АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

01.02.07
Справа  № 4/1956-6/308

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді
Кордюк Г.Т.

суддів:
Мурська Х.В.

Давид Л.Л.

розглянувши апеляційну скаргу Буського міжгосподарського
комбікормового заводу, смт.Красне Буського району НОМЕР_6від 27.10.2006р.

на рішення господарського суду Львівської  області від 9.10.2006 року

у справі №4/1956-6/308

за
позовом: Суб»єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м.Кривий Ріг.

до
відповідача: Буського міжгосподарського комбікормового заводу, смт.Красне
Буського району.

Про стягнення 11097,04 грн.

За участю представників: (довіреності в матеріалах справи)

від позивача  - не з»явився.

від відповідача -Рябійибій М.Т.-ю/к.

Роз”яснено  права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК
України. Заяв про відвід суддів не поступало, від здійснення технічної фіксації
судового процесу представник сторони відмовився. Клопотань по суті розгляду
апеляційної скарги не заявлено.

Рішенням господарського
суду Львівської області від 9.10.2005 р. у справі №4/1956-6/308 (суддя Гоменюк
З.П.) позов суб»єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м.Кривий Ріг задоволено частково, стягнено з  Буського міжгосподарського комбікормового
заводу, смт.Красне Буського району 4824,80 грн. боргу, 1447,44 грн. пені,
відшкодовано судові витрати, в частині стягнення 4824,80 грн. пені відмовлено.

Суд мотивував
рішення тим, що  відповідач в порушення
умов договору НОМЕР_1 від 2.06.2004р., ст.ст.526,530 ЦК України, зобов»язань по
оплаті за отриману по накладній НОМЕР_1 від 2.06.2004р. продукцію не виконав,
тому сума основного  боргу підлягає
стягненню  в примусовому порядку,  в частині стягнення пені в сумі 4824,80 грн.
відмовлено на підставі п.6 ст.232 ГК України.

Не погоджуючись з
рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення
господарського суду скасувати, провадження у справі припинити, покликаючись, що
оплату за отриману продукцію проведено не тільки платіжним дорученням НОМЕР_2
від 14.06.2004р.  на суму 10000 грн., а
і  платіжним дорученням НОМЕР_3 на суму
15000 грн., яким було проведено розрахунок за поставку товару 6.08.2004р. на
суму 2102,40 грн., а також ліквідовано заборгованість, що утворилася за
поставлений товар згідно накладної НОМЕР_1 від 2.06.2004р., а тому відсутні
підстави для стягнення боргу.

В доповненні до
апеляційної скарги, покликається, що поставка по накладній НОМЕР_1 є
позадоговірна, оскільки накладна не містить додаткового реквізиту «підстава для
здійснення операції», яка передбачена Положенням про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів
України №88 від 24.05.1995р., в даному випадку відсутнє посилання в накладній
на договір НОМЕР_1, а тому цю поставку слід розглядати як новий правочин, в
якому строк виконання зобов»язання не встановлений,  і в силу ст.612 ЦК України, боржник не вважається
таким, що прострочив виконання обов»язку.

Позивач у відзиві
на апеляційну скаргу  доводи відхилив,
покликаючись, що відповідач не довів
належним чином відсутність заборгованості за одержаний товар за
договором НОМЕР_1 від 2.06.2004р., зазначив, що відповідач почав виконувати своє
зобов»язання по оплаті поставленого товару на загальну суму 14824,80 грн.,
проплативши  платіжним дорученням НОМЕР_2
від 14.06.2004р.  суму 10000 грн.,
платіжне доручення НОМЕР_3  свідчить про
оплату  поставок  шроту соняшника за договором НОМЕР_4 від 8.05.2003р.

Заслухавши пояснення
представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення
на неї, перевіривши матеріали справи та правильність застосування місцевим
судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга  підлягає до
задоволення частково, виходячи з наступного:

2.06.2004р. між
суб»єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 (продавець) та Буським МКЗ
(покупець) укладено договір купівлі-продажу шроту соняшника в кількості  20,590 тон
по ціні 600 грн. за тону.

По накладній НОМЕР_1
від 2.06.2004р. по довіреності НОМЕР_5 (через представника ОСОБА_3) відповідач
отримав продукцію на суму 14824,80 грн.

Пунктом 3.1 договору
встановлено, що оплата  товару передбачає
відстрочку платежу 7 банківських днів.

Пунктом 6.2 договору
за несвоєчасну і неповну  оплату  передбачена пеня в розмірі 5% не
перерахованої суми  за кожний місяць
прострочки.

2.06.2004р.
позивачем виставлено рахунок 01/06.

Оплата згідно
рахунку проведена платіжним дорученням НОМЕР_2 від 14.06.2004р.  суму 10000 грн.Інша частина вартості
отриманого товару відповідачем не оплачена.

07.09.2006р. продавцем -СПД
ОСОБА_2  та СПД ОСОБА_1 укладено договір
НОМЕР_6 відповідно до п.1 якого, первісний кредитор відступає новому кредитору
(суб»єкту підприємницької діяльності фізичній особі ОСОБА_1)  право вимоги на одержання від Буського
міжгосподарського комбікормового заводу суму заборгованості 11097,04 грн. за
розрахунками за поставлений жмих соняшника згідно договору купівлі-продажу
НОМЕР_1 від 2.06.2004р.

Про заміну кредитора  у зобов»язанні боржник був повідомлений
належним чином, про що свідчить опис вкладення у цінний лист від 8.09.2006р.
(а.с.17,18).

Відповідно до ст.526
ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Обов»язок належного
виконання зобов»язання встановлений ст.193 ГК України.

Відповідно до
ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою
внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення
права вимоги);

До нового кредитора
переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або
законом (ст.514 ЦК України).

Відповідно до ч.1
ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із умов договору про заміну кредитора  (НОМЕР_6 від 7.09.2006р.), первісний кредитор
уступив право вимоги новому кредитору (суб»єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1) вимогу на одержання від Буського міжгосподарського комбікормового
заводу лише суму заборгованості 11097,04 грн. Щодо переходу інших прав до
нового  кредитора, а саме стягнення
неустойки, умовами договору цесії не передбачено.

А тому вимоги в частині стягнення пені є безпідставні до
задоволення не підлягають.

Місцевий господарський суд на дану обставину уваги не звернув, і
прийняв невірне рішення в частині задоволення вимоги 1447,44 грн. пені.

Доводи апеляційної
скарги, судом відхиляються з наступних підстав:

Платіжне доручення
НОМЕР_3 свідчить про оплату відповідачем поставок шроту соняшника за договором
НОМЕР_4 від 8.05.2003р., позивач виставив рахунок  НОМЕР_1 на суму 14824,80 грн. (сума яка
відповідає  зазначеній сумі продукції в
накладній НОМЕР_1) і оплату проведено згідно рахунку на суму 10000 грн.
платіжним дорученням НОМЕР_2 від 14.06.2004р.

Відповідно до
п.2.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті»,
затвердженої Постановою Правління  НБУ
від 21.01.2004р. №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України
29.03.2004р. за №377/8976, відповідальність за правильність
заповнення реквізитів розрахункового документа, у тому числі номерів рахунків і
кодів банків, суми податку на додану вартість і кодів бюджетної класифікації,
несе особа, яка оформила цей документ і подала його до обслуговуючого
банку.

Доводи
відповідача  про відсутність в накладній
додаткового реквізиту (посилання на договір НОМЕР_1), що свідчить про
позадоговірну поставку не заслуговують на увагу.

Факт поставки
продукції згідно договору підтверджується найменуванням та ціною продукції  зазначеної в накладній НОМЕР_1, та
здійсненням господарської операції під час дії договору НОМЕР_1, отримання
продукції  по ціні зазначеній в договорі,
свідчить про прийняття відповідачем договору до виконання без подання заявки.

З огляду на
вищевикладене, керуючись ст.ст.99,101,103-105 ГПК України, Львівський
апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Буського міжгосподарського комбікормового
заводу, смт.Красне Буського району задоволити частково.

2.Рішення господарського суду Львівської  області від 9.10.2006 року

у справі №4/1956-6/308 в частині стягнення 1447,44 грн.
пені- скасувати.

3.В стягненні 1447,44 грн. пені відмовити.

4.В іншій частині рішення суду залишити без змін.

5.Матеріали справи повернути в господарський суд Львівської
області.

Головуючий-суддя                                                                                Кордюк
Г.Т.

Суддя
Мурська Х.В.

Суддя
Давид Л.Л.