донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

17.04.2007 р.
справа №35/404

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

ОСОБА_2 (довіреність НОМЕР_1 від
26.03.07р.) ОСОБА_3 (довіреність НОМЕР_1 від 26.03.07р.),

від відповідача:

Михалін В.Г. (довіреність № 42
від 16.04.07р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Костянтинівського
учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих,   м.Костянтинівка Донецької обл.

на рішення господарського суду

Донецької області

від

07.02.2007 року

по справі

№ 35/404 (Суддя Мальцев М.Ю.)

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м.Харків Харківська обл.

до

Костянтинівського
учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих,   м.Костянтинівка Донецької обл.

про

повернення безпідставно набутого
майна та стягнення 1700,00 грн.

В С Т А Н О В
И В:

У 2006 році позивач, Суб'єкт
підприємницької  діяльності ОСОБА_1, м.
Харків Харківська обл., звернувся із позовною заявою до господарського суду
Донецької області до відповідача -Костянтинівського учбово-виробничого
підприємства Українського товариства сліпих,
м.Костянтинівка Донецької обл. про повернення безпідставно набутого
майна та стягнення 1700,00грн.

Рішенням від 07.02.2007р. позовні
вимоги Суб'єкта підприємницької  діяльності
ОСОБА_1 суд першої інстанції задовольнив частково. Судове рішення мотивоване
тим, що продукція була поставлена без достатньої правової підстави, оскільки у
накладних НОМЕР_2 від 04.07.05р., НОМЕР_3 від 28.07.05р. помилково був
зазначений договір без дати та номеру, якого взагалі не існує, а в накладних
НОМЕР_4 від 18.05.05р., НОМЕР_5 від 06.06.05р. помилково вказаний договір
№  1 від 04.01.04р., який втратив
чинність 30.04.05р. За приписами ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава,
за якою воно було набуте, згодом відпала.

У позовних вимогах щодо стягнення з
відповідача 1700,00 грн. збитків, пов'язаних з наданням юридичних послуг, було
відмовлено, оскільки витрати, які пов'язані із наданням юридичних послуг за
договором НОМЕР_6 від 20.04.06р., укладеним позивачем з ТОВ „Юридична компанія
„Легал”, в розмірі 1700,00 грн. не були обов'язковими для позивача.

Відповідач, Костянтинівське
учбово-виробниче підприємство УТОС, м. Костянтинівка Донецької області, з
прийнятим рішенням не згоден, вважає його прийнятим із порушенням норм матеріального
права України, а висновки суду такими, що суперечать фактичним обставинам
справи. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький
апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від
07.02.2007 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Від позивача на адресу Донецького
апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому
він з вимогами апеляційної скарги позивача не погодився, просив у задоволенні
апеляційної скарги відмовити та рішення господарського суду Донецької області
від 07.02.07р. залишити без змін.

В судовому засіданні представники
сторін підтримали свої позиції щодо апеляційної скарги.

Судова колегія Донецького
апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну
скаргу, оскільки для з'ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів,
що знаходяться в матеріалах справи                 № 35/404, та наданих сторонами
пояснень.

Колегія суддів Донецького апеляційного
господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну “Про
судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин,
переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо
застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального
права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101
Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає
справу.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість
рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”,
рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності  - на
підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад
і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи,  висновки суду про встановлені обставини
справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до пп. 2,3,4 ст. 129
Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників
судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини,
змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у  доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 4-2 ГПК України,
правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
згідно накладних НОМЕР_4 від 18.05.05р., НОМЕР_5 від 06.06.05р., НОМЕР_2 від
04.07.05р., НОМЕР_3 від 28.07.05р. позивач поставив відповідачу сталь
електротехнічну б/у у кількості 18110 кг. Відповідач за отриману продукцію не
розрахувався. Між сторонами не був укладений договір поставки чи купівлі
-продажу на цей товар.

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Донецької області  з позовом до Костянтинівського
учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих про стягнення
29546,00 грн.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 10.10.06р. по справі №35/266 в задоволенні позовних вимог
Суб'єкта підприємницької  діяльності
ОСОБА_1 про стягнення 29546,00грн. з Костянтинівського учбово-виробничого
підприємства УТОС було відмовлено у зв'язку з недоведеністю позивачем факту
виникнення у відповідача зобов'язання по сплаті за отриману продукцію - сталі
електротехнічної б/у.

У 2006 році позивач, Суб'єкт
підприємницької  діяльності ОСОБА_1, м.
Харків Харківська обл., ще раз звернувся до господарського суду Донецької
області до відповідача -Костянтинівського учбово-виробничого підприємства
Українського товариства сліпих,
м.Костянтинівка Донецької обл. з позовом про повернення безпідставно
набутого майна та стягнення 1700,00грн.

Рішенням від 07.02.2007р. по даній
справі позовні вимоги позивача суд першої інстанції задовольнив частково:
зобов'язав відповідача повернути безпідставно набуту сталь електротехнічну б/у
у кількості 18110кг.; відмовив в стягненні з відповідача 1700,00 грн. збитків,
пов'язаних з наданням юридичних послуг.

Дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази, вислухавши пояснення сторін, судова колегія дійшла
висновку, що:

Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України, як спеціального акту законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері і положення Цивільного кодексу України, як
загального акту законодавства.

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно
ст. 43 ГПК України сторони та
інші  особи,  які
беруть   участь   у
справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Судовими доказами слід вважати
документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення
для правильного розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ст. 124
Конституції України -юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Згідно із рішенням Конституційного
суду України №15-рп/2002 від 09.07.2002р. положення ч. 2 ст. 124 Конституції
України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у
державі, в аспекті конституційного звернення передбачено право особи на
звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами, договором.

Позивач, в обґрунтування своїх
позовних вимог, посилається на поставку відповідачеві сталі електротехнічної
б/у у кількості 18110кг згідно накладних НОМЕР_4 від 18.05.05р., НОМЕР_5 від
06.06.05р.,  НОМЕР_2 від 04.07.05р.,
НОМЕР_3 від 28.07.05р.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 10.10.06р. було встановлено факт поставки позивачем
підприємству відповідача продукції, а саме: сталі електротехнічної б/у у
кількості 18110кг без договору.  Рішення
набрало законної сили, тому цей факт не потребує доказування, оскільки в
порядку вимог ст.35 ГПК України є преюдиціальним, про що правомірно зазначено
судом першої інстанції в рішенні від 07.02.07р.

Судова колегія вважає доведеним факт
про отримання даної продукції отримана відповідачем без правової підстави,
оскільки у накладних НОМЕР_2 від 04.07.05р., НОМЕР_3 від 28.07.05р. помилково
був зазначений договір без дати та номеру, якого не існує, а в накладних
НОМЕР_4 від 18.05.05р., НОМЕР_5 від 06.06.05р. помилково вказаний договір №1
від 04.01.04р., що втратив чинність ще 30.04.05р. і на момент поставки не
діє.   Тобто у даний період були відсутні
договірні відносини між позивачем і відповідачем.

За приписами ст. 1212 ЦК України,
особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і
тоді, коли підстава, за якої воно було набуте, згодом відпала.

Позивачем доведені належними
засобами доказування його позовні вимоги в частині витребування безпідставно
набутого майна.

З огляду на зазначене, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відповідач, Костянтинівське
учбово-виробниче підприємство УТОС, набув майно позивача без достатньої
правової підстави та зобов'язав останнього повернути безпідставно набуту сталь
електротехнічну б/у у кількості 18110кг.

В іншій частині позовних вимог
Суб'єкта підприємницької  діяльності
ОСОБА_1 про стягнення з відповідача 1700,00 грн. судом правомірно відмовлено в
зв'язку з необґрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги щодо
посилання на факт виготовлення відповідачем зі спірної сировини готової
продукції, та факт отримання її позивачем згідно накладних ІНФОРМАЦІЯ_1, не
прийняті судовою колегією до уваги, оскільки змістами вищенаведених накладних
не зазначено, що ця готова продукція, яка була виготовлена для СПД ОСОБА_1,
виготовлена саме зі спірної продукції - сталі електротехнічної б/у. Тобто
зазначені факти не підтверджені матеріалами справи та не впливають на
правомірність прийнятого рішення.

Отже, відповідно до статті 47
Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею
за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного,
судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що
відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу
України  рішення господарського суду Донецької
області від 07.02.2007 року у справі №35/404 ґрунтується на всебічному, повному
та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для
вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а
доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній
скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49,
99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Костянтинівського
учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих,   м.Костянтинівка Донецької обл. на рішення
господарського суду Донецької області від 07.02.2007 року по справі № 35/404
залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від
07.02.2007 року у справі № 35/404   -без
змін.

Головуючий

Судді:

Надр.5 прим:

1 -у справу;

2 -позивачу;

3 -відповідачу;

4 -ДАГС;

5 -ГС Дон. обл.;

Ширіна Ю.М.