ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.03.2007
Справа №2-26/3723-2007А

Суддя господарського суду АР Крим Пронина О. Л. розглянувши матеріалиадміністративній справи 19.03.2007р. у судовому засіданні, що почалося в 09:40 за участю секретаря судового засідання                      Комєдєва  В.В.,

За участю представників:

Від позивача –  Осініна В.М.,дов. від 14.02.2007р.

Від відповідача -  Вовк В.Н., дов. від 16.10.2006р.№ 1315

ухвалив постанову по справі №2-26/ 3723-2007А о 10: 15.

За позовом   ТОВ «Маршал – тур» (м. Ялта, вул.. Південнобережне шосе, 32, кв. 608 Б, 609 Б)

До відповідача  Республіканського комітету з охорони культурної спадщини АР Крим (95001,                            м. Сімферополь, вул.. Гоголя, 14)

Про  визнання неправомірною відмови

Сутність адміністративної  справи:

Позивач – ТОВ «Маршал – тур»  звернувся до Господарського суду АР Крим з адміністративним позовом до відповідача - Республіканському комітету з охорони культурної спадщини АР Крим та просить суд  визнати неправомірною відмову відповідача, викладену  у висновку   № 719  від 08.02.2007р. ТОВ «Маршал – тур» в узгодженні відводу земельної ділянки  площею 0,800 га, у зв’язку з тим, що  земельна ділянка за адресою: м. Ялта, вул.. Тепла балка/ вул.. Калінікова знаходиться у межах  зони охоронюваного ландшафту (№24), на території  Мордвинського парку, згідно історико – архітектурного опорного  плану та комплексно – охоронного зонування  пам’ятників історії, культури та природи адміністративного району великої Ялти, режим яких не передбачає  можливість нового будівництва.

Також, позивач просить суд зобов’язати Республіканський комітет з охорони культурної спадщини АР Крим видати ТОВ «Маршал – тур»  позитивний висновок  для подальшого  виконання відводу земельної ділянки площею 0,800 га за адресою: м. Ялта,  вул.. Тепла балка/ вул.. Калінікова, на землях Ялтинської міської Ради для розміщення жилого комплексу.

ТОВ «Маршал – тур»  вважає дії відповідача з приводу надання відмови, викладеної  у висновку   № 719  від 08.02.2007р. незаконними, тобто такими, що  порушують право позивача, регламентоване ст.. 13, 14 Конституції України, ст.. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, а саме:  право на безоплатне  отримання у власність за рішенням органу місцевого самоврядування (у порядку, встановленому законом), земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських побудов.

Відповідач заперечує проти позовних вимог з мотивах, викладених у відзиві на позов та зазначив, що позовні вимоги не визнає з огляду на те, що підставою для видачі висновку про неможливість відводу земельної ділянки під будівництво жилого комплексу в м.  Ялта, вул.. Тепла балка/ Калінікова, є розташування ділянки, що відводиться,  у межі  зони охоронюваного ландшафту № 24, на території Мордвинського парку.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Республіканський комітет з охорони культурної спадщини АР Крим висновком за № 719 від 08.02.2007р. відмовив ТОВ «Маршал – тур» у позитивному узгодженні відводу земельної ділянки площею 0,8000 га по вул.. Тепла балка/ вул.. Калінікова в м. Ялта для розміщення жилого комплексу, посилаючись на те, що: «Ділянка знаходиться у межах зони охоронюваного ландшафту (№ 24), на території Мордвинського парку (згідно історико – архітектурного опорного плану та комплексного  охоронного зонування пам’ятників історії, культури та природи адміністративного району Великої Ялти), режим яких не передбачає можливість нового будівництва».

Рішенням за № 317 5-ої сесії 5-го скликання Ялтинської міської ради від 29.11.2006р. позивачу наданий дозвіл  на розробку проекту  землеустрою  з відводу земельної ділянки орієнтованою площею 0,8000 га для розміщення жилого комплексу за адресою: м. Ялта, вул.. Тепла балка/ вул.. Калінікова, з подальшою передачею у оренду, на землях Ялтинської міської Ради.

Пунктом 2 вищевказаного рішення зобов’язано  ТОВ «Маршал – тур» замовити у землевпорядкувальної організації проект  землеустрою з відводу земельної ділянки.

Висновком Управління головного архітектора м. Ялти за № 05100 від 18.01.2007р. «Про можливість цільового використання земельної ділянки», встановлено, що земельна ділянка площею 0,8000 га по вул.. Тепла балка/ вул.. Калінікова в м. Ялта відповідає встановленим нормам. Також, Висновком Управління головного архітектора м. Ялти за № 05100 від 18.01.2007р. рекомендовано  передати у оренду ТОВ «Маршал – тур» земельну ділянку  для будівництва та обслуговування жилого комплексу.

Відповідно довідки Ялтинського міського управління земельних ресурсів «Про склад земельних угідь» вих.. № 40 2-210-25 від 15.01.2007р.  встановлено, що земельна ділянка, яка проектується для відводу ТОВ «Маршал – тур» для розміщення жилого комплексу, орієнтованою площею  0,8000 га, розташована по вул.. Тепла балка/ вул.. Калінікова в м. Ялта,  за статистичному обліку Державного комітету України з земельних ресурсів «Облік землі» (форма 6-зем) числиться на обліку:  - рядок 12.4 (шифр 97) «Землі загального користування»;  - за видами земельних угідь – графи 56: «зелені насадження загального користування».

Висновком Державної Азово – Чорноморської екологічної інспекції Міністерства охорони навколишнього природного середовища України за № 11301 від 15.02.2007р. погодила  ТОВ «Маршал – тур»  матеріали проекту  землеустрою з відводу земельної ділянки, орієнтованою площею 0,8000 га, розташованої за адресою: вул.. Тепла балка/ вул.. Калінікова в м. Ялта для розміщення жилого комплексу  при умові дотримання вимог, визначених в п. 18 вказаного висновку, у випадку невиконання  яких  Державна Азово – Чорноморської екологічна інспекція  залишає за собою право відзиву висновку.

Однак, доказів відзиву вказаного висновку під час розгляду справи суду не надано.

Також, листом вих.. № 02-1245-919 від 26.02.2007р.  Кримська республіканська санітарно – епідеміологічна станція  попередньо узгодила  відвід земельної ділянки, площею 0,8000 га  для будівництва та обслуговування  жилого комплексу ТОВ «Маршал – тур»  за адресою: вул.. Тепла балка/ вул.. Калінікова в м. Ялта, при умові вирішення питання  централізованого водопостачання та каналізування об’єктів будівництва з розрахунком водоспоживання, водовідведення, інсоляції  існуючих жилих будівель, дотримання нормативних розмірів  площі земельної ділянки на одного жильця в жилому комплексі, що проектується.

Проте, відповідач висновком № 719 від 08.02.2007р. не погодив відвід земельної ділянки площею 0,8000 га по вул.. Тепла балка/ вул.. Калінікова в м. Ялта для розміщення жилого комплексу.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Республіканський комітет з охорони культурної спадщини АР Крим  при прийнятті оспорюваного висновку керувався приписами Постанови Уряду Автономної Республіки Крим № 330 від 16.11.1995р., згідно вимогам якої межі охоронних зон повинні були б винесені в натурі на місцевості, що не виконане до набранням чинності Закону України «Про охорону культурної спадщини», № 1805-111.

Суд критично ставиться  до посилань відповідача на приписи  Постанови Уряду АР Крим № 330 від 16.11.1995р. оскільки на момент прийняття оспорюваного висновку набрав законної сили та діяв Закон України «Про охорону культурної спадщини».

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» об'єкт культурної   спадщини   -   визначне   місце,  споруда (витвір),  комплекс (ансамбль),  їхні частини,  пов'язані  з  ними рухомі   предмети,  а  також  території  чи  водні  об'єкти,  інші природні,  природно-антропогенні  або  створені  людиною   об'єкти незалежно  від  стану  збереженості,  що  донесли  до  нашого часу цінність    з    археологічного,    естетичного,    етнологічного, історичного,  архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Зони охорони пам'ятки (далі - зони охорони)  -  встановлювані навколо  пам'ятки охоронна зона,  зона регулювання забудови,  зона охоронюваного ландшафту,  зона охорони археологічного  культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання.

Статтею 2 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначена класифікація об'єктів культурної спадщини.

Пунктом 2 вказаної статті визначені види об'єктів культурної спадщини, до яких зокрема,  входять й  ландшафтні -   природні   території,   які   мають  історичну цінність.

Пунктом 1 Постанови Уряду АР Крим № 330 від 16.11.1995р. затверджений історико - архітектурний  опорний  план  та  схеми комплексного охоронного зонування пам’ятників історії,  культури та природи адміністративного району  Великої Ялта, розроблені інститутом КиївНІІТАГ, але не межі охоронних зон.

Оспорюваний Висновок Республіканського комітету з охорони культурної спадщини АР Крим за № 719 зроблено на підставі додатку до Постанови Уряду АР Крим № 330 від 16.11.1995р., але відповідачем під час розгляду справи суду не надано доказів того, що використовувався саме цей, затверджений Постановою Уряду АР Крим, додаток з відповідним картографічним матеріалом.

Відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України, віднесення  земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади  та  органів  місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, а зміна  цільового  призначення  земель провадиться органами виконавчої  влади  або  органами  місцевого  самоврядування,   які приймають  рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування,  вилучення (викуп) земель і  затверджують  проекти землеустрою   або   приймають   рішення   про  створення  об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Статтею 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначено, що території визначних пам'яток, охоронних зон, належать до земель історико культурного призначення і включаються до Державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації.

Межі та режими використовування зон охорони пам'ятників визначаються відповідною науково-проектною документацією та затверджуються відповідним органом культурної спадщини. Порядок визначення та затвердження меж і режимів використовування зон охорони пам'ятників і внесень змін до них, встановлюються центральним органом виконавчої влади у сфері культурної спадщини.

Відповідно до ст.. 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що  з метою захисту традиційного характеру середовища окремих пам'яток,   комплексів    (ансамблів)    навколо    них    повинні встановлюватися   зони   охорони  пам'яток:  охоронні  зони,  зони регулювання забудови,  зони охоронюваного ландшафту,  зони охорони археологічного культурного шару.

Межі та режими використання зон охорони пам'яток визначаються відповідною  науково-проектною  документацією   і   затверджуються відповідним органом охорони культурної спадщини.

Порядок визначення та затвердження меж і режимів використання зон охорони  пам'яток  та  внесення  змін  до  них  встановлюється центральним  органом  виконавчої  влади у сфері охорони культурної спадщини.

Оскільки Рада Міністрів АР Крим не є органом виконавчої влади, що виконує функції з охорони культурної спадщини, надана Постанова  Уряду АР Крим № 330 від 16.11.1995р. не може розглядатися як документ, який визначає та затверджує межі та режими використовування охоронних зон.

Постановою Верховної Ради АР Крим від 18.09.2002р. №241-3/02 затверджені Регіональні правила забудови і використовування території АР Крим. Пунктом 1.9 Правил, визначений перелік нормативних актів, згідно якого встановлюються зони охорони визначених пам'яток. До переліку входить Тимчасова інструкція від 09.09.1968р. про організацію охоронних зон. Відповідно до цієї інструкції, зони охорони визначних пам'яток повинні встановлюватися в натурі на місцевості.

Згідно ст. 30 Закону Республіки Крим від 26.03.1993р. «Про охорону і використовування визначних пам'яток історії і культури» зони охорони визначних пам'яток повинні закріплюватися Держав ними актами на користування землею Державним комітетом по охороні визначних пам'яток, правонаступником якого є відповідач.

Також, слід зазначити, що суду не надано доказів того, що зона охоронного ландшафту № 24, на існування якої посилається відповідач, визначена топографічно, а її межі, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004р. № 1094 «Про затвердження Порядку розробки проектів землеустрою по організації і встановленню меж території природно-заповідної фундації, іншого природоохоронного, оздоровчого рекреаційного і історико-культурного призначення»  розроблені та затверджені.

Законом України «Про охорону культурної спадщини», Земельним кодексом України не передбачено прямої заборони на здійснення будівництва в охоронних зонах.

Пунктом 1 ст. 37 Законом України «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що будівельні, меліоративні,  шляхові та інші роботи,  що можуть призвести  до  руйнування,  знищення   чи   пошкодження   об'єктів культурної спадщини,  проводяться тільки після повного дослідження цих об'єктів за рахунок коштів замовників зазначених робіт. Можливість проведення вказаних робіт встановлена тільки після повного дослідження об'єкту культурної спадщини.

Однак, Республіканським комітетом з охорони культурної спадщини не наданого такого обґрунтування у висновку № 719, причин можливого пошкодження об'єкту культурної спадщини тощо.

Регіональні правила забудови та використовування територій в АР Крим від 18.09.2002р. за № 241-3/02, пунктом 1.9 встановлюють, що відступи від встановленого режиму використовування територій зон охорони пам'ятників культурної спадщини можливі тільки за спеціально виконаному проекту.

Чинне законодавство не заперечує будівництва у охоронних зонах, але зобов’язує вести його з дотриманням режиму, який шкідливо не впливає на використовування цих земель.

Відповідно до ст.. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням  адміністративного  судочинства  є  захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,  прав  та  інтересів  юридичних осіб  у  сфері  публічно-правових  відносин  від  порушень  з боку органів державної влади,  органів місцевого самоврядування,  їхніх посадових  і  службових осіб,  інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій  на  основі  законодавства,  в  тому числі на виконання делегованих повноважень.

До  адміністративних  судів можуть бути оскаржені будь-які рішення,  дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків,   коли   щодо   таких   рішень,   дій  чи  бездіяльності Конституцією  чи законами України встановлено  інший порядок судового провадження.

Відповідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України  за справами з  оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративний суд має перевіряти, чи прийняті  вони на   підставі,   у  межах  повноважень  та  у  спосіб,  що передбачені Конституцією та законами України,  з  використанням  повноваження  з   метою,   з   якою   це повноваження надано та  обґрунтовано,  тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення  та з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації .

Одним з принципів  адміністративного, судочинства, передбачених  ст.. 7 Кодексу адміністративного судочинства України є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобов’язані  діяти дише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючі до уваги вищенаведені принципи, встановлені кодексом адміністративного судочинства України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та погоджується з ними.

Також, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, посадові  особи органів місцевого самоврядування зобов’язані діяти тільки на підставі та в межах компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах  повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов’язковими до виконання на відповідній території.

Ст.. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади,  органу  влади  Автономної  Республіки  Крим  або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно п. 1 ст. 71 КАС України кожна сторонам повинна довести суду  ти обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Згідно п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень  суб'єкта  владних  повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого  рішення покладається    на   відповідача,   якщо   він   заперечує   проти  адміністративного позову.

Відповідно до ст.. 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання    протиправними    рішення    суб'єкта   владних повноважень чи окремих його положень,  дій чи бездіяльності і  про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих  його  положень  із зазначенням способу його здійснення; зобов’язання відповідача – суб’єкта владних повноважень прийняти рішення  або вчинити певні дії.

За такими обставинами, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Приймаючі до уваги викладене, керуючись п. 4 ст. 157, ст. ст. 158, 159, 160, 161- 163, п. 4 ст. 167  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2.          Визнати неправомірною відмову відповідача, викладену  у висновку   № 719  від 08.02.2007р. про відмову ТОВ «Маршал – тур» в узгодженні відводу земельної ділянки  площею 0,800 га, яка розташована за адресою: м. Ялта, вул.. Тепла балка/ вул.. Калінікова.

3.          Зобов’язати Республіканський комітет з охорони культурної спадщини АР Крим видати ТОВ «Маршал – тур»  позитивний висновок  для подальшого  виконання відводу земельної ділянки площею 0,800 га за адресою: м. Ялта,  вул.. Тепла балка/ вул.. Калінікова, на землях Ялтинської міської Ради для розміщення жилого комплексу.

Судом роз’яснено сторонам положення ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України,  відповідно якої Постанова суду, яка набрала законної сили, є обов’язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Виконавчий документ видати після вступу Постанови в закону силу за заявою сторони.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсну Постанову направити на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Проніна О.Л.