ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"17" квітня 2007 р.

Справа № 16/328/05-нр

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого Журавльова О.О.,

суддів
Тофана В.М., Михайлова М.В.

при секретарі судового засідання  Бритавська Ю.С.

за участю представників сторін:

від позивача  Дворянова
О.І.  за довіреністю від
20.11.2006р. №023/06-806

від відповідача ПП ОСОБА_1

розглянувши  у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства Енергопостачальна компанія „Миколаївобленерго”

на рішення господарського суду Миколаївської
області  від  23 січня 2007 року

у справі №16/328/05-НР

за позовом  Відкритого
акціонерного товариства Енергопостачальна компанія „Миколаївобленерго”

до Приватного підприємця ОСОБА_1

про стягнення 9548,86 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Миколаївської області  від 23 січня 2007
року у справі №16/328/05-НР  (суддя
Філінюк І.Г.)  ВАТ ЕК „Миколаївобленерго”   відмовлено у задоволенні позовних вимог
про стягнення з ПП ОСОБА_1 заборгованості за перевищення договірних величин
споживання електроенергії за квітень-червень 2005 року в сумі 9548,86 грн.

Приймаючи рішення суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не надано відповідних доказів доведення до початку
розрахункового періоду (до 20.03.2005р., до 20.04.2005р., та до 20.05.2005р.)
граничної величини споживання електричної енергії, а із матеріалів справи
вбачається, що повідомлення про коригування договірної величини у квітні
-червні 2005 року позивач направляв відповідачу після закінчення розрахункового
періоду. Окрім того, судом першої інстанції встановлено, що відповідач фактично
не перевісив граничні величини споживання електричної енергії у зазначені
місяці порівняно з обсягами, доведеними йому енергопостачальною організацією у
додатку №1 до договору, проте, як встановлено у Постанові ВГСУ від
16.11.2006р., позивач фактично намагається застосувати до відповідача за несвоєчасну
оплату спожитої електроенергії штраф передбачений ст.26 Закону України „Про
електроенергетику”, тобто іншу фінансову санкцію, ніж пеня в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що передбачена умовами п.3.2. договору.

Позивач із рішенням суду першої
інстанції не згодний, в апеляційній скарзі просить його скасувати і прийняти
нове рішення, яким позовні вимоги ВАТ ЕК „Миколаївобленерго”   задовольнити, з посиланням при цьому на
те, що судом першої інстанції не в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, та
висновки суду не відповідають обставинам справи.

За доводами позивача, судом першої
інстанції не враховано, що відповідно до п.4 Додатку №1 до договору НОМЕР_1 від
10.01.2004р., а також п.11 Постанови КМУ №475 від 09.04.2002р. „Про внесення
змін до Порядку постачання електричної енергії” за підсумками місяця гранична
величина споживання електричної енергії для споживачів коригується до рівня
фактично сплаченої за цей місяць величини її споживання. Оскільки відповідач не
здійснив оплату виставлених відповідачем рахунків за спожиту електроенергію у
встановлений договором строк, то позивач скорегував граничну величину
споживання електроенергії до рівня фактично сплаченої, а відповідно до ч.5
ст.26 ЗУ „Про електроенергетику”, п.2 договору, п.5 додатку №1 до цього
договору, споживачі у випадку споживання електроенергії понад договірну
величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам 5-ти кратну вартість
різниці фактично спожитої і договірної величини. Також позивач  посилається на порушення судом першої
інстанції ч.5 ст.26 Закону України „Про електроенергетику”, п.п.11,13 „Порядку
постачання електричної енергії”, затвердженого Постановою КМУ від 09.04.2002р.

Відповідач у судовому засіданні
просив оскаржуване судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу
позивача -без задоволення, з посиланням
при цьому  на те, що ним не
перевищені встановлені договором граничні величини споживання електричної
енергії, а лише порушені строки оплати спожитої електричної енергії.

На підставі ст.77 ГПК України у
судовому засіданні оголошувалася перерва до 17.04.2007р.

Відповідно до ст.85 ГПК України, у
судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та
матеріального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський
суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги
позивача, з огляду на наступне:

Як правильно встановлено судом
першої інстанції і підтверджується матеріалами справи, 10.01.2004р. між
позивачем (Енергопостачальна організація) і відповідачем (Споживач) укладений
договір про постачання електричної енергії і про технічне забезпечення
електропостачання споживача НОМЕР_1, за умовами якого позивач зобов'язується
відпускати відповідачу електричну енергію як різновид товарної продукції і
забезпечувати технічну можливість її передачі у межах 26 кВт, дозволеної до
використання потужності, у т.ч. з розбивкою по об'єктах (Таблиця№1).

У п.2 цього договору встановлено,
що договірна величина місячного електроспоживання визначається згідно з
Додатком №1. На випадок перевищення договірних величин спожитої електроенергії
за розрахунковий період відповідач сплачує позивачу п'ятикратну вартість
різниці між фактичним споживанням і договірною величиною споживання згідно
ст.26 Закону України „Про електроенергетику”.

Відповідач за умовами цього
договору зобов'язався знімати і надавати по встановленій формі позивачу
показання розрахункових лічильників і електролічильників Субспоживачів згідно з
календарним графіком 10 числа щомісячно (п.3.1. договору); здійснювати
щомісячні авансові платежі за спожиту електроенергію в межах величини 60%
місячного електроспоживання, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі
спеціальним режимом використання позивачу до 16 числа по роздрібним тарифам,
діючим на день розрахунку з урахуванням ПДВ (п.3.2. договору); здійснювати у
п'ятиденний строк оплату рахунків позивача при остаточному розрахунку, оплату
за перетікання реактивної енергії з урахуванням ПДВ та інших платежів (п.3.3.
договору).

Також умовами п.4 цього договору
передбачено, що у випадку відсутності платежів у строк відповідно п.3.2. та
3.3. сторони керуються договірними зобов'язаннями, вимогами ПКЕЕ в частині
припинення подачі електричної енергії, а на суму заборгованості відповідно до
Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань” №543/96 від 22.11.96р. нараховується пеня у межах подвійної
облікової ставки НБУ за кожну добу по день фактичної оплати.

У повідомленні про обсяги
реалізації електричної енергії, яке є додатком №1 до укладеного між сторонами
договору від 10.01.2004р. НОМЕР_1,
відповідачу встановлена гранична (договірна) величина споживання
електричної енергії, зокрема на квітень, травень, червень  2005р. - по 4000 кВт.г. на кожний місяць, а
також встановлений порядок коригування договірної (граничної)  величини електороспоживання, а саме,
встановлено, що за підсумком розрахункового періоду, тобто після терміну оплати
за використану електричну енергію за розрахунковий період, зазначений у
договорі, гранична (договірна) величина споживання електричної енергії
коригується позивачем до рівня фактично сплаченої за цей період величини її
споживання та доводиться  повідомленням у
місячний термін з моменту коригування. У п.5 цього повідомлення встановлено, що
у разі перевищення встановлених як  договірні
граничних  величин споживання електричної
енергії відповідач несе відповідальність згідно з частиною п'ятою статті 26
Закону України „Про електроенергетику”.

Додатковою угодою до договору  від 10.01.2004р. НОМЕР_1 сторони доповнили
договір  в тому числі і п.2.1., згідно з
яким, граничні (договірні) величини споживання електричної енергії вважаються
доведеними позивачем до відома відповідача до початку кожного наступного
розрахункового періоду  „Повідомленням про
обсяги реалізації електричної енергії споживачу” (Додаток №1, який є
невід'ємною частиною договору від 10.01.2004р. НОМЕР_1 „Про постачання
електричної енергії і про технічне забезпечення електропостачання споживача”).
При зміні обсягів очікуваної договірної величини споживання електричної енергії
відповідач письмово повідомляє про це позивача. У цьому разі гранична
(договірна) величина споживання електричної енергії коригується позивачем та
доводиться до відповідача письмовим повідомленням у 10-ти денний термін з дня
отримання листа.

Таким чином, із умов укладеного між
позивачем і відповідачем договору від 10.01.2004р. НОМЕР_1, додатку №1 та
додаткової угоди до цього договору випливає, що позивач має право встановлювати
відповідачу граничну (договірну) величину споживання електричної енергії на
кожний місяць 2005 року, а також має право проводити коригування  граничної (договірної) величини споживання
електричної енергії до рівня фактично сплаченої за цей період величини її
споживання.

Право позивача встановлювати
відповідачу граничну (договірну) величину споживання електричної енергії
передбачено також абз. 1 п.11 Порядку постачання електричної енергії
споживачам, затвердженим постановою КМУ від 09.04.2002р. №475, а право позивача
проводити коригування  граничної
(договірної) величини споживання електричної енергії до рівня фактично
сплаченої за цей період величини її споживання передбачається як абз. 2 п.11
названого Порядку постачання електричної енергії споживачам, так і п.5.3.
Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ
31.07.1996р. №28 (у редакції постанови НКРЕ 22.08.2002р. №928) та
зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14.11.2002р. №903/7191.

Разом з тим, виходячи із умов
укладеного між позивачем і відповідачем договору від 10.01.2004р. НОМЕР_1,
додатку №1 та додаткової угоди до нього,
відповідач несе відповідальність саме за перевищення  встановлених як  договірні граничних  величин споживання електричної енергії  згідно з частиною п'ятою статті 26 Закону
України „Про електроенергетику”.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону
України „Про електроенергетику”, в редакції, що діяла до 22.07.2005р.,
споживачі (крім населення) у випадку споживання електричної енергії понад
договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам
п'ятикратну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Тобто, положеннями ч.5 ст.26
означеного Закону України встановлена
відповідальність споживачів  за
споживання електричної енергії понад договірну величину. Положень щодо відповідальності
споживачів за споживання електроенергії понад договірну величину після
проведеного енергопостачальником коригування граничної величини споживання
електричної енергії до рівня фактично сплаченої ч.5 ст.26 Закону України „Про
електроенергетику” не містить.

Таких умов не містить також і
укладений між сторонами договір від 10.01.2004р. НОМЕР_1, додаток №1 та
додаткова угода до нього.

Між тим, як встановлено
матеріалами  справи, у встановлений
договором строк відповідач подав до позивача звіт про обсяг спожитої
електроенергії за квітень 2005 року, згідно з яким, відповідачем спожито 3600
кВт.г. електричної енергії, а також здійснив авансовий платіж на суму 0,44 грн.
за 2 кВт.г. спожитої у  квітні
електричної енергії. Позивач виставив відповідачу рахунок НОМЕР_2 від 10.04.2005р.
на оплату спожитої у квітні електричної енергії на суму 871,55 грн., який
відповідно до умов укладеного між сторонами договору відповідач зобов'язаний
оплатити у п'ятиденний строк, тобто, із врахуванням вихідних днів, до
18.04.2005р.  Цей рахунок оплачений
відповідачем 04.05.2005р., тобто із порушенням строків оплати, встановлених
умовами договору.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою
спожитої у квітні електричної енергії позивач здійснив корегування  граничної величини спожитої відповідачем у
квітні електричної енергії до рівня фактично сплаченої за  квітень 2005 року величини її споживання,
тобто до 2 кВт.г., а решту спожитої відповідачем у квітні електроенергії (2598
кВт.г.) розрахував згідно з ч.ч.5,6 ст.26 Закону України „Про
електроенергетику” як перевищення договірної величини електроспоживання у
п'ятикратній вартості в сумі 3482,86 грн., про що 12.05.2005р. позивачем
складений відповідний акт.  Цей акт, а
також повідомлення про коригування граничної величини споживання електричної
енергії і рахунок НОМЕР_1 на оплату скорегованої граничної величини споживання
електричної енергії отриманий відповідачем 17.05.2005р., що підтверджується
повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно звітів про обсяг спожитої
електроенергії за травень, червень  2005р. відповідачем у травні спожито 3500
кВт.г., а у червні 2936 кВт.г. електричної енергії і здійснений  авансовий платіж на суму 0,44 грн. за 2
кВт.г. за кожний місяць. Позивач
виставив відповідачу рахунок НОМЕР_4 від 11.04.2005р. на оплату спожитої
у травні електричної енергії на суму 994,52 грн. зі строком сплати 18.05.2005р.
та рахунок НОМЕР_3 від 15.06.2005р. на оплату спожитої у червні  електричної енергії на суму 826,40 грн. зі
строком сплати 20.06.2005р.

Виставлені позивачем рахунки
відповідач оплатив із порушенням строків їх оплати, а саме, рахунок за травень
оплачений відповідачем 30.05.2005р. та 31.05.2005р., а за червень 29.06.2005р.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою
відповідачем спожитої у травні, червні 2005р. електричної енергії позивач здійснив
корегування  граничної величини спожитої
відповідачем у травні та червні
електричної енергії до рівня фактично сплаченої за ці місяці  величини її споживання, тобто до 2 кВт.г., а
решту спожитої відповідачем електроенергії (3498 кВт.г. у травні та 2934
кВт.г.  червні) розрахував згідно з
ч.ч.5,6 ст.26 Закону України „Про електроенергетику” як перевищення договірної
величини електроспоживання у п'ятикратній вартості в сумі 3313,20 грн. за
травень та в сумі 2752,8 грн. за червень, про що 07.06.2005р. та 05.07.2005р.
позивачем складені відповідні акти за травень і червень.  Ці акти, а також повідомлення про коригування
граничної величини споживання електричної енергії і рахунки  на оплату скорегованої граничної величини
споживання електричної енергії отримані позивачем 11.06.2005р. за травень та
09.07.2005р. за червень.

Таким чином, матеріалами справи
встановлено, що  перевищення граничної
(договірної) величини споживання електричної енергії сталося внаслідок
здійсненого позивачем коригування цієї величини до рівня фактично сплаченої
відповідачем електричної енергії, а як вище встановлено апеляційним
господарським судом, ні умови укладеного між сторонами договору від
10.01.2004р. НОМЕР_1 з  додатком №1 та
додатковою угодою  до нього, ні положення
ч.5 ст.26 Закону України „Про електроенергетику” не встановлюють
відповідальність відповідача за перевищення граничної (договірної) величини,
яке сталося  внаслідок здійсненого
позивачем коригування граничної (договірної) величини споживання електричної
енергії.

Відповідно до ч.1 ст.216
Господарського кодексу України, учасники
господарських відносин  несуть
господарсько-правову  відповідальність  за
правопорушення у сфері господарювання
шляхом    застосування    до
правопорушників господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Разом з тим,
вимогами ч.1 ст.218 ГК України встановлено, що підставою  господарсько-правової відповідальності
учасника господарських  відносин  є
вчинене  ним  правопорушення  у
сфері господарювання.

З огляду на викладене, апеляційний
господарський суд вважає, що фактично відповідач не перевищував встановлені
позивачем граничні (договірні) величини споживання електричної енергії, тобто
не допустив правопорушення за яке положеннями ч.5 ст.26 Закону України „Про
електроенергетику” передбачена відповідальність у вигляді оплати п'ятикратної
вартості  різниці фактично спожитої і
договірної величини.

Навпаки, із матеріалів справи
випливає,  що відповідач фактично  порушив
строки оплати спожитої електричної енергії, а за порушення зобов'язань
щодо строків оплати електричної енергії, умовами п.4 укладеного між сторонами
договору передбачена відповідальність відповідача у вигляді сплати позивачу
пені.          Такий висновок апеляційного
господарського  суду підтверджується
також Постановою Вищого господарського суду України від 16.11.2006р., якою
встановлено, що позивач у справі фактично намагається застосувати до
відповідача іншу, ніж пеня санкцію за несвоєчасну оплату спожитої електроенергії,  а відповідно до вимог ч.1 ст.111-12 ГПК
України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є
обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Оскільки під час нового розгляду
справи позивач не скористався наданим йому вимогами ст.22 ГПК України правом
змінювати предмет позову, то суд першої інстанції прийняв обґрунтоване і
правомірне рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог про
стягнення з відповідача заборгованості за перевищення договірних величин
споживання електроенергії за квітень-червень 2005 року в сумі 9548,86 грн.

Звідси апеляційний господарський
суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги
позивача.

Доводи позивача, викладені в
апеляційній скарзі щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального
права та неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи
спростовуються вищевикладеним.

Керуючись ст.ст.99,101-105
Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду
Миколаївської області від 23 січня 2007 року у справі №16/328/05-НР залишити
без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства
Енергопостачальна компанія „Миколаївобленерго”  -
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя

О.О. Журавльов

Судді

В.М. Тофан

М.В. Михайлов