою підставою для відмови у позові.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять необхідних документів, які є доказами повноважень комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств" укладати договори на надання платного користування відповідної території пляжу (прибережної зони) та визначають правовий статус комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств" в якості належного позивача щодо стягнення суми за, фактично, надання в оренду земельної ділянки.

Так, згідно статті 12 Земельного кодексу України розпорядження у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить саме до повноважень сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування  земельними  ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів  виконавчої  влади  або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають  приватизації,  в  межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Будь-яких належних доказів права власності або права користування  земельними  ділянками позивачем суду першої інстанції надані не були, в матеріалах справи відсутні. Доказів неможливості надання таких документів  в господарський суд автономної республіки Крим апеляційній інстанції не надані.

Більш того, оскаржуємим рішенням не визначений правовий і, відповідно, процесуальний, статус Державного підприємства „Ялтинський морський торгівельний порт”.

Виходячи з вищенаведеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Автономної Республіки Крим прийнято з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з тим підлягає скасуванню.

Керуючись статтею 101, пунктами 1, 2, 3, 4 статті 103, пунктом 2 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу малого приватного підприємства "Арекет" задовольнити частково.

2.          Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.12.2006 у справі № 2-20/18004-2006 скасувати.

3.          Прийняти нове рішення.

4.          У позові комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств" до малого приватного підприємства "Арекет" про стягнення 34450,00 грн. відмовити.

Головуючий суддя                                                  В.М. Плут

Судді                                                                                В.І. Гонтар

О.А. Щепанська