СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.07                                                                                 Справа № 13/70

За позовом Дочірнього підприємства “Донецький облавтодор” ВАТ “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” м. Донецьк

до Дочірнього підприємства “Луганський облавтодор” ВАТ “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” м. Луганськ

про стягнення 18 217 грн. 10 коп.

Суддя
Яресько Б.В.

За участю:
Секретар судового засідання Савенко В.Ю.

Від позивача
Не прибув

Від відповідача
Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернувся з позовом про стягнення суми заборгованості за надані послуги в розмірі 14 802 грн. 90 коп., втрат від інфляції –2 634 грн. 62 коп., 3 % річних в сумі 779 грн. 58 коп.

Відповідач відзив на позов і витребуванні документи не надав, участь свого представника у засіданнях не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце проведення засідань,

Відповідач не повідомив суд про наявність поважних причин, що перешкоджають йому забезпечити участь у судовому засіданні свого представника, в зв’язку з чим відповідно до ст. 75 ГПК України спір розглядається за наявними в справі матеріалами

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що між сторонами по справі 03 лютого 2005 р. був укладений договір б/н на надання послуг дорожньо-будівельною технікою згідно яких позивач зобов’язався надати відповідачу послуги дорожньо-будівельною технікою ротор УРАЛ 05-45 ЯНІ, а відповідач прийняти та оплатити послуги. Згідно п. 4.2. договору відповідач зобов’язався оплатити послуги не пізніше 15 числа місяця наступного  після виконання послуг, за рахунком позивача.

Позивачем протягом 04.02.2005-08.02.2005 р. були виконанні роботи на загальну суму 14802 грн. 90 коп., що підтверджується матеріалами справи.

08.02.2005 р. позивач надав відповідачу рахунок на суму 14802 грн. 90 коп., який у встановлений договором строк оплачений не був.

Згідно акту звірення підписаного сторонами заборгованість за договором станом на 01.07.2007 р. становить 14 802 грн. 90 коп.

Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом в якому просить суд стягнути борг в сумі 14 802 грн. 90 коп., 3 % річних за період з 16.03.2005 р. по 14.12.2006 р. в сумі 779 грн. 58 коп., втрати від інфляції за квітень 2005 р. –листопад 2006 р. в сумі 2 634 грн. 62 коп. обґрунтовуючи свої вимоги порушенням відповідачем умов договору та нормами ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач заперечень проти позову , або доказів оплати боргу суду не надав.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського  процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським  визнається  зобов'язання,  що  виникає  між суб'єктом  господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених  Господарським  кодексом,  в силу  якого  один  суб'єкт  (зобов'язана  сторона,  у  тому  числі боржник)  зобов'язаний  вчинити  певну дію господарського   чи управлінсько-господарського  характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати  роботу,  передати   майно,   сплатити гроші, надати інформацію тощо),  або утриматися від певних дій,  а інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та  інші учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських   договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного  кодексу  України  з урахуванням особливостей, передбачених Господарським  кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватися у встановлений строк.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –182 грн. 17 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 44,49, 75, 82-87 Господарського  процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства “Луганський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” м. Луганськ, Кам’янобрідський район, Лінія Залізниці 9 ідентифікаційний код 31995774 на користь Дочірнього підприємства “Донецький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” м. Донецьк пр. Комсомольський 6а ідентифікаційний код  32001618  заборгованості за надані послуги в розмірі 14 802 грн. 90 коп., втрат від інфляції –2 634 грн. 62 коп., 3 % річних в сумі 779 грн. 58 коп., державне мито у сумі –182 грн. 17 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., наказ видати.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько