СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

15.01.2007

Справа №2-19/14664-2006А

За позовом - Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1(російською мовою ОСОБА_1), м.Судак АР Крим

До відповідача - Державної
податкової інспекції в м.Судак, м.Судак АР Крим

Про визнання недійсним рішення

Суддя Мокрушин В.І.

Секретар Сидельова І.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача - не з'явився

Від відповідача  - Сулейманов Ф.Р., державний інспектор,
довіреність № 1131/10/10-012 від 22.05.2006 року

Суть спору:

Позивач заявив позов про визнання
недійсним рішення та просив визнати недійсним протокол про адміністративне
правопорушення АС № НОМЕР_1 від 12.04.2006 року, визнати недійсним рішення про
застосування фінаснових санкцій № НОМЕР_2 від 05.05.2006 року та № НОМЕР_3 від
05.05.2006 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що дії представників
відповідача не відповідають діючому законодавству.

Відповідач відзив на позовну заяву
не надав, позовних вимог не визнав, просив у задоволенні позову відмовити.

Справа слухалася у відповідності до
положень Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року №
2747 із змінами та доповненнями).

Представники сторін відмовилися від
послуг перекладача.

Відповідно до ст.9, 10 Конституції
України, ст.9 Європейської хартії регіональних мов (ратифікована Законом
України від 15.05.2003 року № 802), ст.3 Декларації прав національностей
України (від 01.11.1991 року № 1771), ст.10 Закону України «Про судоустрій»
(від 07.02.2002 року № 3018), ст.18 Закону України «Про мови» (від 28.10.1989
року № 8312), ст.10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України
від 23.12.1998 року № 350), ст.15 Кодексу адміністративного судочинства України
та клопотанням представників сторін вони давали пояснення по справі на
російській мові.

Відповідно до ст.41 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями), п.2-1 Прикінцевих положень
Кодексу адміністративного судочинства України фіксація судового процесу
технічними засобами не здійснювалася.

Відповідно до ст.130 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) перед початком слухання справи представникам сторін була вручена
пам'ятка про права та обов'язки сторін.

Розглянув матеріали справи,  суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1(російською мовою ОСОБА_1)
зареєстрована у якості суб'єкта підприємницької діяльності виконавчим комітето
Судацької міської ради Автономної Республіки Крим 12.06.1996 року, про що
видано свідоцтво про державну реєстрацію (а.с.6).

Згідно із ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до п.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали,
які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до п.2 ст.8 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової
практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до
Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікована Законом України
від 17.07.1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше
як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними
принципами міжнародного права. Попередні положення, однак, ніяким чином не
обмежують право держави запроваджувати такі закони, які, на її думку, необхідні
для здійснення контролю за використанням майна відповідно до загальних
інтересів або для забезпечення сплати податків або інших зборів чи штрафів.

12.04.2006 року представниками
державної податкової інспекції у м.Судак АР Крим була проведена перевірка
діяльності суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1(російською мовою
ОСОБА_1), про що складений акт від 12.04.2006 року (а.с.12-13).

Вказаним актом представники
відповідача встановили перебільшення коштів на місці проведення розрахунків
сумі, яка вказана у звіті РРО.

Також 12.04.2006 року
представниками державної податкової інспекції у м.Судак АР Крим був складений
протокол про адміністативне правопорушення, відповідно до якого зафіксований
факт реалізації тютюнових та алкогольних вирбів особою, яка не досягла 18 років
(а.с.11).

05.05.2006 року державною
податковою інспекцією у м.Судак АР Крим було винесено рішення № НОМЕР_3
(а.с.15), відповідно до якого відповідач застосував до позивача фінансові
санкції у сумі 747,0 грн. за порушення діючого законодавства. Підставою для
накладення фінансових санкцій вказано порушення п.1, 2, 13 ст.3 , п.1 ст.17,
ст.22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (№ 1776 від 01.06.2000 року
із змінами та доповненнями).

05.05.2006 року державною
податковою інспекцією у м.Судак АР Крим було винесено рішення № НОМЕР_2
(а.с.16), відповідно до якого відповідач застосував до позивача фінансові
санкції у сумі 1700 грн. за продаж алкогольних напоів особою, яка не досягла 18
років.

Позивачу надані ліцензії на
роздрібну торгівлю тютюновими виробами АБ № НОМЕР_4 (а.с.8) та роздрібну
торгівлю алкогольними напоями АВ № НОМЕР_5 (а.с.9).

Згідно із п.11 ст.11 Закону України
«Про державну податкову службу в Україні» (від 04.12.1990 року № 509 із змінами
та доповненнями) органи державної податкової служби мають право застосовувати
до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах,
встановлених законами України.

Згідно із ст.15 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (№ 481/95-ВР від 19.12.1995
року із змінами та доповненнями) імпорт, експорт і оптова торгівля
алкогольними  напоями та тютюновими
виробами можуть здійснюватися суб'єктами підприємницької діяльності  всіх форм власності за наявності ліцензій.

Згідно із ст.17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (№ 481/95-ВР від 19.12.1995
року із змінами та доповненнями) за порушення
норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим,
коньячним і плодовим, спиртом  етиловим
ректифікованим   виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним,  спиртом-сирцем  плодовим, алкогольними напоями та тютюновими
виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з
чинним законодавством. До суб'єктів
підприємницької   діяльності   застосовуються фінансові санкції у вигляді
штрафів у разі: оптової  (включаючи
імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим,   коньячним
і   плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим,
алкогольними   напоями   та
тютюновими  виробами  без наявності
ліцензій, - 200  відсотків
вартості отриманої партії товару,  але  не менше 1700 гривень. Зазначені штрафи
спрямовуються до бюджету згідно з чинним законодавством. Рішення  про стягнення штрафів, передбачених частиною
другою цієї статті, приймаються органом, який видав ліцензію на право
виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим  виноградним,  спиртом
етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем  виноградним, спиртом-сирцем плодовим,
алкогольними напоями  і  тютюновими виробами, та іншими  органами
виконавчої  влади  у
межах  їх компетенції визначеної
законами України. У разі невиконання
суб'єктом  підприємницької  діяльності рішення сума штрафу стягується на
підставі рішення суду.

Відповідно до ст.15-3 Закону
України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (№ 481/95-ВР
від 19.12.1995 року із змінами та доповненнями) забороняється продаж
алкогольних напоїв та тютюнових виробів особами, які не досягли 18 років.

Згідно із ст.17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (від 19.12.1995 року №
481/95-ВР із змінами та доповненнями) за порушення норм цього Закону щодо
виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим   виноградним, спиртом   етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем  виноградним,  спиртом-сирцем  плодовим, алкогольними  напоями
та  тютюновими  виробами
посадові  особи і громадяни
притягаються до відповідальності  згідно  з
чинним законодавством. До суб'єктів підприємницької діяльності
застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: несвоєчасної
реєстрації як платника акцизного збору - 1 700 гривень; виробництва спирту
етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого
виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного,
спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності
ліцензії - 200 відсотків  вартості
виробленої  продукції (за
оптово-відпускними цінами), але не менше 8 500 гривень; виробництва алкогольних
напоїв з використанням  інших видів
спирту (крім  етилового, коньячного і
плодового, спирту етилового ректифікованого
виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового) - 200
відсотків  вартості  виробленої продукції (за оптово-відпускними
цінами), але не менше 8 500 гривень; оптової (включаючи імпорт та експорт) і
роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200
відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 1700 гривень;
роздрібної торгівлі  алкогольними  напоями через електронний контрольно-касовий
апарат (книгу обліку розрахункових операцій) не зазначений у ліцензії - 200
відсотків вартості реалізованої через такий
контрольно-касовий  апарат (книгу
обліку розрахункових операцій) продукції, але не менше 1000 гривень;
сплати  сум  акцизного
збору та податку на додану вартість шляхом взаємних заліків, зустрічних
зобов'язань, векселями, в тому числі  казначейськими,
та в інших  формах,  які не передбачають сплату таких платежів
коштами, - у розмірі вартості відвантаженої продукції; порушення вимог статті
15-3 цього Закону - 1700 гривень, у разі повторного протягом року порушення -
3400 гривень; зберігання спирту, або алкогольних  напоїв,
або  тютюнових виробів у
місцях  зберігання, не внесених до Єдиного
реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці
зберігання, але не менше  1700 гривень;
використання спирту-сирцю   виноградного
або спирту-сирцю плодового у спосіб, не передбачений цим Законом, - 200
відсотків вартості спирту, але не менше 1700 гривень; оптової або роздрібної
торгівлі коньяком,  алкогольними напоями,
виготовленими за коньячною технологією, горілкою та лікеро-горілчаними виробами
за цінами, нижчими від встановлених мінімальних
оптово-відпускних або роздрібних цін на коньяк, алкогольні напої,
виготовлені за коньячною технологією, горілку та лікеро-горілчані вироби - 100
відсотків вартості отриманої  партії
товару,  розрахованої виходячи з
мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 1000 гривень;
роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних
роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких  тютюнових
виробів, - 100 відсотків вартості
наявних у суб'єкта підприємницької діяльності тютюнових  виробів,
але не менше 1000 гривень; зберігання, транспортування, реалізації
фальсифікованих алкогольних напоїв та тютюнових
виробів,  алкогольних  напоїв та тютюнових  виробів
без марок акцизного збору встановленого зразка або  з
підробленими  марками  акцизного
збору - 100  відсотків вартості
товару, але не менше 1700 гривень. Зазначені штрафи  спрямовуються
до  бюджету згідно з чиним
законодавством. Рішення про стягнення штрафів,
передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органом,  який видав ліцензію на  право виробництва  і
торгівлі  спиртом  етиловим, коньячним і плодовим, спиртом  етиловим
ректифікованим  виноградним,  спиртом
етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем   плодовим,
алкогольними   напоями  і
тютюновими виробами,   та   іншими
органами виконавчої  влади  у
межах  їх компетенції визначеної
законами України. У разі невиконання суб'єктом
підприємницької  діяльності
рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу
стягується на підставі рішення суду. Дії органів, які мають право контролю за
реалізацією норм цього Закону, можуть бути оскаржені в місячний термін у  судовому порядку.

Ліцензії на роздрібну торгівлю
тютюновими виробами АБ № НОМЕР_4 (а.с.8) та роздрібну торгівлю алкогольними
напоями АВ № НОМЕР_5 (а.с.9) надані позивачу Регіональним Управлінням
Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за
виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України в Криму.

Оскільки суду не надано доказів
того, що державній податковій інспекції в м.Судак надано право у межах її
компетенції застосовувати штраф відповідно до ст.17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (від 19.12.1995 року № 481/95-ВР із
змінами та доповненнями), суд дійшов висновку про те, що санкції може
застосвувати лише Регіональне Управління Департаменту з питань адміністрування
акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА
України в Криму.

На підставі викладеного суд
задовольняє позовні вимоги у частині визнання недійсним рішення державної
податкової інспекції у м.Судак АР Крим № НОМЕР_2 від 05.05.2006 року.

Згідно із п.1 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» (№ 1776 від 01.06.2000 року із змінами та
доповненнями) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові
операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні   послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки
(надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та
переведені у фіскальний  режим роботи
реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових
документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках,
передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок.

Згідно із п.2 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» (№ 1776 від 01.06.2000 року із змінами та
доповненнями) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові
операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні   послуг) у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані видавати особі, яка отримує або повертає
товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Згідно із п.13 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» (№ 1776 від 01.06.2000 року із змінами та
доповненнями) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові
операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані забезпечувати
відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів,  яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової  книжки
-  загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Згідно із п.1 ст.17 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» (№ 1776 від 01.06.2000 року із змінами та
доповненнями) за порушення вимог цього
Закону  до  суб'єктів підприємницької  діяльності, які здійснюють розрахункові
операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів  державної податкової служби України застосовуються
фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих
послуг), на які виявлено невідповідність - у разі проведення розрахункових
операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі
непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у
разі  нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або
проведення її без використання розрахункової
книжки.

Згідно із ст.22 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (№ 1776 від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями) у
разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів,  яка зазначена в денному
звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу
за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до
суб'єктів   підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено
невідповідність.

Згідно із ст.25 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (№ 1776 від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями)
суми фінансових санкцій підлягають перерахуванню суб'єктами підприємницької
діяльності до відповідного місцевого бюджету за місцем їх реєстрації в
десятиденний термін з дня прийняття органами державної податкової служби
України рішення про застосування таких фінансових санкцій.

Таким чином, вимоги позивача у
частині визнання недійсним рішення державної податкової інспекції у м.Судак АР
Крим № НОМЕР_3 від 05.05.2006 року не підлягають задоволенню, оскільки
підтверджуються матеріалами справи та відповідають діючому законодавству.

Відповідно до ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори
юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Юридичною формою рішень цих
органів, є, зокрема, офіційний письмовий документ, який породжує певні правові
наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин. Залежно
від компетенції органу який прийняв такий документ, і характеру та обсягу
відносин, що врегульовано ним, рішення поділяються на нормативні акти загальної
дії та індивідуальні.

Протокол про адміністративне
правопорушення не є формою рішення, він не породжує певні правові наслідки, а
тому його неможливо визнати недійсним.

З урахуванням викладеного суд у
задоволенні адміністративного позову у цій частині відмовляє.

Відповідно до ч.2 п.2 ст.162
Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із
змінами та доповненнями) перелік постанов, які може прийняти суд, не є
виключним, оскільки суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень. Тому суд вважає, що позивач може заявити вимоги і про
визнання недійсним акту.

З урахуванням викладеного суд
задовольняє позовні вимоги частково.

На підставі викладеного та
керуючись ст.17,  18, 70, 76, 86, 162
Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із
змінами та доповненнями), суд

П О С Т А Н О В И В :

·          Адміністративний позов задовольнити
частково.

·          Визнати недійсним рішення державної
податкової інспекції у м.Судак АР Крим № НОМЕР_2 від 05.05.2006 року.

·          В іншій частині позову відмовити.

·          Постанову направити сторонам
замовленою кореспонденцією.

Постанова може бути оскаржена у
апеляційному порядку відповідно до ст.185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова проголошена у судовому
засіданні 15.01.2007 року у 12 год. 00 хв.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Мокрушин В.І.