ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"27" лютого 2007 р.
Справа № 3/524/06

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Таценко Н.Б.,

суддів Сидоренко М.В., Мишкіної М.А.

при секретарі судового засідання  Кійко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явився

від відповідача: Котова Ю.Ю., довіреність № 26.07.06р. від 26.07.06р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ „Берегиня”

на рішення господарського суду Миколаївської області

від 19.12.2006р.

у справі № 3/254/06

за позовом ВАТ „Мегабанк” в особі Миколаївської філії ВАТ „Мегабанк”

до ТОВ „Берегиня”

про звернення стягнення

(суть спору зазначається згідно рішення суду)

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 19.12.2006р. по справі № 3/524/06 (суддя Смородінова О.Г.) позов ВАТ „Мегабанк” в особі Миколаївської філії ВАТ „Мегабанк”  до ТОВ „Берегиня” про звернення стягнення на предмети забезпечувального обтяження за договором застави від 09.11.04р. задоволені, з ТОВ „Берегиня” стягнено 99510,54 грн. боргу по кредиту, 668 грн. інфляційних, 136,94 грн. –3% річних, 142,97 грн. пені за прострочення оплати нарахованих процентів, 784,9 пені за прострочення повернення кредиту з зверненням стягнення на предмети забезпечувального обтяження за договором застави від 09.11.2004р., в іншій частині позовних вимог відмовлено по ст.ст. 173,193 Господарського кодексу України, ст.ст. 589, 590, 625, 1048, п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, ст. 20 Закону України „Про заставу”, ст. 24 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень” № 1255-1V (далі Закон України № 1255-ІV), п.1.3 та п. 4.1 договору застави.

В апеляційній скарзі  ТОВ „Берегиня” просить вказане рішення господарського суду скасувати, в позові відмовити, посилаючись на недотримання позивачем ч.3 ст.24, ч.4 ст.43 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень” із-за непроведення належної реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження до початку процедури звернення стягнення, порушення ч.4 ст.23 названого Закону, ст. 509 Цивільного кодексу України у вигляді звернення стягнення на предмети забезпечувального обтяження загальною вартістю 247 320 грн. за умови задоволення позовних вимог на загальну суму 102 373,78 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача,

судова колегія, -

ВСТАНОВИЛА:

Внаслідок невиконання ТОВ „Берегиня” (позичальник) укладеного з ВАТ „Мегабанк” в особі Миколаївської філії (кредитор) умов кредитного договору №109/2004 від 09.11.04р. по своєчасному поверненню кредиту з оплатою 18% річних банк звернувся з позовними вимогами про стягнення 126428,65 грн. заборгованості шляхом звернення стягнення на предмети забезпечувального обтяження по ст.ст. 589,590  Цивільного кодексу України, ст. 20 Закону України „Про заставу”, ст. 24 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень” відповідно до п.1.3 і п. 4.1 договору застави від  09.11.04р., проведення реєстрації приватного забезпечувального обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №1451903.

Рішенням господарського суду Миколаївської області позовні вимоги задоволенні частково на загальну суму 102 373,78 грн., в решті позову відмовлено  з мотивів, наведених в описовій частині постанови.

З змісту апеляційної скарги випливає, що позичальник не оскаржує розмір задоволених позовних вимог за невиконання умов кредитного договору, посилаючись фактично на недодержання банком порядку звернення з наведеним позовом, так як додана до позову заява про реєстрацію змін обтяження рухомого майна від 16.10.06р. №03/1249 по ч.4 ст.43 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень” не являється підтвердженням виконання обов’язку обтяжувача зареєструвати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. При цьому з Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за договором застави від 09.11.04р. станом на 16.10.06р. вбачається, що звернення стягнення на об’єкти обтяження не зареєстровано.

В ході апеляційного засідання представник відповідача підтвердив відсутність жодних заперечень щодо суми задоволених позовних вимог  за невиконання основного зобов’язання по кредитному договору мотивуючи необхідність скасування судового рішення недотриманням банком досудового порядку розгляду спору, встановленого ч. 3 ст. 24, п. 4 ст. 43 Закону України № 1255-ІV. Однак довід скаржника про порушення банком при зверненні з даним позовом досудового порядку розгляду спору спростовується ч. 5 ст. 5 ГПК України, згідно котрій порядок досудового врегулювання господарських спорів не поширюється на спори про звернення стягнення на заставлене майно.

Одночасно посилання товариства на наявність порушення п. 4 ст. 23 Закону України № 1255-ІV шляхом звернення стягнення на предмети забезпечувального обтяження загальною вартістю 247 320 грн. за умови задоволення позовних вимог на загальну суму 102 373,78 грн. не заслуговує на увагу, т. я. скаржником всупереч ст. 33 ГПКУ не конкретизовано і не доведено належним чином яка саме кількість об’єктів забезпечувального обтяження достатня для повного задоволення забезпеченої обтяженням вимоги. Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України „Про заставу” кредитор має право у разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов’язання одержати задоволення з вартості заставленого майна, тобто майно, яке складає предмет застави, повинно бути реалізовано у встановленому порядку. Отже, тільки після проведення фактичної реалізації заставленого майна визначається чи достатня одержана сума грошових коштів для повного задоволення забезпеченої обтяженням вимоги.

За таких умов рішення господарського суду Миколаївської області від 19.12.2006р. по справі № 3/524/06 відповідає чинному законодавству, матеріалам та обставинам даної справи, правових підстав для скасування останнього і задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101 –103, 105 ГПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 19.12.2006р. по справі № 3/524/06 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя          Н.Б. Таценко

Суддя                                                                                                           М.В.Сидоренко

Суддя                                                                                                            М.А. Мишкіна