ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.03.07 р.                                                                               Справа № 40/7

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів”  м.Нікополь

до відповідача закритого акціонерного товариства „Єнакієвський коксохімпром”  м.Єнакієве

про стягнення 2313 грн. 08  коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача Пахомов В.Г. - юрисконсульт

від відповідача Орлов В.В. – юрисконсульт

СУТЬ СПОРУ:

Заявлені вимоги про стягнення з відповідача збитків в сумі 2313 грн. 08  коп., у т.ч. залізничного тарифу в сумі 43 грн. 30 коп. та ПДВ в сумі 385 грн. 51 коп. згідно договору поставки коксової продукції № 685/4592 від 20.12.04р.

Відповідач позов не визнав, мотивуючи свої заперечення наступними обставинами:

-          приймання коксової продукції за кількістю повинно проводитися у відповідності до Інструкції № П-6 “Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю”, далі – Інструкція П-6;

-          у порушення умов договору та п. 3 Інструкції П-6 позивач не забезпечив приймання продукції у відповідності до технічних умов та договору;

-          акт № 3619/1 від 01.04.05р. затверджений керівником позивача 04.04.05р., що є порушенням п. 26 Інструкції П-6, де чітко визначений час затвердження акту, а саме: акт приймання продукції затверджується керівником або заступником керівника підприємства-отримувача не пізніше ніж на наступний день після складення акту.

З’ясувавши  фактичні  обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників сторін, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що відповідно до умов договору № 685/4592 від 20.12.04р. на адресу позивача від відповідача 01.04.05р. за залізничною накладною № 51575578 надійшов вагон № 60609583 з коксовою продукцією.

Оскільки вантаж прибув на адресу позивача без ознак втрати та псування, залізниця його видала без перевірки ваги у відповідності до ст. 52 Статуту залізниць України.

Під час зважування вагонів з коксовою продукцією на 100 тонних тензометричних вагах позивачем виявлена нестача вантажу у вагоні № 60609583 у кількості 2,6 тн.

З урахуванням норм природної втрати і граничної погрішності показань ваг (1% маси нетто у вагоні) нестача у вагоні № 60609583 склала 2,6 тн., внаслідок чого позивач зазнав збитки в сумі 2313 грн. 08  коп., у т.ч. залізничного тарифу в сумі 43 грн. 30 коп. та ПДВ в сумі 385 грн. 51 коп. згідно актів приймання продукції № 3619/1 від 01.04.05р. та № 3619/2 від 02.04.05р., які позивач намагається стягнути з відповідача.

Відносно стягнення збитків, то законодавець зазначає, що стаття 623 як загальна норма та статті 224, 225 ГК України 2003р., як спеціальні норми, передбачають, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобов’язань боржником він повинен відшкодувати кредитору заподіяні цим збитки.

На позивачеві лежить обов’язок довести суду згідно ст. 33 ГПК України наступне:

-          по-перше, факт заподіяння йому збитків;

-          по-друге, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов’язань;

-          по-третє, причинно-наслідковий зв’язок між невиконанням зобов’язань та заподіяними збитками.

Доводи позивача не приймаються судом за наступними обставинами:

-          відбір проб для визначення сухої маси партії коксу не є обов'язковим, а при розрахунку недостачі можна застосувати процент вологості, що визначений постачальником і вказаний ним у сертифікаті якості;

-          відповідно до пункту 14 Інструкція П-6 порядок перевірки ваги нетто, згідно якого, при неможливості переваження продукції без тари, визначення ваги нетто здійснюється шляхом перевірки ваги брутто в момент отримання продукції і ваги тари після звільнення її з-під продукції. Результати перевірки оформляються актами. Визначення ваги нетто шляхом відрахування ваги тари із ваги брутто за даними, зазначеними в транспортних документах, без перевірки фактичної ваги брутто і ваги тари не дозволяється;

-          з актів приймання продукції № 3619/1 від 01.04.05р. та № 3619/2 від 02.04.05р. не вбачається, що позивач визначив вагу вантажу зазначеним в Інструкція П-6 способом;

-          пунктом 4.3 ДСТУ 322-12-2-94 “Кокс кам’яновугільний, пековий і термоантрацит. Правила приймання” передбачено, що відбір проб коксу у споживача повинен здійснюватись за ДСТУ 23083 в момент розвантаження коксу з вагонів. Показник масової долі загальної вологи, що встановлений споживачем, використовують для визначення сухої маси при надходженні партії коксу;

-          згідно Методики контрольної перевірки маси партії коксу, що надходить до споживача (в перерахунку на суху речовину), масу коксу (нетто) визначають за різницею маси завантаженої групи вагонів (брутто), визначеної зважуванням у споживача, та маси порожніх вагонів - тари, вказаної на їх трафаретах. Для визначення масової долі загальної вологи у коксі при надходженні партії відбирають та готують пробу за ГСТУ 22083. В пункті А.3 додатку А наведено формулу, за якою розраховується маса сухої речовини, а в пункті А.5 –формула, за якою визначається величина розбіжності маси сухої речовини коксу, розрахованої за документом про якість, та результати контрольної перевірки її у споживача;

-          пунктом 4.3 ГСТУ 322-12-2-94 також передбачено, що допускається використовувати для визначення сухої маси партії коксу, що надійшла, масову долю загальної вологи, визначеною у постачальника та вказану в документі про якість;

-          у випадку виявлення нестачі продукції, позивач повинен був здійснити контрольну перевірку масової долі загальної вологи коксової продукції, розрахувати масу сухої речовини або надати обґрунтований розрахунок нестачі продукції згідно з актом приймання продукції за кількістю, однак, доказів проведення такої перевірки, а також належного розрахунку нестачі кожної партії спірної продукції позивачем не надано;

-          згідно підпункту а) п. 9 Інструкції П-6 приймання продукції, що надійшла без тари, у відкритій тарі та в ушкодженій тарі здійснюється в момент одержання її від постачальника або зі складу органа транспорту або в момент розкриття опломбованих і розвантаження неопломбованих транспортних засобів і контейнерів;

-          відповідно до абзацу четвертого п. 21 Інструкції П-6 посвідчення видається на право участі в прийманні конкретної партії продукції. Видача посвідчення на будь-який період не допускається;

-          згідно п. 4.1 договору на поставку коксової продукції  № 685/4592 від 20.12.04р. покупець здійснює 100% попередню оплату за кожну погоджену партію товару в національній валюті України на підставі виставлених постачальником рахунків на розрахунковий рахунок;

-          зі змісту факсограми № 30-436 від 02.04.05р. не вбачається, що позивачем на час прийняття коксової продукції був отриманий рахунок-фактура № ЗА-0000608 від 29.03.05р., однак відповідний акт ним складений не був, що суперечить п. 12 Інструкції П-6, який передбачає, що  продукція приймається за транспортними і супровідними документами (рахунок-фактура, специфікація, опис, пакувальний ярлик та ін.) відправника. За відсутності всіх або деяких з цих документів одержувач складає акт про фактичну наявність продукції і в ньому зазначає, які документи відсутні. Одержувач зобов'язаний скласти акт про фактичну наявність продукції і тоді, коли її кількість відповідає пакувальним ярликам (специфікації). У тих випадках, коли після одержання рахунку-фактури буде встановлено, що кількість прийнятої за актом про фактичну наявність продукції менша, ніж зазначено в рахунку, має складатися акт відповідно до пунктів 16, 20, 25 Інструкції П-6;

-          залізничний тариф (вартість доставки продукції, товарів) від постачальника (продавця) до покупця (коли його включено в ціну продукції, товарів) не може бути стягнено з постачальника якщо продукція (товари) виявиться недоброякісною, або сталося її пошкодження псування та знищення;

-          як свідчать докази у справі залізничний тариф увійшов до ціни продукції;

-          крім того, слід звернути увагу сторін на те, що стягнення ПДВ, який утворюється на час реалізації продукції, вирішуються за спеціальним законодавством, яке регулює питання оподаткування.

Позивачем не доведено складову збитків, їх розмір, причинний зв’язок між виконанням відповідачем зобов’язань згідно договору поставки коксової продукції № 685/4592 від 20.12.04р. та настанням наслідків у вигляді збитків, заподіяних позивачу.

Відповідач надав докази відсутності вини у заподіяних позивачеві збитках та обґрунтований контррозрахунок за вимогами ДСТУ 322-12-2-94 “Кокс кам’яновугільний, пековий і термоантрацит. Правила приймання”.

Таким чином, у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача збитків в сумі 2313 грн. 08  коп., у т.ч. залізничного тарифу в сумі 43 грн. 30 коп. та ПДВ в сумі 385 грн. 51 коп. слід відмовити як необґрунтовано заявленого.

Витрати по державному миту та судовому процесу покладаються на позивача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У зв’язку з тим, що у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно частини третьої ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись п.п. 12, 14 Інструкції № П-6 “Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю”, ст. 623 ЦК України 2003 року, ст. ст. 224, 225, ГК України, ст. ст. 33, 44, 49, 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.У задоволенні позову відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів” відмовити.

2.Витрати по держмиту та судовому процесу покладаються на позивача.

3.Рішення суду набирає законної сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 19.03.06р.

Суддя                                                                         Підченко Ю.О.