ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" січня 2007 р.
Справа № 6/7493

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Атланта сервіс", м. Луцьк

до Відкритого акціонерного товариства "Красилівський машинобудівний завод", м. Красилів

про визнання правочину щодо видачі (емісії) простого векселя від 31.05.05р.  №25 на суму 280 862,98 грн. недійсним

Суддя   Танасюк О.Є.

Представники сторін:

Від позивача: Олейник І.Ю. –представник за довіреністю від 10.11.06р.

Від  відповідача: Ващук Р.І. –представник за довіреністю  від 01.12.06р.

Суть спору: Позивач звернувся з позовом, в якому просить суд визнати недійсним правочин щодо видачі  (емісії) простого векселя від 31.05.05р. №25 на суму 280 862,98 грн.,  мотивуючи тим, що  відповідачем в порушення вимог ст.4 Закону України „Про  обіг векселів в Україні” та п.9.2. договору  поставки  №2-01-22 від 10.01.05р. здійснено оплату товару шляхом емісії простого векселя від 31.05.05р. №25 на суму 280 862,98 грн.

Повноважний представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав, вказуючи, що проведений відповідачем розрахунок за договором поставки №2-01-22 від 10.01.05р. шляхом емісії простого векселя №25 від 31.05.05р. на суму 2 80862,98 грн. вважає  незаконним, оскільки   вважає, що даний факт суперечить умовам договору та вимогам Закону України „Про обіг векселів в Україні”.

Повноважний представник відповідача в судове засідання з’явився, у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнає повністю та погоджується, що розрахунок простим векселем №25 від 31.05.05р. на суму 2 80862,98 грн. суперечив умовам договору та  вимогам ЗУ „Про обіг векселів в Україні”, тому проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

10.01.05р. між ТОВ „Атланта сервіс” та ВАТ „Красилівський машинобудівний завод” укладено договір поставки №2-01-22. За умовами даного договору позивач поставляв відповідачу автоматику для опалювальних пристроїв, поставка якої підтверджується  видатковою накладною №РН-0000464 від 11.05.05р., податковою накладною №938 від 11.05.05р. та довіреністю №455563 від 20.05.05р.

Однак, відповідачем поставлена продукція вчасно не оплачена. З метою погашення вказаної заборгованості, відповідачем  емітовано  простий вексель №25 від 31.05.05р.  на суму 280 862,98 грн., в зв’язку з цим, відповідач визнав заборгованість по простому векселю, а не за договором.

За таких обставин, позивач звернувся до Постійно діючого  Третейського суду  при Волинській  торгово-промисловій палаті з позовом про стягнення з ВАТ „Красилівський машинобудівний завод” суми заборгованості в розмірі 280 862,98 грн.

Рішенням Третейського суду  від 17.03.06р.-28.03.06р. присуджено до стягнення з відповідача  заборгованість в сумі 2 80862,98 грн., та визнано, що простий вексель №25 на суму 280862,98, виданий  як розрахунковий документ  всупереч  чинному законодавству.

Позивачем вчинено індосамент на користь  ПП „Укртрансенерго”, м. Макеєвка-1 Донецької обл., про що свідчить передавальний напис на спірному векселі від 31.05.05р. №25 на суму 280 862,98 грн., а ПП „Укртрансенерго” в свою чергу було вчинено індосамент на користь Приватного підприємства „Новас”, в зв’язку з чим вказані підприємства були залучені судом до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, оскільки рішення суду по даній справі може в подальшому вплинути на їх права та обов’язки  щодо позивача.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. У відповідності до ст. 11 та ст. 509 ЦК України однією з підстав виникнення, цивільних прав та обов'язків сторін є укладення між ними договору. В силу зобов'язання боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, тобто сплати борг.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.194 Цивільного кодексу України, цінним   папером  є  документ  встановленої  форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право і визначає взаємовідносини між особою, яка його розмістила (видала), і власником та передбачає виконання зобов'язань згідно з умовами його розміщення, а також можливість передачі прав, що випливають з цього документа, іншим особам. До особи,  яка набула право  власності  на  цінний  папір, переходять у сукупності усі права, які ним посвідчуються.

Стаття 4 Закону України „Про обіг векселів в Україні” встановлює, що видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги.

На момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинні мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов'язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем.

При цьому, судом приймається до уваги, що обов’язковою умовою щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів  ч. 2 ст. 4 Закону України „Про обіг векселів в Україні” є відображення цієї умови у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу  за  векселем.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст.203 ЦК України, зміст  правочину  не може суперечити цьому Кодексу,  іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Враховуючи, що у договорі поставки №2-01- 22 від 10.01.05р. не передбачено здійснення розрахунків за даним договором шляхом  видачі простого векселя, суд прийшов до висновку, що вчинений відповідачем правочин по емісії простого векселя  для розрахунку з позивачем за договором поставки суперечить вимогам чинного законодавства, тому підлягає визнанню недійсним.

За таких обставин, позовні вимоги позивача по визнанню недійсним правочину щодо видачі  (емісії) простого векселя від 31.05.05р. №25 на суму 280 862,98 грн. обґрунтовані, підтверджені належними у справі доказами та підлягають задоволенню.

В зв’язку із задоволенням позову, понесені позивачем витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового  процесу покладаються на відповідача, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.1,12, 44, 49 ,п.1.1 ст.80, 82-84, ст.115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Атланта сервіс”, м. Луцьк та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1) Приватного підприємства „Новас”, м. Київ  та Приватного підприємства „Укртрансенерго”, Донецька область м. Макеєвка -1 до  Відкритого акціонерного товариства „Красилівський машинобудівний завод”, м. Красилів про визнання правочину щодо видачі (емісії) простого векселя від 31.05.05р. задоволити.

Визнати недійсним правочин щодо видачі (емісії) ВАТ „Красилівський  машинобудівний завод” простого векселя від 31.05.05р. №25 на суму 280862,98 грн. в якості розрахунку за договором поставки №2-01-22 від 10.01.05р.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Красилівський машинобудівний завод”, (м. Красилів, вул. Центральна .16, р/р 9 в КБ Захід комбанк ТзОВ,  МФО  303484 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Атланта сервіс”, (м. Луцьк, пр. Грушевського 30, , р/р 11 в КБ „Західінкомбанк”, м. Луцьк, МФО 303484)  витрати по оплаті державного мита в сумі 85,00 грн. ( вісімдесят п’ять гривень 00  коп.) та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн. (сто вісімнадцять гривень 00 коп.)

Видати наказ.

Суддя                                                                      О.Є. Танасюк

Віддрук. 5 прим.:

1-до справи;

2- позивачу;

3-відповідачу

4-5- третім особам