СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04.05.07                                                                                 Справа № 18/165ад.

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши матеріали справи за позовом Контрольно-ревізійного управління в Луганській області, м. Луганськ

до Перевальської міської ради, м. Перевальськ Луганської області

про стягнення 55029,57 грн.

при секретарі Герасименко Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача:                    Мудракові О.В. за дов. від 09.01.2007;

від відповідача:          Каминда Л.В. за дов. від 18.04.2007;

Завгородня О.А. за дов. від 04.05.2007;

Криворучко В.Т. за дов. від 04.01.2007.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про відшкодування з відповідача збитків (упущеної вигоди) в сумі 55029,57 грн., які заподіяні відповідачем місцевим бюджетам неукладенням з суб’єктами господарювання договорів оренди земельних ділянок, на яких розташовані об’єкти нерухомості цих суб’єктів господарювання.

Заявою від 03.05.3007 № 13-17/3396 позивач змінив предмет позову заявивши нові вимоги про спонукання відповідача виконати його вимогу від 14.09.2006 № 290-14/634 в частині забезпечення отримання місцевими бюджетами втрачених доходів від оренди землі в загальній сумі 69101 грн.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на його необґрунтованість.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

В період: з 26.06.2006 по 01.09.2006 позивачем була проведена планова ревізія використання відповідачем бюджетних коштів, збереження грошових коштів та матеріальних цінностей.

За результатами ревізії позивачем складено акт від 01.09.2006 № 290-21/19.

Посилаючись на акт ревізії позивач у позовній заяві вказав, що в ході ревізії ним у діяльності відповідача були виявлені порушення земельного законодавства.

Зокрема, ревізією було встановлено, що з 22 суб’єктами господарювання, які мають у власності нерухомість (яка розташована на землях відповідача), не укладені договори оренди землі.

Через відсутність вказаних договорів оренди ці суб’єкти господарювання не сплачують до місцевих бюджетів (м. Перевальська, Перевальського району та обласного бюджету) орендну плату за землю, що в свою чергу потягнуло недоотримання вказаними бюджетами доходів в загальній сумі 69101 грн.

14.09.2006 позивач на підставі п. 7 ст. 10, ст. 15 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні»направив відповідачу лист (вимогу) «Про усунення виявлених ревізією порушень»від 14.09.2006 № 290-14/634, яким зобов’язав відповідача (крім іншого) забезпечити отримання місцевими бюджетами втрачених доходів від оренди землі у загальній сумі 69100 грн.

Відповідач вказану вимогу (щодо забезпечення отримання місцевими бюджетами втрачених доходів від оренди землі у загальній сумі 69100 грн.) не виконав.

Позивачем, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 03.05.3007 № 13-17/3396 заявив вимоги про спонукання відповідача виконати його вимогу від 14.09.2006 № 290-14/634 в частині забезпечення отримання місцевими бюджетами втрачених доходів від оренди землі в загальній сумі 69101 грн.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на необґрунтованість вказаної у вимозі суми (69101 грн.).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав:

Згідно п. 7 ст. 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні»контрольно-ревізійним управлінням в областях надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів.

Пунктом 10 ст.10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні»передбачено право контрольно-ревізійних управлінь звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Разом з цим, своїм листом (вимогою) від 14.09.2006 № 290-14/634 позивач зобов’язав відповідача (крім іншого) забезпечити отримання місцевими бюджетами втрачених доходів від оренди землі у загальній сумі 69100 грн.

Тобто позивач пред’явив відповідачу вимогу, яка не стосується питань збереження і використання державної власності та фінансів.

Крім того, земля про яку вказав позивач в акті ревізії та позовній заяві перебуває в комунальній власності, і відповідно не є державною власністю.

Суд вважає, що сума втрачених відповідачем доходів, про яку вказує позивач у своїй вимозі від 14.09.2006 № 290-14/634, є необґрунтованою.

Загальновідомим фактом є те, що однією із складових (для визначення розміру орендної плати за землю) є площа земельної ділянки, яка орендується або буде орендуватися, тобто від розміру земельної ділянки залежить розмір орендної плати.

Без визначення розміру земельної ділянки неможливо встановити розмір орендної плати за землю.

Позивач в акті ревізії та позовній заяві зазначив, що місцевим бюджетам заподіяно збитки (у вигляді упущеної вигоди) тим, що суб’єктами господарювання, які мають у власності нерухомість (яка розташована на землях відповідача), не укладені договори оренди землі, і тому, ці суб’єкти не сплачують до місцевих бюджетів орендну плату за землю.

Позивач зазначив, що якби вказані господарюючі суб’єкти сплачували орендну плату за землю, то до місцевих бюджетів надійшов би доход в сумі 69101 грн.

Тобто вказаним місцевим бюджетам заподіяно збитки у вигляді неодержаної орендної плати за землю.

При цьому позивач самостійно:

-          з’ясовував та встановлював розмір земельних ділянок, які використовувалися підприємцями без договору оренди;

-          самостійно розрахував розмір можливої орендної плати (69101 грн.).

Разом з цим, згідно ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі»розмір орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Таким чином, відсутність договорів оренди землі взагалі позбавляє можливості зробити висновок про конкретний розмір орендної плати.

До того ж, розмір земельних ділянок, про які вказує позивач, відповідними компетентними землевпорядними організаціями не встановлювався.

Таким чином, вимога позивача від 14.09.2006 № 290-14/634 в частині спонукання відповідача забезпечити отримання місцевими бюджетами втрачених доходів від оренди землі у загальній сумі 69100 грн. є незаконною в частині визначення розміру втрачених доходів від орендної плати.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні»законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються.

Враховуючи, що вимога позивача від 14.09.2006 № 290-14/634 в частині спонукання відповідача забезпечити отримання місцевими бюджетами втрачених доходів від оренди землі у загальній сумі 69100 грн. є незаконною (в частині визначення розміру втрачених доходів від орендної плати), позовні вимоги про спонукання відповідача виконати дану вимогу у зазначеній частині, не підлягають задоволенню.

За таких обставин, в позові слід відмовити за його необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

В зв’язку з тим, що позивач не сплачував державне мито, так як він звільнений від його сплати, а також в зв’язку з ненаданням сторонами суду свідчень та доказів наявності у них витрат, пов’язаних з розглядом справи, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 87, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          В позові відмовити.

04 травня 2007 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови. Постанова, оформлена відповідно до ст. 163 КАСУ, підписана 10 травня 2007 р.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторонами по справі протягом десяти днів з 10 травня 2007 р. може бути подана заява про апеляційне оскарження даної постанови до Луганського апеляційного господарського суду через господарський суд Луганської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається  протягом  двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                                 В.В. Корнієнко