СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

17 квітня 2007 року

Справа № 2-19/1376-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Градової О.Г.,

суддів                                                                      Голика В.С.,

Дугаренко О.В.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача: Літовченко І.В., довіреність № 78/10/10-0 від 10.01.2007,

відповідачів:

Красноперекопського відкритого  акціонерного товариства "Бром":

Дерев'янко О.М., довіреність б/н від 10.01.2007,

товариства з обмеженою відповідальністю "Індустрія-Б":

Корнієнко П.Г., довіреність б/н від 15.02.2007,

Коноваленко Д.В., довіреність б/н від 01.02.2007,

розглянувши апеляційну скаргу Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Мокрушин В.І.) від 13 лютого 2007 року по справі № 2-19/1376-2007А

за позовом           Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим (вул. Північна, 2,Красноперекопськ,96000)

до           Красноперекопського відкритого акціонерного товариства "Бром" (вул. Північна, 1,Красноперекопськ,96000)

товариства з обмеженою відповідальністю "Індустрія-Б" (вул. Лермонтова, 6/3,Запоріжжя,69000)

про визнання недійсними угод

ВСТАНОВИВ:

Податковий орган звернувся з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору поставки металобрухту між відповідачами з тих підстав, що цей правочин є фіктивним та укладений з метою ухилення від сплати податку на додану вартість шляхом отримання Красноперекопським  відкритим акціонерним товариством "Бром" бюджетного відшкодування.

Позов обґрунтований тим, що товариство "Індустрія-Б" продало товариству "Бром" металобрухт за ціною, яка у 1,5 разів більш ціни, за яку металобрухт був придбаний, у результаті придбання товариством „Бром” цього товару сума податку на додану вартість була віднесена до податкового кредиту, що привело до від’ємного значення податкового зобов’язання та бюджетному відшкодуванню.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що за договором товариство „Індустрія-Б” продало товариству „Бром” металобрухт.

Рішенням суду першої інстанції у позові відмовлено з тих підстав, що договір є дійсним, намір укласти договір з метою ухилення від оподаткування не доведений, покупець правильно сформував податковий кредит та визнав суму бюджетного відшкодування.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, позов задовольнити, вважаючи судове рішення прийнятим з порушенням норм матеріального права.

З заперечень відповідачів на апеляційну скаргу слідує, що вони не згодні зі скаргою, тому що договір є дійсним, він повністю виконаний сторонами –товар поставлений, вартість оплачена безготівкою, податковими органами ні продавцю, ні покупцю податки за цією операцією купівлі-продажу не донараховані, встановлення ціни товару є правом продавця.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, представники відповідачів –доводи заперечень.

На підставі статей 184, 195, 196, 198 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний господарський суд розглянув справу і встановив  наступне.

29 березня 2006 року у місті Запоріжжя  був складений договір №2903-06 на поставку сталевий стружки, за яким постачальник  - товариство з обмеженою відповідальністю „Індустрія-Б” зобов’язалося поставити, а Красноперекопське  відкрите акціонерне товариство "Бром" зобов’язалося прийняти та оплатити  лом чорних металів ( сталеву стружку виду 503) за ціною 780грн. за 1 тонну, яка необхідна покупцю у виробництві (а.с. 28-30).

У квітні і травні 2006 року постачальник поставив залізницею покупцю 338,7 тонн сталевої стружки вартістю 289.271,91грн. (у тому числі податок на додану вартість –48.211,99грн.), а покупець у травні і червні 2006 року безготівкою сплатив вартість товару 237.836,15грн., що підтверджується актами приймання-передачі, квитанціями при приймання вантажу, актами звірки (а.с. 31-33, 38,  44, 47, 50).

Сторони договору віднесли ці операції на підставі виданих продавцем податкових накладних до своїх податкових обліків (продавець сформував податкові зобов’язання, покупець –податковий кредит), порушень оподаткування цими платниками податковими органами не встановлено, що підтверджується довідками про перевірки товариств „Індустрія-Б” та „Бром” податковими інспекціями за місцем їх реєстрації, деклараціями з податку на додану вартість відповідачів та витягу з Книги продажу товарів (робіт, послуг) товариства „Індустрія-Б” (а.с.4-5, 8-17, 19-27, 78-79).

У свою чергу, товариство з обмеженою відповідальністю „Індустрія-Б” придбало сталеву стружку у закритого акціонерного товариства  „Запорізького  електровозоремзаводу ” і Придніпровській залізниці  за договорами від 27 січня і 28 лютого 2006 року за ціною 720грн./тонна і  537,50грн./тонна (а.с. 34-37, 53-57, 39-40, 42-43, 45-46, 48-49, 51-52).

Товариство з обмеженою відповідальністю „Індустрія-Б” має ліцензію на заготівку, переробку металобрухту чорних металів (а.с. 88).

Відповідно до частини 2  статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), у  випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Частина 1 статті 207 Господарського кодексу України встановлює, що господарське   зобов'язання,   що  не  відповідає  вимогам закону,  або вчинено з метою,  яка завідомо  суперечить  інтересам держави  і  суспільства,  може  бути  на вимогу однієї із сторін,  або відповідного органу  державної  влади  визнано  судом недійсним повністю або в частині.

Стаття 234 Цивільного кодексу України передбачає, що  правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, є фіктивним; фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Однак як вказано вище, обставини справи свідчать про те, що сторони повністю виконали умови договору (продавець поставив товар, покупець –оплатив товар), а тому не має підстав вважати, що сторони вчинили правочин без наміру створення правових наслідків.  Доводи податкового органу про фіктивність складеного відповідачами договору не підтверджена ніякими доказами.

Також є неспроможними доводи позивача про те, що покупець –товариство „Бром” вчинило договір з метою,  яка завідомо  суперечить  інтересам держави  і  суспільства,  - ухилення від сплати податку на додану вартість шляхом віднесення до податкового кредиту сум сплаченого продавцю товару податку.

Дії цього товариства з віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту відповідають вимогам податкового законодавства, порушень у формуванні податкового кредиту контролюючим органом не встановлено.

На підставі вказаного, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не обґрунтована і задоволенню не підлягає, підстав для скасування (зміни) судового рішення не має.

Керуючись статтями 24, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 13 лютого 2007 року у справі №2-19/1376-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законну силу з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                        О.Г. Градова

Судді                                                                      В.С. Голик

О.В. Дугаренко