ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

27.04.07                                                                                           Справа  № 2/245

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

Головуючого –судді –Мельник Г.І.

Суддів             - Новосад Д.Ф.

- Михалюк О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Виноградівської митниці №01-54/3-6028 від 27.12.06р.

на рішення господарського суду Закарпатської області від 12.12.2006р.

у справі №2/245

за позовом Виноградівської митниці

до АТ «Євроцентр», м. Рахів

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: КП «Бюро технічної інвентаризації»Рахівської районної Ради

про визнання права власності на споруду

За участю:

Від позивача: Пензов С.В.

Від відповідача: Бариська Я.О., Бариський В.П.

Від третьої особи: не з’явився;

В ході судового засідання представникам сторін права та обов’язки, передбачені ст.22 ГПК України роз’яснено, заперечення щодо складу суду не поступило.

Встановив: рішенням господарського суду Закарпатської області (суддя О.Ф. Ремецькі) від 12.12.2006р. у справі №2/245 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Позивач з постановленим рішенням не погоджується, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити, оскільки вважає, що набув право власності на спірну будівлю згідно договору купівлі-продажу, повністю оплатив її вартість, що визнається самим відповідачем. У додаткових поясненнях зазначає, що посилання відповідача на не підписання позивачем акту прийому-передачі є безпідставним, оскільки споруда передана покупцю з моменту підписання угоди. Покликається, що в угоді визначено ціну угоди з врахуванням послідуючої індексації до кінця 1994р., проведення індексації у 1995р. не може змінювати ціни угоди.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що умови договору позивачем належним чином виконано не було, оскільки не було у визначений спосіб проведено оплату за придбану будівлю, а також позивач належним чином не прийняв цю будівлю у користування, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін.

Третя особа –КП «БТІ Рахівської районної ради»у поясненні на апеляційну скаргу зазначає, що на момент звернення ЗАТ «Євроцентр»у БТІ про договір купівлі-продажу від 28.08.1994р. не було відомо, таким чином підстав для відмови у реєстрації права власності на об’єкт не було. Проти скасування рішення господарського суду не заперечує.

КП «БТІ Рахівської районної ради»явку представника в судові засідання не забезпечило, причин неявки не повідомило, хоча належним чином повідомлялося про час розгляду справи, тому колегія вирішила розглянути справу без його участі за наявними доказами.

Справа слуханням відкладалася з 10.04.07р. на 27.04.07р.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Закарпатської області від 12.12.2006 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому колегія виходила з наступного:

25.08.1994 року АНВО „Євроцентр” (продавець), правонаступником якого є АТ „Євроцентр” та Рахівською митницею (покупець), правонаступником якої являється Виноградівська митниця було укладено договір щодо продажу санітарно-побутового корпусу загальною площею 108 м2 на Привокзальній площі м. Рахів.

Згідно п. 2 договору покупець перераховує продавцеві кошти за будівлю по балансовій вартості станом на 1.07.1994р.  в сумі 535 млн. крб. з врахуванням наступної індексації цін до кінця року, згідно розрахунку вартості та виставленого рахунку  в термін до 31.12.1994р.

18 січня 1995 року сторонами було укладено акт прийому-передачі будівлі санітарно-побутового корпусу, вартість якої на момент оформлення даного акту вже склала 0 крб.

Позивач посилається на фактичне користування майном з дати укладення договору, постановки його на баланс митниці, здійснення амортизаційних відрахувань. Однак, відповідачем заперечується факт виникнення у позивача права власності на будівлю з таких підстав.

Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР (в ред. 1963р.) право власності (право оперативного управління) у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 228 ЦК УРСР продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням сторін, якщо інше не передбачено законодавчими актами. На момент укладення договору було встановлено, що покупець сплачує балансову вартість приміщення, з врахуванням послідуючої індексації цін до кінця року.

Як вбачається з матеріалів справи сторонами після підписання договору купівлі-продажу так і не було досягнуто згоди стосовно визначення ціни об’єкта та не сплачено суму, що вказана відповідачем в акті прийому-передачі, який не підписаний позивачем, а відповідно, не підтверджує доводів позивача у справі про отримання відповідного майна та сплати визначеної угодою суми його вартості.

Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13.12.1995р., затверджено «Правила державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», які встановлюють порядок державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб та є обов'язковими для виконання всіма міністерствами, відомствами, місцевими органами державної виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями.

Згідно вимог вищевказаних нормативних актів державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів, за рахунок коштів власників нерухомого майна. До об'єктів нерухомого майна, що  підлягають державній реєстрації, віднесено жилі будинки (домоволодіння) розташовані на земельній ділянці, під окремим порядковим номером по вулиці, площі, провулки; нежилі будинки, дачі, садові будинки, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках; вбудовані в жилі будинки нежилі приміщення (як частини цього будинку); квартири багатоквартирних будинків. Належні до вказаних об'єктів  допоміжні будівлі та споруди реєструються у складі цих об'єктів.

Придбаний позивачем об’єкт не являється допоміжною спорудою, а тому, відповідно до вимог законодавства, право власності на нього виникає у набувача за договором тільки з моменту реєстрації переходу прав, а не в момент його фактичної передачі. Такої реєстрації позивачем проведено не було.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Закарпатської області відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційних скаргах інші доводи скаржників не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 91, 99, 101, 103, 105 ГПК України , суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду Закарпатської області від 12.12.2006 року по справі за №2/245 залишити без змін.

2.В задоволенні апеляційної скарги відмовити.

3.Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.Матеріали справи скеровуються в господарський суд Закарпатської області.

Головуючий–суддя                   Мельник Г.І.

Судді                              Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.