ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"06" лютого 2007 р.
Справа НОМЕР_287/15-06

Господарський суд Київської
області у складі судді Рябцевої О.О. розглянувши справу

За позовом           Національного академічного драматичного
театру ім.. І. Франка, м. Київ

до           фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
Київська обл., м. Боярка

про           стягнення 7700,00 грн.

за участю представників:

від позивача: Кондратенко Т.О.
(дов. № 360 від 19.10.2006 р.);

від відповідача: ОСОБА_1;

В судовому засіданні, яке відбулось
12.12.2006 р. за участю представників обох сторін, було оголошено перерву до
26.12.2006 р.

В судовому засіданні, яке відбулось
16.01.2007 р. за участю представників обох сторін, було оголошено перерву до
26.01.2007 р.

В судовому засіданні, яке відбулось
26.01.2007 р. за участю представників обох сторін, було оголошено перерву до
06.02.2007 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний академічний
драматичний театр ім. І. Франка (Позивач) звернувся до господарського суду
Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (Відповідач)
про стягнення 7700,00 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані тим,
що між позивачем та відповідачем був укладений договір перевезення НОМЕР_1 від
20.02.2006 р., відповідно до умов якого відповідачем надаються позивачу послуги
перевезення колективу Національного академічного українського драматичного
театру ім. І. Франка за маршрутом м. Варшава, Республіка Польща - м. Кошалін,
Республіка Польща у період з 28.02.2006 р. по 05.03.2006 р.. Вартість наданих
за Договором послуг складає 7700 грн., яку позивач сплачує відповідачу на
умовах 100% передплати. На виконання умов договору позивачем перераховано
відповідачу 7700 грн. Проте, у зв'язку із обставинами, за які жодна із сторін
не відповідає, а саме смертю актора 27.02.2006 р., позивач не скористався
послугами відповідача, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з
відповідача 7700 грн.

До господарського суду 22.12.2006
р. від позивача надійшла заява на
підставі ст. 22 ГПК України, в якій позивач уточнює позовні вимоги та
просить суд стягнути з відповідача 7272,22 грн., при цьому позивач зазначає, що
427,78 грн., сума на яку позивач зменшує суму позову, є розумною платою
позивача відповідачу.

В судовому засіданні 16.01.2007 р.
відповідач надав суду відзив, в якому заперечує проти позову, посилаючись на
те, що позивачем не були вжиті всі необхідні заходи для недопущення
господарського правопорушення та посилаючись на п. 1 ст. 571 ЦК України
зазначає, що оскільки відповідач розпочав виконувати свої зобов'язання за
договором НОМЕР_1 від 20.02.2006 р. і поніс часові витрати, а також витрати на
паливно-мастильні матеріали, завдаток залишається у відповідача.

В судовому засіданні 06.02.2007 р.
відповідач надав суду оригінал для огляду
та копію для залучення до матеріалів справи платіжного доручення НОМЕР_2
від 05.02.2007 р. на суму 3000 грн., на якому призначенням платежу зазначено
“Повернення залишку по коштам згідно договору НОМЕР_1”.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2006 року між
Національним академічним драматичним театром               ім. І. Франка та Державним
підприємством “Україна Гастрольна” був укладений договір НОМЕР_3, предметом
якого є підготовка та проведення проекту “Українські співаки на польській
оперній сцені” (виступ Національного академічного драматичного театру ім.. І.
Франка з виставою “Соломія” 27.02.2006 р.) (Захід) підготовчо завершальний період
з 23.02.2006 р. по 01.03.2006 р. в рамках Року України в Республіці Польща, м.
Варшава.  Згідно з п.п. 2.2.1.
зазначеного договору Державне підприємство “Україна Гастрольна” здійснює
контроль і підтримку реалізації Заходу, забезпечує його фінансування у
відповідності до кошторису витрат, затвердженого Міністерством культури і
туризму України в тому числі оплачує транспорті витрати за маршрутом
Київ-Варшава-Київ.

Для проведення проекту “Українські
співаки на польській оперній сцені” 20.02.2006 р. між Національним академічним
українським драматичним театром ім. І.Франка та фізичною особою -підприємцем
ОСОБА_1 укладений договір перевезення НОМЕР_1, відповідно до умов якого  фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 (Перевізник)  Національному академічному українському
драматичному театру ім. І.Франка (Замовник) надаються послуги з перевезення
колективу  Національного академічного
українського драматичного театру ім. І.Франка за маршрутом: м. Варшава,
Республіка Польща -м. Кошалін, Республіка Польща, у період з 28.02.2006 р. по
05.03.2006 р., який виступає з виставою в Республіці Польща.  Згідно з п. 3.1. зазначеного Договору
загальна сума даного договору на момент його підписання складає 7700 грн.
Пунктом 3.2. Договору перевезення НОМЕР_1 від 20.02.2006 р. встановлено, що за
виконання передбачених даним Договором послуг замовник перераховує суму
Договору на розрахунковий рахунок перевізника на умовах 100% передплати.

Для оплати послуг з перевезення
відповідачем виставлений позивачу рахунок -фактура НОМЕР_1 від 20.02.2006 р. на
суму 7700 грн.

На виконання умов договору
перевезення НОМЕР_1 від 20.02.2006 р. позивачем сплачено позивачу 7700 грн., що
підтверджується платіжним дорученням НОМЕР_4 від 21.02.2006 р.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, позивач не скористався послугами відповідача з перевезення колективу
Національного академічного українського драматичного театру ім. І.Франка за
маршрутом: м. Варшава, Республіка Польща -м. Кошалін, Республіка Польща у
зв`язку із смертю у м. Варшаві 27.02.2006 р. актора ОСОБА_2, який виконував
роль у виставі Національного академічного драматичного театру ім. І. Франка
“Соломія”, показ вистави “Соломія” у м. Кошалін відмінили і колектив Театру, не
виїжджаючи до м. Кошалін,  з м. Варшави
повернувся до м. Києва.

У зв'язку з тим, що позивач не
скористався послугами відповідача з перевезення колективу Національного
академічного українського драматичного театру ім. І.Франка за маршрутом: м.
Варшава, Республіка Польща -м. Кошалін, Республіка Польща, позивач просить суд
стягнути з відповідача 7272,22 грн., сплачених позивачем відповідачу в рахунок
попередньої оплати за послуги перевезення.

В судовому засіданні 06.02.2007 р.
відповідач надав суду оригінал для огляду та копію для залучення до матеріалів
справи платіжного доручення НОМЕР_2 від 05.02.2007 р. на суму 3000 грн.  на якому призначенням платежу зазначено
“Повернення залишку по коштам згідно договору НОМЕР_1”.

Оскільки на час прийняття рішення
відповідачем платіжним дорученням НОМЕР_2 від 05.02.2007 р. повернено позивачу
3000 грн., з призначенням платежу “Повернення залишку по коштам згідно договору
НОМЕР_1”, провадження у справі в цій частині позову підлягає припиненню на
підставі п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Щодо частини позовних  вимог у сумі 4272,22 грн. (7272,22-3000), то
судом встановлено наступне.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається  на  ч. 2 ст. 903 ЦК України, якою встановлено що,
у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини
виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Позивач
зазначає, що розумною платою відповідачу, виходячи із загальної суми 7700 грн.,
є сума 427,78 грн., а отже ОСОБА_1 повинен повернути позивачеві 7272,22 грн.

Проте, як вбачається з приписів
частини 2 статті 903 ЦК України,  вона
встановлює зобов`язання замовника послуг, яким є  саме позивач у справі. Правових підстав, на
яких грунтуються вимоги про стягнення з відповідача коштів за даним договором
позивачем не зазначено.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач свої зобов`язання виконав, проте у зв`язку із смертю 27.02.2006 р. у м.
Варшаві актора ОСОБА_2, який виконував роль у виставі Національного
академічного драматичного театру ім. І. Франка “Соломія”, показ вистави  “Соломія” у м. Кошалін відмінили і колектив
Театру, не виїжджаючи до м. Кошалін,  з
м. Варшави повернувся до м. Києва.

Відповідно до  п. 6. 1. Договору НОМЕР_1 перевезення від
20.02.2006 р. термін дії   даного
договору встановлюється з моменту його підписання до моменту виконання
сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК
України  у разі істотної зміни обставин,
якими сторони керувались при укладені договору, договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не впливає
із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки,
що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б
його на інших умовах.

Згідно з ч. 2 ст. 652 ЦК України
якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може
бути розірваний, в з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті,
- змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за
наявності одночасно таких умов: 1) на момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена
причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при
всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Частиною 3 статті 652 ЦК України у
разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу
будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з
необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у
зв'язку з виконанням цього договору.

Пунктом 6. 1. Договору НОМЕР_1
перевезення від 20.02.2006 р. встановлено, що цей договір діє до моменту
виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони не досягли згоди ні щодо приведення договору НОМЕР_1 у відповідність з
обставинами, які істотно змінилися,  ні
щодо його розірвання. Позивач просить суд стягнути з відповідача 7272,22 грн.,
які понесені ним у зв`язку з виконанням цього договору. Проте, відповідно до ч.
3 ст. 652 ЦК України розподіл між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з
виконанням  договору, визначається судом
на вимогу будь-якої із сторін у разі розірвання договору, яке відповідно
до ч. 2 ст. 652 ЦУ України можливе лише за заявою сторони.

Відповідно до ст. 22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет
позову, проте позивач не скористався наданим йому правом та не змінив ні
підстави ні предмету позову, а тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги
про стягнення 4272,22 грн., з підстав наведених у позові, задоволенню не
підлягають.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивача у справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
124 Конституції України, ст. ст. 49, 75,
п. 11 ч. 1 ст. 80,
82-85 ГПК України, суд

вирішив:

1.          Припинити провадження у справі в
частині стягнення 3000 грн.

2.          В іншій частині позову відмовити.

Суддя
Рябцева О.О.