ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2007                                                                              Справа № А38/250-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Швець В.В. (доповідач)

суддів: Тищик І.В., Сизько І.А.

при секретарі судового засідання: Гайдук Ю.А.

за участю представників:

позивач: Глухих І., довіреність №б/н  від 04.01.07,  перший заступник директора;

позивач: Бура Н.С., довіреність №б/н  від 04.01.07,  заступник директора;

позивач: Сидрорчук П.П., довіреність №б/н  від 03.10.06,  головний бухгалтер;

відповідач: Волкова О.М., довіреність №21201/6/10/036  від 10.07.06,  начальник відділу;

відповідач: Іванова В.М., довіреність №621/6/10/001  від 15.01.07,  нач. юр. відділу;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі міста Дніпропетровська;

на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 2 жовтня 2006 року;

у справі №А38/250-06;

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Видавничий дім “Дніпровська хвиля”, місто Дніпропетровськ;

до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі міста Дніпропетровська;

про скасування податкового повідомлення-рішення.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Видавничий дім “Дніпровська хвиля” звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить з урахуванням уточнень до позовної заяви визнати недійсним податкове повідомлення-рішення №/1 від 22 травня 2006 року, прийняте Відповідачем Державною податкової інспекцію у Бабушкінському районі міста Дніпропетровська про визначення податкового зобов’язання на загальну суму 764400 гривень, у тому числі за основним платежем 728000 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями 36400 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що посилання Відповідача на Постанову Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку спрямування коштів, вивільнених у зв’язку з наданням податкових пільг, на переоснащення видавничо-поліграфічної бази, розроблення і впровадження новітніх технологій, розширення виробництва книжкової продукції” №1643 від 15 жовтня 2003 року зі змінами, на підставі якої Відповідач притягнув до відповідальності Позивача, суперечать Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Тому прийняте Відповідачем повідомлення-рішення, порушує права підприємства Позивача, які охороняються законодавством.

Постановою господарського суду у справі №А38/250-06 від 2 жовтня 2006 року (суддя Бишевська Н.А.) позовні вимоги задоволені повністю.

Приймаючи спірну постанову господарський суд виходив з того, що Законом України “Про Держаний бюджет країни на 2004 рік” від 27 листопада 2003 року №1344-IV було призупинено дію підпункту 7.13.7 пункту 7.13 статті 7 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” відносно надання пільг з 1 січня 2004 року.

В період зупинення була прийнята Постанова Кабінету Міністрів України №378 від 24 березня 2004 року, яка внесла зміни в Постанову №1643 від 15 жовтня 2003 року про відсутність пільг, а до Порядку спрямування коштів, вивільнених у зв’язку з наданням податкових пільг, на переоснащення видавничо-поліграфічної бази, розроблення і впровадження новітніх технологій, розширення виробництва книжкової продукції, внесені зміни.

Господарським судом встановлено, що правовідносини які повинна коригувати прийнята Постанова, та застосування ії податковим органом, не існувало на час прийняття останньої.

Позивач зазначив із залученням доказів, що вивільнені кошти, які не акумулювалися ним на окремому рахунку, використані саме на переоснащення видавничо-поліграфічної бази підприємства Позивача.

Відповідач не довів, який мав вплив на не відкриття рахунку для акумулювання коштів та подальше накопичення коштів, на сплату підприємством податку.

Відповідач не погодившись з постановою господарського суду подав апеляційну скаргу.

Вважає, що вона винесена з порушенням закону.

Господарський суд при винесенні постанови неповно з’ясував усі обставини справи тому неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідач просить спірну постанову скасувати та у позовних вимогах відмовити посилаючись на те, що суд проігнорував факт порушення  Позивачем строків, протягом яких Позивач був зобов’язаний перерахувати на окремий банківський рахунок кошти вивільнені від оподаткування коштів в сумі 728000 гривень за період з 1 квітня 2005 року по 31 грудня 2005 року.

На апеляційну скаргу Відповідач надав заперечення, в якому посилається на те, що висновки, викладені в апеляційній скарзі безпідставні і необгрунтовані, тому просить постанову залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, вважає необхідним в задоволені апеляційної скарги відмовити.

Постанову місцевого господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Відмовляючи в задоволені апеляційної скарги судова колегія виходила з наступного:

Господарським судом у судовому засіданні встановлено, що Відповідачем по справі було проведено не виїзну документальну перевірку податкової звітності підприємства Позивача по податку на прибуток, щодо правомірності застосування пільг за період з 1 квітня 2005 року по 31 грудня 2005 року.

Даною перевіркою встановлено порушення підприємством пункту 4 Порядку спрямування коштів, вивільнених у зв’язку з наданням податкових пільг, на переоснащення видавничо-поліграфічної бази, розроблення і впровадження новітніх технологій, розширення виробництва книжкової продукції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1643 від 15 жовтня 2003 року (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року №378), щодо перерахування коштів на окремий банківський рахунок у строки, встановлені для сплати податку на прибуток, що призвело до заниження суми податкового зобов’язання в розмірі 728000 гривень.

При притягненні до відповідальності, Відповідач послався на пункти 2-5 вищевказаного Порядку відповідно до якого вивільнені кошти акумулюються платниками податку нас окремому банківському рахунку для обліку коштів цільового використання та спрямовуються на цілі, визначені пунктом 3 цього Порядку, з відображенням їх руху.

На зазначений рахунок кошти перераховуються у строки, встановлені для сплати податку на прибуток, а не перераховані у ці строки кошти вважаються такими, що використані не за цільовим призначенням.

У разі нецільового використання вивільнених коштів платники податку включають суми отриманих валових доходів і валових витрат під час провадження видавничої діяльності, виготовлення і розповсюдження книжкової продукції, виробленої в Україні, з урахуванням яких визначено прибуток, звільнений від оподаткування, до загальних валових доходів і валових витрат у податковому (звітному періоді), в якому отримані такі звільнені доходи.

При цьому пеня та штрафні санкції нараховуються у розмірах і порядку, встановлених законом.

Позивач протягом 2005 року користувався пільгою, наданою підпунктом 7.13.7 пункту 7.13 статті 7 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Відповідач вважає, оскільки Позивач протягом 2005 року користувався пільгою наданою вищевказаною нормою, то він був зобов’язаний згідно пунктів 3, 4 вищевказаного Порядку перерахувати на окремий банківський рахунок вивільнені від оподаткування кошти у строки, встановлені пунктом 16.4 статті 16 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” та підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Позивачем окремий банківський рахунок для акумулювання вивільнених коштів було відкрито лише 9 лютого 2006 року.

Вивільнені від оподаткування кошти на окремий банківський рахунок були перераховані Позивачем 16 лютого 2006 року.

Тому Відповідач вважає, що Позивач перерахував на окремий банківський рахунок вивільнені від оподаткування кошти в сумі 728000 гривень в порушення термінів, визначених вищевказаними нормами.

Законом України “Про Держаний бюджет країни на 2004 рік” від 27 листопада 2003 року №1344-IV було призупинено дію підпункту 7.13.7 пункту 7.13 статті 7 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” відносно надання пільг з 1 січня 2004 року.

Законом України “Внесення змін до Закону України “Про Держаний бюджет України на 2004 рік” від 17 червня 2004 року №1801 та відновлено дію вищевказаної норми вищевказаного Закону.

У період між призупиненням і відновленням надання пільги, було прийнято Постану Кабінету Міністрів України №378 від 24 березня 2004 року, яка внесла зміни в Постанову №1643 від 15 жовтня 2003 року, про відсутність пільг а до Порядку спрямування коштів, вивільнених у зв’язку з наданням податкових пільг, на переоснащення видавничо-поліграфічної бази, розроблення і впровадження новітніх технологій, розширення виробництва книжкової продукції, внесені зміни.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду про невідповідність Постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку спрямування коштів, вивільнених у зв’язку з наданням податкових пільг, на переоснащення видавничо-поліграфічної бази, розроблення і впровадження новітніх технологій, розширення виробництва книжкової продукції” №1643 від 15 жовтня 2003 року зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №378 від 24 березня 2004 року, суперечить Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Законом №2505-ІV від 25 березня 2005 року про внесення змін до Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” який має певні неузгодженості з прийнятою постановою був передбачений обов’язок Кабінету Міністрів України привести свої нормативно-правові акти у відповідність до норм чинного зоконодавства, але це не було зроблено.

Господарський суд правильно визначився, що правовідносини які повинна коригувати прийнята Постанова та застосування ії Відповідачем при прийняті повідомлення-рішення, не існувало на час прийняття останньої.

Господарським судом встановлено, що перерахування коштів здійснювалось з одного банківського рахунку підприємства на інший банківський рахунок підприємства, тобто мова взагалі не йшла про те, що підприємство повинно було вивільнені від застосування податкових пільг кошти перераховувати у бюджет, це не передбачено чинним законодавством.

Позивач зазначив із залученням доказів, що вивільнені кошти, які не акумулювалися ним на окремому рахунку, використані саме на переоснащення видавничо-поліграфічної бази підприємства Позивача.

Відповідачем же під час проведення перевірки взагалі не розглядалось питання про те, на які цілі були витрачені підприємством Позивача вивільнені кошти.

Відповідач не довів, який мав вплив на не відкриття рахунку для акумулювання коштів та подальше накопичення коштів, на сплату підприємством податку.

Крім того по даній справі було проведено дослідження Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз порушення підприємством Позивача вимог пункту 4 “Порядку

спрямування коштів, вивільнених у зв’язку з наданням податкових пільг, на переоснащення видавничо-полі-графічної бази, розроблення і впровадження новітніх технологій, розширення виробництва книжкової продукції”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2003 року №1643, зі змінами та доповненнями, внесеними Постановою КМУ від 24 березня 2004 року №378, щодо перерахування на окремий банківський рахунок коштів, вивільнених у зв’язку з наданням податкових пільг у строки, встановлені для сплати податку на прибуток, за період з 1 квітня 2005 року по 31 грудня 2005 року.

Відповідно до результатів проведеного дослідження Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз було зроблено висновок, що підприємством Позивача документально та нормативно не підтверджено порушення податкового законодавства щодо правомірності застосування пільг, так як підприємством Позивача було перераховано грошові кошти на окремий банківський рахунок 16 лютого 2005 року у терміни, передбачені Законом України “Про оподаткування прибутку підприємств” зі змінами та доповненнями від 22 травня 1997 року №283/97-ВР, та Постановою від 15 жовтня 2003 року №1643.

З врахуванням вищевикладеного судова колегія вважає апеляційну  скаргу залишити без задоволення, постанову залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 167, 200, 205, 206 КАС України суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі міста Дніпропетровська, залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 2 жовтня 2006 року  у справі №А38/250-06, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                      В.В. Швець

Судді:                                                                                І.В.Тищик

І.А.Сизько