СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

30 травня 2007 року

Справа № 2-7/12292-2006

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гоголя
Ю.М.,

суддів                                                                      Прокопанич
Г.К.,

Горошко Н.П.,

за участю представників сторін:

позивача:        не з'явився;

відповідача:
не з'явився (суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1);

відповідача:
не з'явився (суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_2);

розглянувши апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 та суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_2 на рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Дворний І.І.) від 12 березня 2007 року у справі №2-7/12292-2006

за позовом
Білогірського районного споживчого товариства (вул. Нижньогірська,
13,Білогірськ,97600)

до
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

та
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2)

про стягнення 5989,15 грн. та
спонукання до виконання певних дій                                                                                          ВСТАНОВИВ:

Білогірське районне споживче
товариство звернулось до  господарського
суду  Автономної Республіки Крим з
позовом  до суб'єктів  підприємницької діяльності ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про стягнення 5989,15 грн. та спонукання до виконання певних дій.

Згідно заяви  до позовної заяви НОМЕР_1 (арк.с. 94-95, т.1)
предмет позову був змінений, позивач просив стягнути 9340,50 грн., в іншій
частині позовних вимог відмовився.

Рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим від 12  березня 2007 року у справі № 2-7/12292-2006
позов Білогірського районного споживчого товариства задоволено.

З суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто заборгованість в сумі 3923,00
грн.,42,84грн. державного   мита та  59,00
грн.  витрат  на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. З суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2 відповідно -   заборгованість в сумі  5417,50
грн..   59,16   грн.
державного   мита та  59,00
грн.   витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з цим судовим актом,
суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 та суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 звернулись до
Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в
якій просять рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення,
котрим відмовити у задоволенні позову.

Заявник апеляційної скарги вважає, що
рішення суду не відповідає нормам матеріального права,  вказує на порушення судом першої інстанції
ч.1 ст.19 Конституції України , ч.2 ст.14 і ч.4 ст.11 Цивільного кодексу
України, ч.3 ст.28 Господарського кодексу України.

На думку сторони, висновки  суду
першої інстанції, викладені в рішенні,
не відповідають  обставинам справи  і
пункту 19 Правил  торгівлі  на ринку, з якого слідує диспозитивний  характер надання послуг,  пов'язаних з належним функціонуванням ринку.

За розпорядженням заступника голови
Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.05.2007  головуючий у справі - суддя Плут В.М., у
зв'язку з хворобою, був замінений на суддю Гоголя Ю.М.

В судове засідання, призначене на 30
травня 2007 року, представники сторін не з'явилися, про час і місце судового
засідання повідомлялися належним чином, клопотання про відкладення  розгляду справи не надавали.

Відповідно до статті 77 Господарського
кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених
статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може
бути вирішено в даному засіданні. Оскільки
сторони повторно не  скористались
своїм процесуальним правом участі в судовому засіданні, судова колегія визнала  можливим розглянути  справу по суті  за  їх
відсутністю.

Дослідивши матеріали справи  повторно в порядку статті 101 Господарського
процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступні обставини
справи.

ОСОБА_1 зареєстрована Білогірською
районної державною адміністрацією як суб'єкт підприємницької діяльності за
номером НОМЕР_2.

ОСОБА_2 зареєстрований Білогірською
районної державною адміністрацією як суб'єкт підприємницької діяльності за
номером НОМЕР_3.

Вказані підприємці здійснюють
торгову діяльність на території ринку Білогірського районного споживчого
товариства. Так, за СПД ОСОБА_1 закріплено торгове місцеНОМЕР_4, за СПД ОСОБА_2
- торгові місцяНОМЕР_5.

Вимоги щодо функціонування
створених в установленому порядку ринків усіх форм власності, організації
оптового та роздрібного продажу на них сільгосппродуктів, продовольчих і
непродовольчих товарів, худоби, тварин, кормів тощо, надання послуг, додержання
ветеринарних, санітарних, протипожежних вимог і правил безпеки праці на ринках,
прав споживачів і вимог податкового законодавства визначаються Правилами
торгівлі на ринках, затвердженими Наказом Міністерства економіки та з питань
європейської Інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України,
Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації,
метрології та сертифікації України №57/188/84/105 від 26.02.2002 р. ( далі
-Правила).

Пункт  19 зазначених Правил передбачає, що за окрему
плату продавцям можуть надаватися такі послуги:
бронювання торговельних місць, прокат торговельного інвентарю,
обладнання,  засобів вимірювальної
техніки, санітарного одягу, зберігання особистих речей і продукції в камерах
схову, на складах і в холодильниках, зважування на товарних вагах,  розрубка
м'яса (рубачами м'яса ринку), утримання торговельного місця в належному
стані, інформаційні оголошення рекламного та довідкового характеру,
забезпечення місцями в готелях і на автостоянках за наявності їх на ринку,
консультації спеціалістів, вантажно-розвантажувальні роботи і транспортні
послуги, приймання для подальшого продажу сільгосппродуктів та інших товарів у
бюро торгових послуг тощо.

Тарифи на послуги ринку, що
пов'язані із забезпеченням діяльності ринкового господарства, установлюються
адміністрацією ринку відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 23 Правил торгівлі на ринках торгівля без документів,
що підтверджують сплату ринкового збору, послуги за утримання торговельного
місця в належному стані та інших послуг ринку, забороняється.

Документи про сплату ринкового збору та
за утримання торговельного місця в належному стані повинні зберігатися
продавцем до закінчення торгівлі (п. 24 Правил).

Судом першої інстанції було встановлено,
що, в порушення зазначених норм, відповідачами не сплачується плата за
утримання торгових місць.

Заборгованість підприємців ОСОБА_1
перед Білогірським районним споживчим товариством відповідає сумі 3923,00 грн.,
а ОСОБА_2 - 5417,50 грн.

Проти  сплати вказаної суми  відповідачі заперечували, оскільки, на їх думку,  оплата послуг за утримання торгового місця не
є обов'язковим для підприємців, а може здійснюватись лише у разі наявності
відповідного договору про надання вказаних послуг.

Судова колегія знаходить правильним
висновки суду з приводу даного заперечення відповідачів з огляду на наступне.

Згідно  п. 2 наказу №57/188/84/105  від 26.02.2002р Міністерства економіки та з
питань європейської Інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України,
Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації,
метрології та сертифікації України
Правила торгівлі на ринках, носять рекомендаційний характер для
затвердження правил торгівлі на ринках органами місцевого самоврядування.

Рішенням Білогірської міської ради
4 сесії 5 скликання №55 від 19.07.2006 р. були затверджені Правила торгівлі на
ринках м. Білогірська.

Пунктом 22 цих Правил торгівлі на
ринках м. Білогірська  передбачено, що
підставою для зайняття продавцем торгового місця на ринку є наявність
документів по сплаті ринкового збору, послуг, що надаються ринком та висновку
лабораторії санітарно-ветеринарної експертизи про якість та безпеку товарів, що
реалізуються.

Згідно з п. 3 зазначених Правил
ринок має право надавати будь-які види послуг, що не заперечені законодавством
України та відповідають його цілям та функціональним обов'язкам, а також мати
власні торгові та торгово-закупочні підприємства.

Вказане положення кореспондується з
Ветеринарно-санітарними правилами для ринків, затвердженими наказом Головного
державного інспектора ветеринарної медицини України №23 від 04.06.1996 р., п.
3.1 якого передбачається, що ринок, як торговельне підприємство, у своєму
складі повинен мати відповідно обладнані торговельні місця, лабораторію
ветеринарно-санітарної експертизи, упорядковану територію, громадські санітарні
вузли, достатню кількість води, електроенергії, зв'язок, тепло.

Пункт  27 Правил торгівлі на ринках м. Білогірська
передбачає, що адміністрація ринка повинна забезпечувати постійний вивіз
сміття, а також, після закінчення роботи ринку, належну очистку (з вологим
прибиранням) та дезінфекцію всіх приміщень, торгових об'єктів ринку.

Згідно з пункту 28 вищевказаних
Правил адміністрація ринку зобов'язана забезпечити регулярне проведення
спеціальних санітарних заходів згідно з щомісячним графіком: знищення комах,
гризунів, шкідників (дезинфекція, дезінсекція, дератизація).

Пункт 23 Правил  встановлює попередження, що торгівля без
документів, що підтверджують сплату ринкового збору, послуги за утримання
торговельного місця в належному стані та інших послуг ринку, забороняється.

Отже, послуги по утриманню торгових
місць пов'язані з належним функціонуванням ринку, направлені на дотримання
санітарних вимог та забезпечення санітарної гігієни відповідної території, а
тому їх надання, і, як наслідок, оплата вказаних послуг особами, що здійснюють
підприємницьку діяльність на ринку, є обов'язковим.

Судова колегія  знаходить безпідставними доводи  заявника апеляційної скарги про
порушення  судом цивільного і  господарського законодавства України.

Відповідно до ч. 4 ст. 11
Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів
органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів
місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 3 ст. 28 Господарського
кодексу України правові акти органів та посадових осіб місцевого
самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, є обов'язковими для виконання
усіма учасниками господарських відносин, які розташовані або здійснюють свою
діяльність на відповідній території.

Таким чином, посилання відповідачів
на відсутність договорів про надання послуг з утримання торгових місць не
можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки
зобов'язання по сплаті за утримання торгових місць безпосередньо
виникають з пунктів  22 та 23 Правил
торгівлі па ринках м. Білогірська,  тому
укладання відповідних договорів з підприємцями про надання вказаних послуг не є
обов'язковим.

У зв'язку з чим, судова
колегія  не знаходить  порушення частини 1 статті 19  Конституції України в частині  твердження відповідачів  про
примушення їх  робити те, що  не передбачено законодавством. Позивачем  фактично здійснювались  дії, направлені на підтримання території
ринку в належному стані та утримання торгових місць.

Надані позивачем угоди на
прибирання, відвантаження та вивіз сміття, акти виконаних робіт, рахунки на
оплату послуг та товарно-транспортні накладні; угоди на ремонт водопроводу,
ремонт електрообладнання; рахунки та товарно-транспортні накладні на вивіз
твердих побутових відходів  спростовують
твердження заявників скарги про те, що
Білогірським районним споживчим товариством фактично не виконуються дії
по утриманню торгових місць.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або Інших вимог,
що звичайно ставляться.  Аналогічне
положення міститься в ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, якою
визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідачі не представили суду
доказів оплати заборгованості перед позивачем за утримання торгових місць, у
той час як відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При таких обставинах позовні вимоги
Білогірського районного споживчого товариства задоволені обґрунтовано, підстави
для скасування  судового рішення
відсутні.

Керуючись статтями 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 та суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 12 березня 2007 року у справі №
2-7/12292-2006  залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді