ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"09" лютого 2007 р.
Справа №  4/20

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Хилька Ю.І. розглянув   справу №4/ 438

за позовом: відкритого акціонерного товариства "Кіровоградобленерго"  від імені якого діє Олександрійський міський район електричних мереж ВАТ “Кіровоградобленерго”, м.Кіровоград

до відповідача: Олександрійського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, м. Олександрія

про стягнення 7860  грн. 92  коп.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача -  Даценко  О.О.  довіреність №94/07 від  12.01.2006 р.;

від відповідача -  Лук'янчук П.П. , довіреність № 48  від 07.02.07;

СУТЬ  СПОРУ:

Подано позов про стягнення з Олександрійського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, м. Олександрія на користь відкритого акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" п'ятикратної вартості  різниці фактично  спожитої і  договірної  величини споживання електричної енергії понад договірні величини в сумі  7860  грн. 92  коп.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін    господарський  суд , -

В С Т А Н О В И В:

26.09.2000  року   між  позивачем та  відповідачем     укладено договір на користування електричною енергією № 15/19 П0014  (надалі за текстом –договір), який   згідно п. 6.6 було пролонговано   на  2001- 2004 р.р.

З боку  позивача умови договору виконуються належним чином, але відповідач зобов'язань по оплаті  спожитої електроенергії в установлені договором строки та у повному обсязі не виконує, чим порушує умови укладеного договору. Будь-яких  претензій  щодо невиконання умов  договору  відповідач  позивачу  не  заявляв.  Претензію  позивача  про   сплату  п'ятикратної вартості   різниці  між  факто спожитою  і  договірною  величиною  споживання електричної  енергії, відповідач фактично залишив  без  задоволення, оскільки    наданий  позивачем   рахунок не оплатив,  визнаючи  наявність  факту  несвоєчасного  проведення  оплати пояснив  його  заборгованістю  субспоживача- Державної  податкової  інспекції.

Відповідно до п. 3.7 договору  відповідач у випадку перевищення  договірних величин споживання електроенергії сплачує п'ятикратну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин.

В грудні 2003   року  відповідачем  допущено   перевищення  договірних   величин  споживання  електроенергії   в обсязі 7402 кВт/год  через  несвоєчасну  оплату   рахунку та  проведене  коригування  рівня  споживання  електричної  енергії  виходячи  з  проведеної  оплати  на суму   7860 грн. 92  коп.

Відповідач позов заперечив, мотивуючи тим, що    рахунок  № 15/1  за  спожиту електоенергію від  20.01.2004  року з терміном оплати 26.01.04 року. та  рахунок №15/1  від 22.12.2003 року з терміном  оплати  до  29.12.2003  року  відображали    перевищення  граничного рівня  споживання  в  розмірі  28745  ,52  квт/год, тому   відповідач  вважав, що  за  період  складання цих рахунків  не було збільшення  чи зменшення   граничного рівня споживання  електричної енергії і фактично не допущено  взятих на себе зобов'язань. Відповідач вважає, що строк позовної давності   до  вимог щодо сплати   П'ятикратної вартості слід  відраховувати якраз з   29.12.2003 року, коли було  визначено термін проведеня оплати і тому   враховуючи  дату  звернення позивача до суду  18.01.2007 року   на його думку   сплив  строк  позовної давності.

Проаналізувавши  правовідносини, що  виникли між  учасниками  спору та  надавши  їм   правову  оцінку, господарський  суд  вважає, що позовні вимоги підлягають   до часткового  задоволення виходячи  з  наступного.

Постачання електричної енергії  відповідачу здійснюється  позивачем на підставі укладеного договору  №  15/19 П0014 від 26.09.2000   року,  при виконанні  умов  якого між  сторонами  виникли  відповідні   права  та  обов'язки.

У відповідності до п. 2.1.1.  договору  позивач зобов’язався поставляти відповідачу електричну енергію, як різновид товарної продукції, за умовами цього договору,  в  обсягах,  визначених відповідно  до  розділу  3 цього договору.

Відповідно до   п.п.3.2, 3.3  договору відповідач зобов’язався своєчасно оплачувати спожиту електроенергію, нарахування за перевищення договірних величин електроспоживання та потужності, пені за прострочку платежів, а також інші платежі за розрахунковий період згідно з діючими в розрахунковому періоді тарифами в строки та в обсягах, обумовлених умовами цього  договору.

Згідно п.1.2. “Правил користування електричною енергією”  (надалі  ПКЕЕ) , затверджених постановою Національної комісії з регулювання електроенергетики України  (НКРЕ)  від 31.07.1996 р. № 28, в редакції постанови НКРЕ України від 22.08.2002 р. № 928  розрахунковий період – це період часу, за який визначається обсяг спожитої та/або переданої електричної енергії, величина потужності, та здійснюються відповідні розрахунки. Погоджений сторонами розрахунковий період вказується в договорі.

Згідно п. 3.1 договору  розрахунковим вважається  період з 20 числа  місяця до  такого ж  числа наступного   місяця.  При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття “розрахунковий період” та “календарний місяць” вважати прирівняними.

У відповідності  п. 3.2    договору  споживач до  початку  розрахункового  періоду  здійснює  платежі за електричну енергію перед наступним розрахунковим періодом в обсязі 100% договірних величин електроспоживання наступного розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за минулий розрахунковий період, а також розрахунки за перевитрату договірних величин електричної енергії та потужності, нарахування по протоколам порушень при користуванні електроенергії, надбавка за компенсацію реактивної енергії, пеня та інші платежі, оформлені рахунками  позивача, здійснюються відповідачем самостійно в 5-денний строк після дати виписки рахунків.

Відповідно до п. 3.8  Договору, зміст якого визначено сторонами на підставі ч.5 ст. 26 Закону України “Про електроенергетику”, у випадку споживання електроенергії понад договірні величини, обумовленої цим договором за відповідний розрахунковий період  відповідач сплачує  позивачу п’ятикратну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини електроспоживання.

В силу ч.7 ст. 27 Закону України “Про електроенергетику” санкції, передбачені                 ч.5 ст. 26 цього Закону, застосовуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.1 п. 11 “Порядку постачання електричної енергії споживачам”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 р. № 441, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2002 р. № 475, ( в  подальшому  Порядок) граничні величини споживання електричної енергії та потужності доводяться до споживачів як договірні   величини у терміни, обумовлені договором між енергопостачальною організацією та споживачем. Повідомлення про ці величини є невід’ємною частиною договору.

Відповідно до ч. 2 п. 11 Порядку та п.5.3. Правил за підсумками місяця договірна (гранична) величина споживання електричної енергії для споживачів коригується постачальником електричної енергії до рівня фактично оплаченої за цей місяць величини її споживання.

Згідно п.13 Порядку споживачі у разі перевищення встановлених як договірні граничних величин споживання електричної енергії та потужності несуть відповідальність згідно з ч. 5 і 6 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику".

Відповідно до п. 3.8 договору відповідач у випадку перевищення  договірних величин споживання електроенергії сплачує п'ятикратну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин.

У відповідності до п.2.1.2 укладеного договору, постанови Кабінету Міністрів України від  24.03.1999 р. № 441, відповідачу на грудень  2003 р. було доведено договірну величину споживання електричної енергії в  обсязі    22 887 кВт/год., згідно  повідомлення про коригування №30/06 від 10.01.04 року) (а.с.19).

Фактично в  грудні  2003  року   відповідачем згідно  до проведеного  розрахунку було спожито електроенергії в обсязі  31376 кВт/год з яких  1087 кВт/год споживання гуртожитку.

Позивач  видав  відповідачу  рахунок для  проведення  оплати за  спожиту  в   грудні 2003 року   електроенергію № 15/1 від  22.12.2003 року , який  в  порушення  вимог  договору  не  був  оплачений до  29.12.2003   року, оскільки проведено оплату   11.12.2003 року та   25.12.2003 року   лише  в сумі  7415  грн. 74 коп, а  заборгованість по оплаті склала  2398 грн. 69 коп.

За  підсумками   місяця граничну  величину  споживання  електричної  енергії  відкориговано до  рівня  фактично сплаченої відповідачем за  цей  місяць величини  її   споживання, тобто  до   22887  квт/год. Враховуючи  затрати  електроенергії  на потреби гуртожитку   в  розмірі  1087  квт/год,  протягом грудня   2003 р. відповідачем   було спожито електроенергії понад договірну величину споживання  в  розмірі  7402  кВт/год. , та  виходячи  з умов  договору  з  відповідача  підлягає   до стягнення   п”ятикратний  розмір  на  суму 7860 грн. 92 коп., яку  позивачем  було  включено  в  рахунок  -фактуру  № 15/1 від  20.01.2004 р.(а.с.20).

Проаналізувавши  позовні  вимоги  щодо  нарахування   позивачем   до  стягнення з  відповідача   7860  грн. 92  коп. за  перевищення  договірної  величини споживання електроенергії  в грудні 2003  року , господарський  суд вважає, що  вказані вимоги  можуть бути задоволені  лише  частково.

Матеріалами  справи доведено  порушення  відповідачем строку   оплати спожитої  електроенергії, підвищені розміри  оплати за  порушення  умов  договору передбачено умовами  договору та   частинами  5,6 Закону  України  “Про  електроенергетику”.   Поставка електроенергії, її споживання і відсутність претензій з боку відповідача підтверджується звітами відповідача про кількість спожитої електроенергії  і пред’явленими до оплати рахунками позивача. Спору в частині кількості спожитої електричної енергії немає.

Правовідносини  між  сторонами виникли на  підставі  укладеного договору  , однак  судом  приймається  до уваги, що  сторонами  при  його  укладенні обумовлено,  що крім  цього  договору , їх  відносини регулюються і  чинним  законодавством  України.

Таким законодавством, що регулює відносини, пов’язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної енергії є Закон України “Про електроенергетику”, Порядок постачання електричної енергії споживачам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 475 від 09.04.2002р., Правила користування електричною енергією затверджені постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996р.

Вищевказаними підзаконними актами запроваджено регулювання постачання електричної енергії шляхом встановлення граничних величин її споживання і передбачено, що граничні величини споживання та потужності доводяться до споживачів як договірні величини у терміни, обумовлені договором; повідомлення про ці величини є невід’ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 13 Порядку постачання електричної енергії споживачам, у разі перевищення встановлених як договірні граничних величин споживання електричної енергії та потужності, споживачі несуть відповідальність, що визначена згідно з частинами п’ятою та шостою статті 26 Закону України “Про електроенергетику”.

Статтею 27 Закону України ”Про електроенергетику” передбачено відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику (в тому числі за порушення правил користування електричною енергією), що може мати цивільний, адміністративний та кримінальний характер; згідно частини 7 статті 27, відповідальність, передбачену частиною 5 статті 26 вказаного Закону визначено як санкцію.

За змістом статей 275 –277 Господарського кодексу України правовідносини у сфері енергопостачання та зобов’язання, що виникають з них, є господарсько-правовими.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Види правових засобів відповідальності у сфері господарювання (господарські санкції) визначено у статті 217 Господарського кодексу України як заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки; такими засобами є відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Таким чином, господарський  суд приходить  до висновку, що  заявлена  до  стягнення  сума  за  своєю  правовою природою  є  видом  відповідальності за допущене порушення   відповідно до вище вказаних норм чинного законодавства.

Крім  того, господарським судом  приймається  до уваги, що   у зв’язку з набранням  23.07.2005р. чинності Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про електроенергетику”,  яким   передбачено стягнення з споживачів у випадку споживання електроенергії понад договірну величину за розрахунковий період двократної (а  не  п'ятикратної) вартості різниці фактично спожитої і договірної величини споживання електричної енергії. При  цьому  суд  враховує  положення статті 58 Конституції України, частини 2 статті 5 Цивільного кодексу України, що передбачають зворотну  дію  у  часі акту  цивільного  законодавства у  разі  пом’якшення  ним  відповідальності, тому  суд  вважає  за необхідне   при застосуванні   п.4.2.2.  договору  визначати   двократну, а  не  п'ятикратну  вартість  фактично  спожитої та  договірної  величин.

Доказом того, що відповідач споживав електроенергію в  грудні   2003  року   з  перевищенням  встановленого   обсягу     та не  своєчасно  оплатив її в повному розмірі і своєчасно / на протязі розрахункового періоду/  є надана до матеріалів справи копія показників лічильника  відповідача про спожиту електроенергію (а.с.15).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного  кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають  до часткового задоволення, з  відповідача підлягає  до стягнення  двократна  вартість  спожитої     понаддоговірної величини  електроенергії, що  становить:    3930 грн. 46 коп.

Доказів оплати позивачеві  3930 грн. 46 коп.    боргу  відповідачем суду не подано.

Такий  висновок  суд  зробив  на підставі  досліджених  матеріалів  справи: договору № 15/19П0014,  рахунку-фактури (а.с.16,20), виписки з банку (а.с.17-18),  показників лічильника (а.с.15), повідомлення  про  коригування граничної  величини споживання електричної  енергії (а.с.19), акту  на перевищення договірної  величини споживання  електричної  енергії (а.с.19 об).  лімітне повідомлення  про проведене коригування договірних  величин  споживання  електричної  енергії направлялось  відповідачу  разом з актом   про  перевищення  договірної (граничної) величини споживання  електричної  енергії від 10.01.2004 року та  ним  отримано (а.с.14, 19). Разом  з тим, господарський суд не  погоджується  з   позицією  відповідача  щодо спливу  строку  позовної  давності  щодо заявлених вимог  і  розцінює  їх  як   безпідставні.   Вимога  про сплату  п'ятикратної вартості   понаддоговірної  величини споживання електричної егнергії    зроблено   позивачем  при   врученні  відповідачу  рахунка №15/1  від  20.01.2004  року  з  строком  оплати  до   26.01.2004  року, тобто  лише  після  цієї дати-  26.01.2004  року   позивач   міг знати, що  відповідач   порушив  його  право, не  провів  оплату,  а строк  позовної  давності    передбачений  ст.257   ЦК України тривалістю  3 роки  на час  звернення  до  суду  не   сплив.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, державне мито та витрати по оплаті послуг по інформаційно-технічному  забезпеченню судового процесу покласти на відповідача в повному розмірі.

При  цьому  господарський  суд  вважає за  необхідне  використати  своє  право  та  покласти на  відповідача державне  мито та  відшкодування  витрат   на  інформаційно-технічне  забезпечення  судового  процесу,  оскільки  спір  виник   внаслідок  неправильних  дій  відповідача. Господарським  судом  приймається  до уваги, що  спір  виник  через  невиконання  відповідачем  своїх  зобов'язань   за   договором,  що  привело  до  необхідності  позивачу  звернутися  до  суду за  захистом  свого  законного  права і  він  поніс  додаткові  витрат,  пов'язані  зі  сплатою  державного  мита  та  витрат  на  інформаційно-технічне  забезпечення  судового  процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.526 Цивільного кодексу України, ст. 49,  82, 84, 85, 116,117  Господарського процесуального кодексу  України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити  частково.

Стягнути з Олександрійського учбово- виробничого підприємства Українського товариства сліпих м. Олександрія, вул. Пролетарська, 17 р/р 5555, МФО 323215 ПІБ м. Олександрія, свід. № 15507978    двократну    вартість різниці  фактично  спожитої і  договірної величини  споживання електричної  енергії  в розмірі  3930 грн. 46  коп.    на  користь   ВАТ Кіровоградобленерго” м. Кіровоград пр. Комуністичний 15 зарахувавши  кошти    на  поточний  рахунок  із  спеціальним  режимом  використання  25 в  Філія- Кіровоградське облуправління ВАТ “Ощадбанк”, МФО 323475  та  суму  сплаченого  державного мита  в  розмірі  102 грн.  та 118 грн. витрат по оплаті послуг по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу на  користь   ВАТ Кіровоградобленерго” м. Кіровоград пр. Комуністичний,15 р/р  1850 в ЦВ ПІБ м. Кіровоград,  МФО  323301,

Накази видати.

В  решті  позову  відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного  господарського суду в установленому законом   порядку.

Суддя

Ю. І. Хилько