СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24.04.07                                                                                 Справа № 4/162ад.

Суддя господарського суду Луганської області Батюк Г.М., при секретарі судового засідання Лукашишиній Т.М., розглянувши матеріали справи за позовом

Відділення виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних  захворювань України у  м. Красний Луч  Луганської області, м. Красний Луч  Луганської області

до Підприємства Петровської виправної колонії № 24 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у   Луганській області, м. Петровське м. Красний Луч  Луганської області

про стягнення 20810 грн. 86 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача  –Купарь Л.О., дов.№06-17 від 09.01.07;

від відповідача -  не прибув (явка обов’язкова).

в с т а н о в и в:

Суть спору: заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по страхових внесках  у сумі 47987 грн. 45 коп.

Позивачем надана  заява про уточнення позовних вимог від 04.04.07 №06-1117, якою просить стягнути з відповідача заборгованості по страхових внесках  у сумі 20810 грн. 86 коп.

На підставі викладено, позовними вимогами слід вважати про стягнення з відповідача заборгованості по страхових внесках  у сумі 20810 грн. 86 коп., у тому числі недоїмка 4382 грн. 00 коп., пеня у сумі  16428 грн. 63 коп.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, зданого до суду 24.04.07, розмір позовних вимог визнав у повному обсязі.

Згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав законної сили  з 01.09.05, до початку  діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи суб'єктний склад сторін у справі, де в якості позивача виступає суб'єкт владних повноважень, та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження у даній справі порушене за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Сторони  не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи,  вислухавши представника позивача, суд прийшов до наступного.

У відповідності зі ст. 45 Закону України від 23.09.1999 № 1105-ХІУ “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” роботодавці як страхувальники зобов’язані  своєчасно та в повному обсязі сплачувати страхові внески до Фонду.

Згідно з п.4.1 Інструкції “Про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України”, затвердженої постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.04.01 № 12 (далі – Інструкція) сума страхового внеску розраховується відповідно до страхового тарифу, встановленого Законом України, виходячи з класу професійного ризику галузі (підгалузі) національної економіки, до якого віднесено страхувальника.

При встановленні страхувальнику знижки або надбавки до страхового тарифу сума страхового внеску, яка підлягає сплаті, визначається з урахуванням вказаної знижки (надбавки).

Розміри страхових внесків  страхувальників обчислюються для роботодавців у відсотках до сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що  включають витрати на виплату основної та  додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України “Про оплату праці”, які підлягають обкладанню прибутковим податком з громадян.

Страхові внески нараховуються в межах граничної суми заробітної плати (доходу), що встановлюється Кабінетом Міністрів України та є розрахунковою величиною при обчисленні страхових виплат (п.4.10 Інструкції) та сплачуються юридичними особами щомісячно, в день одержання коштів на оплату праці  в установах банків, а при проведенні оплати праці з готівкової виручки чи натуроплатою –платники зобов’язані не пізніше наступного дня після здійснення виплат подати до установи банку платіжне доручення на перерахування страхових внесків до Фонду (п.4.12 Інструкції).

Згідно п. 3.13 Інструкції страхові внески сплачуються страховикам шляхом перерахування відповідних сум на відповідний рахунок.

Частиною 2 статті 52 Закону України від 23.09.1999 № 1105-ХІУ “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” встановлено, що за прострочення сплати страхових внесків до Фонду стягується пеня.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач,  зареєстрований  як платник страхових внесків до Фонду соціального страхування  від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Згідно розрахункової відомості  про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідач має заборгованість по страхових внесках станом на 14.02.07 за період з березня 2006 року по 01.01.07 (згідно до розрахунку позивача) складає заборгованість по страхових внесках  у сумі 20810 грн. 86 коп., у тому числі недоїмка 4382 грн. 00 коп., пеня у сумі  16428 грн. 63 коп.

За період з березня 2006 року по 01.01.07 заборгованість по страхових внесках склала    20810 грн. 86 коп., у тому числі недоїмка 4382 грн. 00 коп., пеня у сумі  16428 грн. 63 коп.

Сума заборгованості по сплаті страхових внесків в розмірі 20810 грн. 86 коп., у тому числі недоїмка 4382 грн. 00 коп., пеня у сумі  16428 грн. 63 коп.,  за період з березня 2006 року по 01.01.07  підтверджена матеріалами справи, у тому числі актом звірення взаємних розрахунків станом 26.03.07, який підписаний сторонами по справі без доповнень та зауважень, скріплений печатками їх підприємств,  та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідачем  на день слухання справи доказів перерахування недоїмки не надано.

За таких обставин, позовні вимоги слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю.

Згідно зі ст. ст. 112, 136 КАС України у разі визнання відповідачем адміністративного позову суд приймає рішення  про задоволення адміністративного позову за умови, що дії відповідача не суперечать закону або не порушують чиї - небудь права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що дії відповідача у справі не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки прокурор звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Згідно ст. 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що повний текст постанови буде виготовлений та підписаний 25.04.07.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 112,128,136, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Підприємства Петровської виправної колонії № 24 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у   Луганській області, м. Петровське м. Красний Луч  Луганської області, р/р9 в УСБ м.Красний Луч, МФО 304085, на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Стаханові Луганської області, м. Стаханов Луганської області, вул. Студенська,4, р/р 1254 в УДК Луганської області, МФО 804013,   заборгованість  по страхових внесках у сумі  4382 грн. 00 коп., пеню у сумі  16428 грн. 63 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 25.04.07.

Суддя                                                                               Г.М. Батюк