ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01"
лютого 2007 р.
Справа № 53/407-06

вх. № 15106/3-53

Суддя господарського суду Прохоров С.А.

при секретарі судового засідання Альошин В.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився
відповідача - Беженський А.В. дов. від 14.12.2006 року

розглянувши справу за позовом ФОП ОСОБА_1, м. Х-в

до  ВАТ
"Імтокс" м. Х-в

про визнання переважного права та припинення дій, які порушуют
право

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога про визнання за позивачем переважного права
позивача на укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке
знаходиться в АДРЕСА_1

Представник позивача в призначене судове засідання не з'явився,
про час та місце слухання справи був повідомлений, про причини неявки суду не
повідомив, у зв'язку з чим справа розглядається згідно ст. 75 ГПК України за
наявними матеріалами у справі.

Представник відповідача в призначеному судовому засіданні надав
відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог позивача заперечує в
повному обсязі та просить суд в задоволенні позову відмовити.

Суд вислухавши пояснення уповпноваженого представника відповідача,
дослідивши надані до суду документи встановив наступне.

20.11.2006 року між сторонами було укладено договір оренди НОМЕР_1
нерухомого майна, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1звернувся до Господарського
суду Харківської області з вимогою про визнання його переважного права на
укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке знаходиться в
АДРЕСА_1, а також з вимогою про зобов'язання відповідача припинити дії, які
порушують права позивача.

Згідно до ст.777 ЦК України наймач, який належно виконує свої
обов"язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має
переважне право перед іншими особами на її придбання.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідач намагається
реалізувати арендоване позивачем приміщення 3-й особі  - ТОВ «Компанія ТПК», про що позивач дізнався
із листа за №НОМЕР_2, чим порушує переважне право позивача.

Згідно з положеннями ст. 33 Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено під час розгляду справи документальне підтвердження
переговорів ВАТ «ІМТОКС» з ТОВ «Компанія ТПК» щодо укладення договору
купівлі-продажу нерухомого  майна
сторонами суду не надано.

Крім того, в обґрунтування факту, що ВАТ «ІМТОКС» збирається
відчужити орендоване позивачем нерухоме майно, ФОП ОСОБА_1 був поданий лист від
ТОВ «Компанія ТПК» від 24.11.2005 року (копія долучена до матеріалів справи),
що суперечить викладеним у позовній заяві обставинам.

Однак цей лист не можна вважати пропозицією укласти договір
купівлі-продажу нерухомого майна, в розумінні положень ст. 641 Цивільного
кодексу України, оскільки згідно з положеннями ст. 641 пропозиція укласти
договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її
зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Даний лист не містить
істотних умов договору купівлі-продажу, зокрема не визначає, про яке саме
нерухоме майно йдеться в цьому листі та не виражає будь-яких намірів ТОВ
«Компанія ТПК» щодо його купівлі.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України
Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи положення ст.ст. 33 Господарського процесуального
кодексу докази, подані позивачем не є належними та допустимими в цій справі.
Такий чином ці докази не можуть бути використані судом при розгляді цій справі.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку
встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги
те, що позивачем не доведено суду факт порушення відповідачем прав позивача на
переважне укладання договору купівлі-продажу, суд вважає вимоги позивача
необгрунтованими та безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на
позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити в повному обсязі.

Після набрання рішенням законної сили скасувати заходи до
забезпечення позову, вжиті ухвалою від 01.12.2006 року.

Суддя
Прохоров С.А.