ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2007 р.
Справа № А-2/61

за позовом  Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі,  вул. Галицька, 21, м.Тисмениця,77400

до відповідача Богородчанське лінійне виробниче  управління магістральних газопроводів УМГ "Прикарпаттрансгаз", м. Богородчани, Івано-Франківська область, 77701

Cуддя  Круглова Олена Микитівна

При секретарі   Дребот Наталія Дмитрівна

Представники:

Від позивача:  Іванишин Л.М. - завідуючий юридичним сектором, (довіреність №376/06 від 22.02.07р.)

Від відповідача: Ткачук О.В. - юрисконсульт, (довіреність ВЕМ №008226 від 18.12.06р.)

Представникам сторін роз"яснено права та  обов"язки, встановлені  ст.22 ГПК України

СУТЬ СПОРУ: про відшкодування виплачених пенсій в сумі 295,55 грн. в порядку регресу.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 01.03.2007 року відкрито провадження в справі за правилами Кодексу Адміністративного судочинства України. З урахуванням характеру правовідносин сторін, в яких  суб"єкт владних повноважень (позивач) не здійснює владні управлінські функції щодо відповідача, даний спір не є адміністративно-правовим в розумінні ст.3 КАС України,  отже, провадження у даній справі підлягає здійсненню в порядку господарського судочинства відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позов проти заявлених вимог позивача заперечує. В обгрунтування посилається на те, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Розглянувши  матеріали  справи,   вислухавши  представників  сторін,  суд

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду  з вимогою про стягнення з відповідача - 295,55 грн. заборгованості по відшкодуванню регресних вимог.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Богородчанським лінійним виробничим  управлінням магістральних газопроводів громадянину Палюзі Б.П. під час виконання ним трудових обов»язків заподіяно трудове каліцтво, в результаті чого він став інвалідом ІІІ групи і йому, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" виплачується щомісячно пенсія по інвалідності (трудове каліцтво).

Факт заподіяння шкоди підтверджується  актом про нещасний випадок на виробництві  від 09.10.1968р. та довідкою МСЕК №061911 (а.с.4-5).

Загальна сума виплаченої пенсії по трудовому каліцтву Палюзі Б.П. за період з 01.10.2000р. по 01.04.2001р. складає  295,55 грн., що підтверджується довідками про розмір фактично виплаченої пенсії (а.с.6-7).

Відповідно до ст. 460 ЦК УРСР (чинна на момент виникнення правовідносин) організація відповідальна за шкоду, заподіяну здоров”ю громадянина, пов”язану з виконанням ним трудових обов”язків, зобов”язана відшкодувати Пенсійному фонду України в Тисменицькому районі в порядку регресу суму виплаченої пенсії.

Позовні вимоги задоволеню не підлягають, враховуючи наступне:

Відповідно до ч. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред»явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

На спірні правовідносини про стягнення в порядку регресу виплаченої пенсії  поширюються положення Цивільного кодексу УРСР, в тому числі положення про позовну давність, відповідно до яких, зокрема ст. 71 загальний строк для захисту права за  позовом  особи,  право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Згідно ст. 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ст. 75 Цивільного кодексу УРСР, позовна  давність  застосовується  судом,   арбітражем    або третейським судом  незалежно від заяви сторін.

В силу ст. 80 Цивільного кодексу УРСР, закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову  є підставою для відмови в позові.

Позивачем ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не наведено жодних підстав в обгрунтування причин пропуску передбаченого законом строку, а отже у суду відсутні підстави для його поновлення, оскільки  відповідно до ч.2 ст. 80 Цивільного кодексу УРСР строк позовної давності підлягає поновленню судом тільки у разі поважності причин його пропуску.

Враховуючи наведене,  у позові слід відмовити у зв"язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. 124,129 Конституції України,  ч. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України,   ст.ст. 71, 75, 80 ЦК УРСР, ст.ст. 12, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив

в позові відмовити.ісля закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу Ук

дата підписання рішення  __________

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________