СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20.04.07                                                                                 Справа № 9/193ад.

Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за позовом

Рубіжанської об’єднаної державної податкової інспекції у м. Рубіжне Луганської області

до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне підприємство», м.  Рубіжне

про стягнення 70654 грн. 62 коп.

в присутності представників:

від позивача – Кошаков Д.В., держ. подат. інсп., дов. № 28/10 від 10.01.07

від відповідача –Гребенюк Н.Є., директор.

Суть спору: позивачем заявлена вимога про стягнення з КП “Шляхово –експлуатаційне підприємство” заборгованості з податку з доходів фізичних осіб  в сумі 70654 грн. 62 коп.

Відповідач у попередньому судовому засіданні відзивом на позов визнав суму заборгованості у повному обсязі.

Під час попереднього судового засідання, на яке прибули всі особи, які беруть участь у справі, вирішені необхідні для її розгляду питання та за письмовою згодою цих осіб судовий розгляд розпочатий у цей же день.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Відповідач, КП «ШЕП», зареєстрований в якості суб’єкта господарювання виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради Луганської області 01.04.92р. за № 1  000267 та взятий на податковий облік до Рубіжанської ОДПІ.

Відповідач згідно акту звірки від 24.01.07р. № 400 має податковий борг з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 70654,62 грн.

До підприємства позивач застосовував заходи щодо примусового погашення заборгованості, передбачені Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ, але ці заходи не призвели до позитивних наслідків, тому позивач звернувся до суду із цим позовом.

Оцінивши доводи позивача і надані докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування»від 25.06.91р. № 1251-ХІІ (далі –Закон 1251) податок на доходи фізичних осіб  є загальнодержавним податком.

Відповідно до пп. 8.1.1 ст. 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.03р. № 889-ІV (далі –Закон 889) податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах ст. 7 цього Закону.

Згідно з п. 1.15 ст. 1 Закону 889 податковий агент –юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента –юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов’язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Відповідно до пп. 8.1.2 ст. 8 Закону 889 податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподаткованого доходу єдиним платіжним документом. Якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку особою, що його нараховує, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду.

Приймаючи до уваги те, що матеріалами справи підтверджено наявність боргу відповідача з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 70654,62 грн., відповідач визнав заборгованість у цьому обсязі, позовні вимоги визнаються обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом 5-денного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 17, 87, 89, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.   Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача, КП «Шляхово-експлуатаційне підприємство», 93000, Луганська обл., м. Рубіжне, вул. Студентська, 1, , суму податкового боргу з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 70654,62 грн. в доход місцевого бюджету м. Рубіжне.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 25.04.2007р.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                               А.Г.Ворожцов