ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" березня 2007 р.
Справа  № 17-16/38-06-1595

За позовом:         Приватного підприємства фірми „Ларіса”

до відповідачів: 1. Одеської міської ради

2. Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради

про визнання договору оренди поновленим на новий термін

та за зустрічним позовом:  Одеської міської ради

до відповідача: Приватного підприємства „Ларіса”

про зобов’язання звільнити земельну ділянку

Суддя           Зуєва Л.Є.

Представники:

Від позивача:        Терлецька Н.І. –на підставі довіреності;

Від відповідачів:  Нікішев О.В. –на підставі довіреності;

Польщина Т.Л. –на підставі довіреності;

По справі у відповідності до ст.77 ГПК України оголошувались перерви з 01.02.2007р. по 13.02.2007р. о 11 год. 00 хв. та з 13.02.2007р. по 22.02. 2007р. о 12 год. 00 хв., а також з 22.02.2007р. по 22.03.2007р. о 14 год.30 хв.

Суть спору:    Приватне підприємство „Ларіса” звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської міської ради, Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради про визнання за ПП „Ларіса” права користування земельною ділянкою площею 388 кв.м. та визнання поновленим з 14.09.2004р. строком на 5 років, алене пізніше початку реконструкції Фонтанської дороги та Адміральського проспекту договір оренди земельної ділянки площею 388 кв.м. на тих самих умовах, а також про зобов’язання здійснити реєстрацію поновленого договору оренди.

Не погоджуючись з позовними вимогами, Одеська міська рада 03.04.2006р. звернулася до господарського суду з зустрічною позовною заявою вхід.№3885 до Приватного підприємства „Ларіса” про зобов’язання ПП „Ларіса” звільнити земельну ділянку площею 0,0388 га, із земель запасу міста, за адресою: на розі Фонтанської дороги та Адміральського проспекту та зобов’язання ПП „Ларіса” не перешкоджати Одеській міській громаді в особі Одеської міської ради володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою площею 0,0388 га.

Представник ПП „Ларіса” в судове засідання з’явився, на  своєму позові  наполягає, надав  відзив на зустрічний позов, в якому заявлені позовні вимоги не визнає, з підстав викладених у відзиві на зустрічний позов.

Представник  Одеської міської ради в судове засідання з’явився, надав письмовий відзив на позов, в якому заявлені ПП „Ларіса” позовні вимоги не визнає.

Представник Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради в судове засідання з’явився, надав відзив на позов, в якому позовних вимог не визнає, посилаючись на обставини викладені у наданому відзиві.

Розглядом справи встановлено:

12 серпня 1999 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради було прийняте рішення №692 „Про надання Приватному підприємству „Ларіса” земельної ділянки, площею 0, 0388 га, за адресою: на розі Фонтанської дороги та Адміральського проспекту (5 –а ст.. В. Фонтану), для експлуатації та обслуговування квіткового базару та квіткового ринку”, відповідно до якого було ухвалено надати ПП „Ларіса” земельну ділянку, площею 0, 0388 га, із земель міста, за адресою: на розі Фонтангської дороги та Адміральського проспекту (5 –а ст.. В. Фонтану), у тимчасове довгострокове користування, терміном до 5 років, але не пізніше початку реконструкції Фонтанської дороги та Адміральського проспекту.

14 вересня 1999 року Одеською міською радою було прийняте рішення № 202 –XXІІІ  „Про передачу юридичним особам  земельних ділянок у власність та надання у користування”, відповідно до якого було вирішено надати ПП „Ларіса” земельну ділянку, площею 0, 0388 га, за адресою: м. Одеса, на розі Фонтанської дороги та Адміральського проспекту (5 –а станція Великого Фонтану), для експлуатації та обслуговування квіткового базару та квіткового магазину.

На виконання вищезазначених рішень органів місцевого самоврядування м. Одеси 18.08.2000р. Одеською міською радою було укладено з ПП „Ларіса” договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди, відповідно до якого земельна ділянка, загальною площею 388 кв.м. (код –1.11.3 –землі роздрібної торгівлі та комерційних послуг) за адресою: м. Одеса, на розі Фонтанської дороги та Адміральського проспекту (5 –а станція Великого Фонтану) була надана ПП „Ларіса” в тимчасове довгострокове користування, строком на 5 років з моменту прийняття Одеської міською радою рішення від 14.09.99р. № 202 –XXІІІ, але не пізніше початку реконструкції Фонтанської дороги та Адміральського проспекту).

14.09.2004р. термін дії договору скінчився, однак позивач продовжував користуватися спірною земельною ділянкою та сплачувати за неї орендну плату. Згодом після закінчення строку дії договору оренди ПП „Ларіса” звернулася до Одеської міської ради з клопотанням про поновлення терміну дії договору.

01.02.2005р. Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради був наданий висновок про можливість поновлення ПП „Ларіса” термін дії оренди спірної земельної ділянки.

Згодом 08.12.2005р. на адресу ПП „Ларіса” надійшов лист Управління земельних ресурсів Одеської міської ради №02-05/2069-04 та висновок Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 24.11.2005р. №2348-г про недоцільність продовження терміну дії Договору, у зв’язку з запланованим розширенням та реконструкцією вул. Фонтанська дорога.

Зазначені обставини спонукали ПП „Ларіса” звернутися до господарського суду Одеської області з позовною заявою (від 14.02.2006р. вхід.№1677) про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, про визнання за ПП „Ларіса” права користування земельною ділянкою площею 388 кв.м. та визнання поновленим з 14.09.2004р. строком на 5 років, але не пізніше початку реконструкції Фонтанської дороги та Адміральського проспекту договір оренди земельної ділянки площею 388 кв.м. на тих самих умовах, а також про зобов’язання здійснити реєстрацію поновленого договору оренди.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.02.2006р. (суддя Железна С.П.) порушено провадження у справі №16/38-06-1595 за позовом приватного підприємства фірми „Ларіса” до Одеської міської ради, Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради про зобов’язання продовжити договір оренди.

20.03.2006р. представник позивача звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд постановити рішення, яким визнати договір оренди земельної ділянки поновленим на тих самих умовах з 14.09.2004р.

В свою чергу Одеська міська рада не погоджуючись з зазначеними позовними вимогами, звернулася до суду з зустрічною позовною заявою про зобов’язання ПП „Ларіса” звільнити земельну ділянку площею 0,0388 га, із земель запасу міста, за адресою: на розі Фонтанської дороги та Адміральського проспекту та зобов’язання ПП „Ларіса” не перешкоджати Одеській міській громаді в особі Одеської міської ради володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою площею 0,0388 га.

Ухвалою господарського суду Одеської області 03.04.2006р. зустрічна позовна заява Одеської міської ради  була прийнята судом до провадження та обєднана в одне провадження зі справою № 16/38-06-1595.

Рішенням  господарського суду  Одеської області  від 23.05.2006р.  позов  ПП “Ларіса” задоволено, визнано  договір оренди  земельної ділянки площею 0,0388 га, розташовану за адресою: м.Одеса Адміральський проспект,1-г, укладений між  Одеською міською радою  та ПП “Ларіса” поновленим на той самий строк  і на тих самих умовах з 14.09.2004р., у задоволенні  зустрічного позову   Одеської міської ради відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного  господарського суду  від 27.06.2006р. рішення  господарського суду  Одеської області  від 23.05.2006р.   по справі 16/38-06-1595  залишено  без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2006р. рішення господарського суду Одеської області від 23.05.2006р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.06.2006р. у справі №16/38-06-1595 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.10.206р. суддя Зуєва Л.Є. прийнято справу до провадження та присвоєно справі №17-16/38-06-1595.

22.02.2007р. представник позивача звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд постановити рішення, яким визнати договір оренди земельної ділянки поновленим на тих самих умовах  у період з 14.09.2004р по 19.10.2006р.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін та надані ними докази суд дійшов наступних висновків.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін  суд дійшов наступних висновків.

Главою 15 ЗК України (Право користування землею) встановлено, що право користування землею може бути засновано або на праві постійного користування, передбаченого ст. 92 ЗК України, або на праві оренди землі.

Відповідно до ст. 6 Закону України „Про оренду землі” орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 31 ч.1 Закону "Про оренду землі" передбачені підстави припинення договору оренди землі: закінчення строку, на який його було укладено, викуп земельної ділянки для суспільних потреб та примусове відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря, смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених в ст.7 Закону України "Про оренду землі", від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки, ліквідації юридичної особи-орендаря.

Договір оренди землі може бути також припинений шляхом його розірвання за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Крім цього відносини найму (оренди) врегульовані главою 58 ЦК України, зокрема,    ст. 764 ЦК України якою визначено, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 759 та ч. 2 ст. 792 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди), а відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною 6 ст. 93 ЗК України також передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно з ч.1 ст. 19 Закону України „Про оренду землі” строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Як вже зазначалося вище, в силу ч.1 ст. 31 цього Закону договір оренди землі припиняється, зокрема в разі закінчення строку, на який його було укладено. В статті 33 вказаного Закону встановлений порядок поновлення договору оренди земельної ділянки, відповідно до якого договір підлягає поновленню у разі відсутності заперечень з боку сторін.

Щодо поновлення договору оренди земельної ділянки Закон України “Про оренду землі” містить положення, які не є тотожними відповідним нормам ЦК України та ГК України.

Стаття 33 Закону України „Про оренду землі” передбачає, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Тобто цією нормою не передбачений порядок автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін, а лише визначено, що в цьому разі договір підлягає поновленню.

Разом з тим, відповідно до п. 34 ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішується на пленарному засіданні ради –сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин є прийняття рішення сесії.

Враховуючи те, що згідно до п.24 ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” усі питання з приводу користування, володіння та розпорядження землями комунальної форми власності є виключною компетенцією пленарного засідання відповідної ради як погодження подальшого поновлення договору оренди земельної ділянки, так і заперечення проти такого поновлення мають бути викладені в формі рішень такої ради. Отже, юридичною передумовою для вирішення спору поновлення договору оренди, строк дії якого скінчився, є винесене з цього приводу рішення Одеською міською радою на користь ПП „Ларіса”, або рішення суду про зобов’язання Одеської міської ради поновити цей договір. В матеріалах справи такі рішення відсутні.

Проте, в матеріалах справи наявне рішення Одеської міської ради від 27.06.06р. №295-V „Про скасування п. 43 рішення Одеської міської ради від 14.09.1999р. №202-ІІІ „Про надання приватному підприємству фірмі „Ларіса” земельної ділянки, площею 0, 0388 га, за адресою: на розі Фонтанської дороги та Адміральського проспекту (5- та станція В. Фонтану), для експлуатації та обслуговування квіткового базару та квіткового магазину””, яким висловлені заперечення Одеської міської ради проти продовження дії договору на право тимчасового користування землею, на умовах оренди шляхом визнання його таким, що втратив чинність, який був визнаний поновленим з цієї дати відповідно до Постанови Одеського апеляційного господарського суду від 27.06.06р. по цій справі. Вказане рішення Одеської міської ради є діючим на момент прийняття рішення по справі, а отже обов’язковим до виконання в силу вимог ст. 144 Конституції України та ст.73 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”. За таких обставин заявлені позовні вимоги  по справі задоволенню не підлягають.

Досліджуючи вказані вище рішення органів місцевого самоврядування м. Одеси з приводу надання ПП „Ларіса” спірної земельної ділянки в оренду та укладений Одеською міською радою з ПП „Ларіса” сумісно з договором тимчасового користування землею на умовах оренди на предмет терміну тимчасового користування ПП „Ларіса” спірною земельною ділянкою, суд дійшов  висновку, що термін користування ПП „Ларіса”спірною земельною ділянкою був  обмежений  двома пересічними умовами: строком  у часі –не більш ніж 5 років з  14.09.1999р. та настанням події, з яким пов’язане безумовне припинення дії цього договору –початком реконструкції Фонтанської дороги та Адміральського проспекту. При цьому у разі початку реконструкції Фонтанської дороги та Адміральського проспекту тимчасове користування ПП „Ларіса” спірною земельною ділянкою в межах договору від  14.09.1999р. припиняється без врахування будь –яких інших подій та обставин, відповідно і договір від 14.09.1999р. поновленню не підлягає.

В матеріалах справи наявне рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.01.2006р. №2 „Про проведення капітального ремонту Фонтанської дороги на ділянці від 5 –ої дол. 9 –ої станції Великого Фонтану”, яке є обов’язковим до виконання відповідно до вимог ст. 144 Конституції України та ст.73 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”,  лист Управління дорожнього господарства вих.№164 від 21.02.2007р. і Договір підряду №5-41 від 20.03.2006р., які свідчать про юридичний та фізичний початок реконструкції Фонтанської дороги та Адміральського проспекту.

За таких обставин, не залежно від посилань Позивача на фактичне користування земельною ділянкою після  закінчення  дії договору тимчасового користування землею на умовах оренди, цей договір не підлягає поновленню внаслідок настання події, що викликає обов’язкове закінчення його дій та припинення землекористування на його підставі. Судом під час вирішення справи прийняті до  уваги листи Управління архітектури містобудування Одеської міської ради, Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради, Управління дорожнього господарства та благоустрою Одеської міської ради, відповідно до яких поновлення договору оренди земельної ділянки з ПП „Ларіса” є недоцільним у зв’язку із проведенням реконструкції Фонтанської дороги та Адміральського проспекту.

Предметом позовних вимог за первісним позовом у даній справі позивачем визначено визнання укладеного між позивачем та Одеською міською радою договору від 18.08.2000 оренди земельної ділянки (площею 388 м2 за адресою м. Одеса, Адміральський проспект, 1-г) поновленим на тих самих умовах з 14.09.2004.

Приписи ст. 13 Конституції України  визначають, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно ст.ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об’єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальної громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Права органів самоврядування захищаються у судовому порядку.

Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

В силу ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Розглядом справи встановлено, що листом від 24.11.2005 №2348г Управління архітектури та містобудування у відповідь на запит заступника міського голови повідомило про недоцільність продовження терміну дії договору оренди для експлуатації квіткового ринку та квіткового магазину ПП “Ларіса” у зв’язку із запланованим розширенням Фонтанської дороги. З посиланням на даний висновок Одеське міське управління  земельних ресурсів повідомило позивача про недоцільність продовження терміну дії договору оренди та запропонувало звільнити земельну ділянку до початку робіт з реконструкції Фонтанської дороги. Неприйняття радою відповідного рішення щодо поновлення або відмову в поновленні спірного договору протягом встановленого строку позивачем не оскаржено.

Зважаючи на те, що необхідною умовою укладення та поновлення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність відповідного рішення органу місцевого самоврядування, зобов’язання цього органу укласти або поновити договір оренди земельної ділянки за відсутності такого рішення є порушенням його виключного передбаченого Конституцією України права на здійснення права власності від імені українського народу та управління землями, яке підлягає захисту.

Порушені права землекористувачів підлягають захисту способами передбаченими ст. 152 ЗК України з обов’язковим дотриманням норм чинного законодавства. Згідно вказаної статті захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку, що передбачено п. 2 ст. 77 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”.

В Постановах Одеського апеляційного господарського суду від 07.09.06р. по справі №1/219-06-5691А та від 10.10.06р. по справі №6/270-06-6745А встановлено, що Позивач здійснював будівництво квіткового ринку та магазину без дозвільної та проектної документації, з порушенням державних стандартів, норм і правил у сфері містобудування, та, при цьому земельній ділянці, яка є предметом спору по дійсній справі, яка не надавалась йому, знаходилась та знаходиться у власності територіальної громади м. Одеси, у зв’язку із чим  судом було: визнано незаконними розпорядження Приморської районної адміністрації Виконавчого комітету Одеської міської ради від 09.01.98р. №7 „Про затвердження акту державної комісії про прийняттю до експлуатації квіткового ринку та квіткового магазину ПП „Ларіса” та розпорядження Приморської районної адміністрації Виконавчого комітету Одеської міської ради від 05.12.02р. №1249 „Про внесення доповнення до розпорядження №7 від 09.01.98р. „Про затвердження акту державної комісії по прийняттю до експлуатації квіткового ринку та квіткового магазину ПП ”Ларіса”; скасовано видане 20.01.03р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради ПП „Ларіса” свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю –квітковий ринок та квітковий магазин загальною площею 132, 7 кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський 1 Г; визнано недійсним акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об’єкту до експлуатації від 06.10.97р., яким прийнято до експлуатації квітковий ринок та квітковий магазин ПП „Ларіса” за адресою: м. Одеса, 5 –та станція Фонтанської дороги; зобов’язано КП „ОМБТІ та РОН” скасувати реєстрацію права власності на нежитлову будівлю –квітковий ринок та квітковий магазин загальною площею 132, 7 кв.м., розташовані за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, 1 Г; скасовано постанову господарського суду Одеської області від 14.08.06р. по справі 6/270-06-6745А та відмовлено в позові ПП „Ларіса” про визнання неправомірним та скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 19.05.06р. №12 „про скасування  розпорядження Приморської районної адміністрації Виконавчого комітету Одеської міської ради від 09.01.98р. №7 „Про затвердження акту державної комісії про прийняттю до експлуатації квіткового ринку та квіткового магазину ПП „Ларіса” та  розпорядження Приморської районної адміністрації Виконавчого комітету Одеської міської ради від 05.12.02р. №1249 „Про внесення доповнення до розпорядження №7 від 09.01.98р. „Про затвердження акту державної комісії по прийняттю до експлуатації квіткового ринку та квіткового магазину ПП ”Ларіса”.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Стаття 321 ЦК України також передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 2, 48, 55 Закону України “Про власність”.

З аналізу вказаних норм вбачається, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, окрім випадків примусового відчуження об’єктів власності з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості.

Виходячи з вищенаведеного та з приписів ст.152 ЗК України , відповідно до якої власник земельної ділянки має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, зустрічний позов Одеської міської ради про зобов’язання ПП „Лариса” звільнити земельну ділянку та не перешкоджати Одеській міській громаді в особі Одеської міської ради володіти, користуватися та розпоряджатися спірною земельною ділянкою, заявлений Одеською міською радою під час первісного розгляду дійсної справи в господарському суді Одеської області є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Однак враховуючи ті обставини, що на момент розгляду справи у суді  на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради „Про демонтаж квіткового міні –ринку та квіткового магазину ПП „Лариса” за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, 1 - г ”  від  19.10.06р. №557, було демонтовано квітковий ринок та квітковий магазин ПП „Лариса”, розташований за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський 1 –Г та  на цій земельній ділянці відсутнє на час розгляду справи у суді нерухоме майно ПП „Лариса” , суд дійшов  до висновку про припинення провадження у справі за зустрічним позовом Одеської міської ради відповідно до ч. 1-1 п.1 ст. 80 ГПК України,  за відсутністю предмету спору.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд керуючись вимогами ст. 13, 41, 142-145 Конституції України, ст.ст. 93,116,124,152 Земельного кодексу України, ст.ст.321,759 Цивільного кодексу України, ст.ст.19,31,33 Закону України „Про оренду”, ст.ст. 26,73,77 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, ст.ст. 2,48,55 Закону України „Про власність”, п.1-1 ст.80 ГПК України, вирішив в задоволенні позовних вимог ПП фірми „Ларіса” про визнання договору оренди поновленим у період з 14.09.2004р по 19.10.2006р. –відмовити, в частині позовних вимоги по зустрічній позовній заяві Одеської міської ради про зобов’язання звільнити земельну ділянку –провадження за зустрічним позовом припинити.

Судові витрати по оплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу по первісному позову покласти на ПП фірму „Ларіса”,  згідно з вимогами ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, п. 1-1 ст. 80, 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ПП фірма „Ларіса” про визнання договору оренди поновленим  у період з 14.09.2004р по 19.10.2006р. –відмовити.

2. Провадження по зустрічній позовній заяві Одеської міської ради про зобов’язання звільнити земельну ділянку припинити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, в порядку передбаченому  ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після вступу рішення в законну силу.

Повний текст рішення складено та підписано 23.03.2007р.

Суддя                                                                                       Зуєва Л.Є.