ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"16" березня 2007 р.
Справа  № 34/19-07-617А

16 березня 2007р. об 11 год.00хв. господарський суд Одеської області

у складі судді Фаєр Ю.Г.

при секретарі судового засідання Артем’євій В.В.,

за участю представників сторін: від прокуратури Одеської області: Горяйнової А.О., діючої на підставі посвідчення №470 від 01.08.2003р.; від Білгород-Дністровської ОДПІ: Гайдайчука В.В. –старшого державного податкового інспектора юридичного відділу Білгород-Дністровської ОДПІ, діючого на підставі довіреності від 08.02.06р. №1252/10; від відповідача: в судове засідання 16.03.2007р. не з’явилися;

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань господарського суду Одеської області №7 в м. Одесі адміністративну справу №34/19-07-617А

за позовом Заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі  Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції

до відповідача Сільськогосподарського кооперативу "Долинівський"

про стягнення на суму 39217,18грн.

СУТЬ СПОРУ: Заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі  Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції звернувся до суду з позовною заявою, а позивач з уточненням позовних вимог до Сільськогосподарського кооперативу «Долинівський», в якому просить стягнути з відповідача до бюджету заборгованість по податку з доходів фізичних осіб на суму 39217,18грн. на підставі п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. (із змінами і доп.).

Відповідач проти позовних вимог заперечує, погоджуючись з ними частково, про що зазначив у запереченні на позов.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Білгород-Дністровською об’єднаною державною податковою інспекцією проведена комплексна документальна перевірка обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб, податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів відповідача за період з 01.07.2003р. по 01.07.2005р., за результатами якої була складена довідка №2687/2311/00855405. Перевіркою встановлено, що станом на 01.07.05р. заборгованість відповідача по податку з доходів фізичних осіб складає 161552,92грн.

Поряд з цим, в судовому засіданні 16.03.07р. позивач звернувся з уточненням позовних вимог, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по податку з доходів фізичних осіб на суму 39217,18грн.

Доказів відсутності зазначеної заборгованості перед бюджетом відповідач суду не надав.

Згідно преамбули Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. (із змінами і доповненнями) цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Відповідно до п.1.3 ст.1 названого закону, податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), узгоджене платником податків або встановлене судом (господарським судом), але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. (із змінами і доп.) активи платника податків (кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання) можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкових зобов'язань виключно за рішенням суду (господарського суду).

В судовому засіданні 01.03.07р. представник відповідача заявив усне клопотання про відстрочення до серпня 2007 року виконання рішення суду, посилаючись на скрутне фінансове становище і неможливість сплати одночасно всієї суми податкової заборгованості.

Згідно ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду, що видав виконавчий лист, із поданням, а сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи  становлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

За таких обставин, суд вважає клопотання відповідача достатньо мотивованим та вважає за можливе відстрочити до серпня 2007 року виконання рішення суду.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. Покладення на відповідача держмита у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, даною статтею не передбачено.

На підставі викладеного, суд не знаходить підстав для покладення на відповідача обов’язку сплачувати держмито за розгляд даної справи.

Керуючись ст.ст. 60, 71, 72, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Відстрочити виконання постанови в частині стягнення 39217,18грн. до 31.08.2007р.

3. Стягнути з Сільськогосподарського кооперативу "Долинівський" (р/р26004130 у ВАТ „Міжнародний комерційний банк” м. Одеси, МФО 328812, ; Одеська область, Білгород-Дністровський район, с.Долинівка, вул.Поштова,1) на користь державного бюджету України (на р/р0089 в ГУДКУ в Одеській області, код 23215016, МФО 828011, одержувач –ВДК в Білгород-Дністровському районі) податковий бог по податку з доходів фізичних осіб на суму 39217(тридцять дев’ять тисяч двісті сімнадцять)грн.18коп. зі строком пред’явлення до виконання з 30 серпня 2007р.

4. Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили в разі надходження заяви особи, на користь якої ухвалено судове рішення.

Постанова господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого КАС України, якщо таку заяву не було подано; якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Про апеляційне оскарження рішення суду (постанови) першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                 Фаєр Ю.Г.