ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2007 р.                                                            Справа № 49/216-06

вх. № 15671/3-49

Суддя господарського суду Кононова О.В.

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Криса О.В., дов. б/н від 25.09.2006 року  відповідача - не з'явився

розглянувши справу за позовом Ізюмського комунального виробничого водопроводно-каналізаційного підприємства (Водоканал) м. Ізюм

до  ТОВ "Ізюмський м'ясокомбінат", м. Ізюм

про стягнення 12078,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, в який просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги з водовідведення та водопостачання згідно договору № 306 від 01.11.2000 року у розмірі 12078,66 грн., з яких 4469,42 грн. - сума основного боргу, 7357,34 грн. - сума нарахованої пені, 174,31 грн. - сума інфляційних витрат та 77,59 грн. - сума трьох відсотків річних. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідач не сплачує заборгованість у добровільному порядку.

Предстанвик позивача в судовому засіданні надав заяву про зміну позовних вимог, в який зменшив заявлену до стягнення суму до 9733,77 грн. у зв'язку з перрахунком пені. Враховуючи що у відповідності до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог і це не суперечить законодавству та не порушує чиїх - небудь прав та охоронюваних законом інтересів, суд вважає можливим  прийняти заяву до розгляду. Таким чином суд розглядає вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 9733,77 грн.

Крім того, представник позивача в судовому засіданні надав суду додаткові документи, які залучаються до матеріалів справи.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з’явився, документів, витребуваних ухвалами суду не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд в ухвалах від 15.12.2006 року та від 17.01.2007 року попереджував сторони, що у разі неявки їх представників в призначені судові засідання суд має право розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та надання доказів покладений на сторони, тому суд, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

01.11.2000 року між Ізюмським комунальним виробничим водопроводно - каналізаційним підприємством та ТОВ "Ізюмський м'ясокомбінат" був укладений договір № 306 про водовідведення та водопостачання, який відповідно п. 2 розділу 9 вважається пролонгованим на новий термін на тих же умовах, якщо за один місяць до закінчення його дії не одна із сторін не заявить в письмовій формі про закінчення його дії. Відповідно до умов договору позивач зобов’язався забезпечувати відповідача питною водою, яка відповідає діючому стандатру, в розмірі установленого ліміту, в також приймати від нього стічні води в розмірі установленого ліміту в кількості 406 куб.м. на місяць. А відповідач зобов’язався у відповідності до розділу п. 3.1. договору зобов'язався своєчасно проводити оплату наданих йому послуг по водопостачанню та водовідведенню. Відповідно п. 7.4. договору рахунки або платіжні документи повинні бути оплачені відповідачем в 10-ти денний термін після їх пред'явлення позивачем.

Позивач свої зобов’язання виконав в повному обсязі, на підставі договору  надав відповідачеві в період з листопада 2005 року по червень 2006 року послуги щодо  водопостачання та водовідведення, надав відповідачеві рахунки на сплату, по що стоїть відмітка про отримання на копіях рахунків за вказаних період, які додані до матеріалів справи. Але відповідач не виконав належним чином взяті на себе  зобов’язання, відмовився від виконання обов’язків, покладених на нього умовами договору, не сплатив у визначений договором строк, порядку та розмірі вартість спожитої води, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 4469,42 грн., яка до  цього часу не сплачена.

Загальні умови виконання зобов'язання встановлені ст. 526 ЦК України згідно якої зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За таких підстав суд вважає вимогу позивача про стягнення 4469,42 грн. основного боргу обґрунтованою та  підлягаючою задоволенню.

Відповідно п. 7.7. договору сторони передбачили відповідальність за несвоєчасне виконання відповідачем свої зобов'язань щодо сплати за надані послуги, а саме нарахування пені у розмірі 1% від суми простроченої платні, за кожний день прострочення, але не більше 100% загального боргу.

Згідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу  України  нарахування  штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від  дня, коли зобов’язання мало бути  виконане. Позивач надав розрахунки пені за кожен місяць, проте з наданих розрахунків вбачається, що нарахування проводилось за періоди, більші ніж 6 місяців, зокрема за листопад 2005 року на суму заборгованості 318,18 грн. нарахування здійснювалось за період з 05.12.2005 року по 20.11.2006 року, за грудень 2005 року на суму заборгованості 418,28 грн. нараховано пеню за період з 05.01.2006 року по 20.11.2006 року, за лютий 2006 року на суму боргу 232,81 грн. нараховано пеню за період з 10.03.20096 року по 20.11.2006 року, за березень 2006 року на суму заборгованості 217,30 грн. нараховано пеню за період з 10.04.2006 року по 20.11.2006 року.

Крім того, при здійсненні розрахунку пені, відповідачем не були враховані проплати здійснені відповідачем за вказані періаоди, тобто, відповідач надав розрахунок пені, якій не відповідає зазначеним нормам чинного законодавства та умовам договору, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 5012,45 грн. пені та відмовляє в її задоволенні.

У відповідності із ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання зобов’язання, за вимогою кредитора повинен сплатити суму боргу з  урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми боргу за весь час прострочення. Позивач надав суду розрахунки інфляційних витрат та трьох відсотків річних, які відповідають вимогам договору та нормам чинного законодавства. За таких обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 174,31 грн. інфляційних витрат та 77,59 грн. трьох відсотків річних обгрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України,  при  частковому  задоволенні  позову витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно - технічне  забезпечення судового процесу покладаються  на  обидві   сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає необхідним  витрати по сплаті державного мита у сумі 47,21 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 46,12 грн. покласти на відповідача, оскільки з його вини спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України; -

ВИРІШИВ:

Прийняти заяву про зміну позовних вимог до розгляду.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізюмський м'ясокомбінат" (адреса: 64300, Харківська область, м. Ізюм, вул. Комінтерна, 11, р/р 260091976, ХВД АППБ "Аваль", МФО 350589, ) на користь Ізюмського комунального виробничого водопроводно - каналізаційного підприємства (адреса: 64300, Харківська область, м. Ізюм, вул. Калініна, 11, п/р 0109, філія "Відділення Промінвестбанку м. Ізюма Харківської області", МФО 350589, ) - 4469,42 грн. основного боргу, 174,31 грн. інфляційних витрат, 77,59 грн. трьох відсотків річних, 47,21 грн. витрат по сплаті державного мита та 46,12 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної чинності.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення підписаний 12.02.2007 року.

Суддя                                                                                            Кононова О.В.