Харківський апеляційний господарський суд
Ухвала

Іменем України

Адміністративна справа                             Головуючий  по 1-й інстанції

№ АС-4/525-06                                               Суддя –Моїсеєнко В.М.

Доповідач по 2-й інстанції

Суддя –Бабакова Л.М.

29 січня 2007 року                                                      м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Карбань І.С., суддів Бабакової Л.М., Шутенко І.А.

За участю секретаря судового засідання: Міраков Г.А.

За участю представників сторін:

позивача –Літвинова Л.Т. –дов. б/н від 15.01.2007р.

відповідача –Шкриль Л.Г. –дов. № 985/9/10-009 від 11.01.2006р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду заяву про апеляційне оскарження та апеляційну скаргу (вх. 4667С/2-4) відповідача, ДПІ в м. Суми, на Постанову господарського суду Сумської області від 02.11.2006 року по справі № АС-4/525-06

за позовом Виробничо-експедиційна фірма "Дефо", м. Суми

до  ДПІ в  м. Суми

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

Встановила:

Постановою господарського суду Сумської області від 02.11.2006р. (суддя  Моїсеєнко В.М.) позов було задоволено. Визнано нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми від 10.05.2006 р. № /0/29731, № /0/29732, та № /1/29731, № /1/29732 від 19.07.2006 р. Повернуто з державного бюджету України на користь Виробничо-експедиційна фірма "Дефо" 3,40 грн. судового збору.

Відповідач, ДПІ в м. Суми, з Постановою господарського суду не згодний, подав заяву про апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, в яких просить апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Позивач, Виробничо-експедиційна фірма "Дефо", у запереченні на апеляційну скаргу просить залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення. Вважає, що постанова по справі обґрунтована і прийнята з урахуванням матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Посадовими особами відповідача була проведена документальна перевірка дотримання вимог податкового законодавства України підприємства позивача за період з 01.10.2004р. по 31.12.2005р., про що був складений акт № 2807/233/30267749/34 від 21.04.2006р.

Згідно акту перевірки відповідача, позивач в своїй фінансово - господарській діяльності порушив вимоги п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.5 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.1997 року № 283/97-ВР із змінами та доповненнями, в результаті чого позивачу донараховано податку на прибуток в сумі 45850 грн., в тому числі за четвертий квартал 2004 року в сумі 9834 грн., за 2005 рік в сумі 36016 грн.; вимоги п. 4.1 ст. 4, п.п. 7.4.4, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року "Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР із змінами та доповненнями, в результаті чого позивачу донараховано податку на додану вартість в сумі 34006 грн., в тому числі за 2004 рік - 8045 грн., за 2005 рік - 25961 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення № /0/29731 від 10.05.2006р. про донарахування податкового зобов’язання по податку на прибуток за основним платежем 45850 грн. та фінансові санкції 17829 грн., всього на суму 63679 грн. та № /0/29732 від 10.05.2006р. про донарахування податкового зобов’язання по податку на додану вартість за основним платежем 34006 грн. та фінансові санкції 17003 грн., всього на суму 51009 грн.

Не погодившись з даними рішеннями податкової інспекції, відповідно до пп. 5.2.2. п. 5.2. ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ та Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків державними податковими адміністраціями, затвердженого наказом ДПА України № 29 від 11.12.1996р. (із змінами та доповненнями), позивач оскаржив вищевказані податкові повідомлення - рішення в адміністративному порядку, подавши скаргу до ДПІ в м. Суми.

За результатами розгляду скарги відповідачем було прийняте рішення про результати розгляду первинної скарги № 46177/10/25-0013-1/246/СК від 14.07.2006р., яким оскаржувані податкові повідомлення - рішення були залишені без змін, а скарга виробничо-експедиційної фірми "ДЕФО" залишена без задоволення.

Після чого ДПІ в м. Суми прийняла податкові повідомлення № /1/29731 від 19.07.2006р. про донарахування податкового зобов’язання по податку на додану вартість за основним платежем 34006 грн. та фінансові санкції 17003 грн., всього на суму 51009 грн. та № /1/29732 від 19.07.2006р. про донарахування податкового зобов’язання по податку на прибуток за основним платежем 45850 грн. та фінансові санкції 17829 грн., всього на суму 63679 грн.

Згідно матеріалів справи, основним видом діяльності позивача є заготівля та переробка металобрухту чорних металів. 03.04.2003 року він уклав договір з приватним підприємством "Стоік". 01.02.2004 року позивач та приватне підприємство "Стоік" внесли в цей договір зміни та виклали його в іншій редакції, тобто з 01.02.2004 року правовідносини між позивачем та приватним підприємством "Стоік" регулювалися договірними зобов'язаннями від 01.02.2004 року, які діяли і станом на 01.10.2004 року, тобто на початок перевіряємого періоду. Діяльність між позивачем та приватним підприємством "Стоік" здійснювалася за договором комісії, в якому позивач виступав як комісіонер, а ПП "Стоік" виступав як комітент. Зміни до договору позивач та ПП "Стоік" внесли у повній відповідності до ч. 1 ст. 653 Цивільного кодексу України, де зазначено, що у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Згідно ст. 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до ч. 3 ст. 1012 Цивільного кодексу України істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується продати або купити майно, є умови про це майно та про його ціну.

Згідно п. 1.2. та п. 2.2 Змін від 01.02.2004 року та договору від 03.04.2003 року предметом комісії є метали, асортимент яких зазначений в накладних, ціна металу зазначається в гривнях на базових умовах поставки, зазначається в накладних, тобто позивачем та ПП "Стоік" дотримано істотні умови договору комісії.

На підставі договору від 01.02.2004 року позивач здійснював купівлю - продаж металобрухту, який був власністю ПП "Стоік", однак відповідач при проведенні перевірки та складенні 21.04.2006 року акту перевірки необґрунтовано не взяв до уваги договірні відносини, які існували між позивачем та ПП "Стоік" та донарахував податкові зобов'язання по податку на прибуток на підставі висновків про завищення валових витрат на загальну суму 183399 грн. за рахунок вартості металобрухту, втраченого в дорозі на суму 159 211 грн., від перевищення норм засміченості на суму 6112 грн. та виплати штрафів на суму 18075,60 грн.

Донарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість відповідач здійснив за рахунок:

-          включення до складу податкового кредиту сум ПДВ з вартості металобрухту, на який при прийманні покупцем був застосований завищений відсоток засміченості, що не відповідає ДСТ2787-75 та ДСТУ4121-2002, у сумі 1223 грн.;

-          включення до складу податкового кредиту сум ПДВ з вартості металобрухту, який був втрачений в дорозі у сумі 31842 грн.,

-          безпідставно проведеного корегування на суму 3849 грн. 14 коп., де ПДВ становить 641 грн. Позивач в податковому обліку провів коригування суми ПДВ 641 грн. і виписав безпідставно коригування кількісних і вартісних показників № 52 від 30.12.2005р. ТОВ "Каскад" на суму перерахованих коштів даним підприємством в зв’язку з тим, що підприємство перерахувало дебіторську заборгованість, яка обліковується у позивача на рахунку 361 в сумі 3849,14 грн.;

-          включення до податкового кредиту суми ПДВ 300 грн. по ксерокопії податкової накладної № 001/2004 від 31.10.2004р.

Відповідачем за наслідками перевірки неправомірно було застосовано п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.5 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" і донараховано позивачу вищевказані податкові зобовязання, так як проданий металобрухт був власністю не позивача, а ПП "Стоік", всі ризики стосовно втрат та списання металобрухту несе не позивач, як комісіонер, а ПП "Стоік" як комітент, що передбачено в п. 6.1 Змін від 01.02.2004 року до договору від 03.04.2003 року.

Відповідно до ст. 1018 ЦК України майно придбане комісіонером за рахунок комітента є власністю комітента. Таким чином, згідно договірних умов між позивачем та ПП "Стоік", саме ПП "Стоік" повинно було відображати в своїх фінансово - господарських документах вартість металобрухту, втраченого в дорозі, втрати від перевищень норм засміченості та збитки по штрафам, а також виключити вищезазначені суми ПДВ з податкового кредиту в своєму бухгалтерському обліку.

Згідно вимог ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Суд першої інстанції обґрунтовано зробив висновок, що відповідач не довів у встановленому порядку правомірність винесених ним вищезазначених податкових повідомлень - рішень від 10.05.2006 року та від 19.07.2006 року та задовольнив вимоги позивача в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що постанова господарського суду Сумської області від 02.11.2006р. підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відповідача –без задоволення.

Керуючись ст.ст. 167, 195, 196, п. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206, 209, 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Сумської області від 02.11.2006р. по справі № АС-4/525-06 залишити без змін.

Дана ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

Роз'яснити сторонам, що вони мають право на дану ухвалу подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Справу направити до суду першої інстанції.

Головуючий суддя          Карбань І.С.

Судді                                                                 Бабакова Л.М.

Шутенко І.А.