ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.01.07 р.                                                                               Справа № 43/103

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Л.Ф.Чернота

при секретарі судового засідання Семенюшко Г.Р.

За участю представників:

від позивача: Калашников А.Є. – за довіреністю

від відповідача: не з’явився

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Державного підприємства “Східна Україна” м.Дзержинськ

до відповідача: Державного відкритого акціонерного товариства ЦЗФ “Дзержинська” м.Дзержинськ

про: стягнення 149 833,55грн. та витрат по сплаті юридичних послуг у сумі 5304грн.

У судовому засіданні оголошено перерву з 09.01.2007р. по 10.01.07р., згідно ст.77 ГПК  України

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство “Східна Україна” м.Дзержинськ, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Державного відкритого акціонерного товариства ЦЗФ “Дзержинська” м.Дзержинськ, про стягнення 149 833,55грн. та витрат по сплаті юридичних послуг у сумі 5304грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 25.05.2006р. у задоволенні  позовних вимог Державного підприємства “Східна Україна” м.Дзержинськ було відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.06.2006р. рішення від 25.05.2006р. залишено без змін.

Постановою Вищого Господарського суду України від 28.09.2006р. рішення Господарського суду Донецької області від 25.05.2006р. та постанова від 29.06.2006р. скасовані, а справа передана на новий розгляд до Господарського суду Донецької області в іншому складі суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на копію договору № 58 від 04.05.1998р., копію угоди про припинення зобов’язання від 14.11.2002р., копію листа № 10-2576 від 30.12.05р. та інше.

Відповідачем до матеріалів справи було надано відзив за № 12-1209 від 17.05.2006р., в якому заперечує проти позовних вимог, посилаючись на списання заборгованості, у зв’язку зі спливом строку позовної давності.

Під час нового розгляду справи позивач надав через канцелярію суду заяву за № 24-3 від 05.12.2006р. та просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 109807,04грн., 3% річних в сумі 9061,03грн., суму індексу інфляції у розмірі 30965,48грн. та витрати з юридичних послуг у розмірі 5304грн.

Суд розглянув заяву позивача та приймає позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в сумі 109807,04грн., 3% річних в сумі 9061,03грн., суми індексу інфляції у розмірі 30965,48грн. та витрат з юридичних послуг у розмірі 5304грн.

10.01.2007р. позивач надав через канцелярію суду клопотання та, в порядку ст.22 ГПК України, просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 109807,04грн., 3% річних в сумі 4954,85грн., суму індексу інфляції у розмірі 16251,40грн. та витрати з юридичних послуг у розмірі 5304грн.

Суд розглянув заяву позивача та приймає позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в сумі 109807,04грн., 3% річних в сумі 4954,85грн., суми індексу інфляції у розмірі 16251,40грн. та витрат з юридичних послуг у розмірі 5304грн.

Відповідач надав через канцелярію суду пояснення від 03.12.2006р. та заперечує проти позовних вимог у повному обсязі.

Представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

Судовий процес було зафіксовано технічними засобами аудіо запису та у судовому  засіданні було складено протокол згідно ст.81-1 Господарського процесуального кодексу  України.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Справа слуханням була неодноразово відкладена для надання сторонами доказів по справі, згідно ст.ст.69, 77 Господарського процесуального кодексу України.

Під час нового розгляду справи у судовому засіданні були оглянуті та досліджені оригінали договору № 58, угоди про припинення зобов’язань та листа про списання заборгованості.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив, що 04.05.1998р. між сторонами був укладений Договір підряду              за № 58 (далі – Договір), згідно п.1.1. якого Замовник доручає, а Підрядчик за договірну ціну виконує всі передбачені замовленням та кошторисом будівельні роботи на об’єкті: 70-ти квартирний житловий будинок по вул.Октябрська.

Відповідно до п.1.3. Договору Замовник (відповідач по справі) зобов’язується оплатити здійснені Підрядчиком роботи у повному обсязі.

Оплата здійснюється протягом 15-ти банківських днів з моменту підписання сторонами акту Ф-2 (п.1.4 Договору).

Відповідно до п.9.1. Договору він вступає в силу з моменту підписання та діє до повного виконання зобов’язань сторонами.

Договір підписаний сторонами без розбіжностей.

14.11.2002р. між сторонами було підписано угоду про припинення зобов’язань, згідно п.1 якої сторони підтвердили наявність заборгованості у розмірі 258 448грн., та прийшли згоди, що зобов’язання будуть погашені шляхом перерахування грошових коштів в сумі 168000грн. на р/рахунок Позивача по справі до 01.06.2003р.

Зазначена угода набирає чинності з моменту її підписання та є підставою для розрахунків.

Але вказана вище угода не містить посилання на договір або первісне зобов’язання, за яким припиняються зобов’язання.

На момент розгляду справи до матеріалів справи не надано а ні змін, ні доповнень щодо  виконання умов договорів, крім тих, що надано до позову.

Правовідносини між сторонами виникли та були реалізовані до набрання чинності Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст.58 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом’якшують або скасовують відповідальність особи; п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ГК України передбачено, що вони застосовуються до цивільних та господарських відносин, що виникли після набрання ними чинності. З урахуванням наведеного, в даному випадку підлягає застосуванню ЦК УРСР 1963року.

Згідно ст.151 Цивільного кодексу УРСР зобов’язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у ст.4 цього Кодексу.

Відповідно до ст.4 Цивільного кодексу УРСР цивільні права і обов’язки виникають із договору, адміністративних актів, інших дій громадян і організацій, тощо. Зазначена норма права вказує на те, що є правопороджуючими фактами та діями.

Відповідно до ст.161 Цивільного кодексу УРСР зобов'язання  повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до  вимог, що звичайно ставляться.

Позивач вважає, що договір підряду № 58 припинив свою дію, оскільки підписана угода про припинення зобов'язань від 14.11.2002р. та ця угода від 14.11.2002р. є новацією відповідно до ст.604 ЦК України.

Однак,  новація - це угода сторін про те, що первісне зобов’язання припиняється, а між його учасниками виникає нове зобов’язальне правовідношення. Для того, щоб новація відбулась, сторони повинні обумовити в своїй угоді припинення зобов'язання, що раніше діяло і заміну його новим зобов'язанням.

Як вбачається з матеріалів справи, угода про припинення зобов’язання від 14.11.2002р.                 не містить посилання на припинення зобов’язань за договором підряду №58 та заміну його новим.

Із матеріалів справи вбачається, що 30.12.2005р. Відповідач листом № 10/2576 повідомив Позивача про списання кредиторської заборгованості у грудні 2005р. за надані послуги  в сумі 106994грн. та за отримані матеріали в сумі 2813,04грн., на загальну суму 129807грн., у зв’язку зі спливом строку позовної давності.

Однак, із змісту листа №10-2576 відповідача не вбачається, що ця заборгованість за послуги саме згідно угоди від 14.11.2002р.

Судом було досліджено питання щодо списання відповідачем кредиторської заборгованості позивача за надані послуги та отримані матеріали і встановлено відсутність взаємозв’язку зазначеного списання з виконанням зобов’язань за договором № 58 та угодою про припинення зобов’язань від 14.12.2002р.

Відповідно до ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов’язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

За приписом ст.71 ЦК УРСР 1963р., ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Надавши належну правову оцінку наданим сторонами доказам у справі, доводам позивача та відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо стягнення витрат з юридичних послуг у розмірі 5304грн., в цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав:

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить послуги адвоката. В контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались.

Поняття особи, яка є адвокатом наводиться у статті 2 Закону України “Про адвокатуру”.

Стаття 49 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суми,                    які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

при задоволенні позову - на відповідача;

при відмові в позові - на позивача;

при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Господарські витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.71 Цивільного кодексу УРСР (1963р.), ст.257 Цивільного кодексу України та на підставі ст.ст.42, 43, 22, 33, 36, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги – задовольнити.

Стягнути з Державного відкритого акціонерного товариства ЦЗФ “Дзержинська” м.Дзержинськ (вул.Леніна, 11, м.Дзержинськ, Донецька область, 85200) на користь Державного підприємства “Східна Україна” м.Дзержинськ (вул.Октябрська, 4/4, м.Дзержинськ, Донецька область, 85200) суму 149 833,55грн.; витрати по сплаті юридичних послуг у сумі 5304грн., витрати по сплаті державного мита у розмірі 1498,34грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00грн.

У судовому засіданні 10.01.2007р., за згодою сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення підписаний 15.01.2007р.

Суддя                                                                         Чернота Л.Ф.