ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.07                                                                                        Справа №  22/62д/07

За позовом : Закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк”, в особі Запорізького регіонального управління ПриватБанку, (69002, м. Запоріжжя, вул.  Глісерна, 1),
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Еталон-1”,(70540, Запорізька обл., Оріхівський район, с. Кірове, вул. Степна, буд 1-А)

Суддя Скиданова Ю.О.

Представники сторін:

Від позивача -
Якушев С.О., представник, довіреність №3924-П_О від 01.09.2005р.

Від відповідача
Мирна М.Г., представник, довіреність №8 від 02.02.2007р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлено позовні вимоги  про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю „Еталон-1” заборгованості за Кредитним договором № ВЛ1957/ГП від 30.05.2005 р. у розмірі 582670,45грн.,  що складається із: заборгованості за тілом кредиту –570000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом –11321,92 грн.; заборгованості по пені за прострочене тіло кредиту – 1327,40 грн.; заборгованості по пені за прострочені відсотки – 21,13 грн.  на користь закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк” в особі Запорізького регіонального управління “ПриватБанк”, а також  про розірвання зазначеного Кредитного договору № ВЛ1957/ГП від 30.05.2005 р., укладеного між ЗАТ КБ “ПриватБанк” та ТОВ „Еталон-1”.

Ухвалою суду від 24.01.2007р. порушено  провадження у  справі  №22/62д/07, призначено судове  засідання на 15.02.2007р.

У судовому засіданні 15.02.2007 р. розгляд справи судом закінчено, на підставі ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частину рішення (за згодою представників сторін).

За клопотанням сторін судові засідання проводились без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги, зазначивши, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № ВЛ1957/ГП від 30.05.2005 р., за умовами якого ТОВ “Еталон-1” отримано кредит у формі поновлювальної кредитної лінії у розмірі  800 000,00 грн. з кінцевим терміном погашення 01.03.2006р. на умовах та зі сплатою відсотків, комісійної винагороди, в обумовлених цим договором строки. Зазначає, що відповідач, в порушення умов договору, не виконав взятих на себе зобов’язань, у зв’язку з чим. заборгованість відповідача перед позивачем складає 582670,45 грн.,  що складається із: заборгованості за тілом кредиту –570000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом –11321,92 грн.; заборгованості по пені за прострочене тіло кредиту –1327,40 грн.; заборгованості по пені за прострочені відсотки –21,13 грн.  На підставі ст.ст.509, 526, 527, 530, 610, 611, 612, 624, 1054 ЦК України, ст.ст.173, 174, 175, 188, 193, 217, 218, 229, 230 ГК України просить позов задовольнити.

Відповідач позовні  вимоги визнав  у  повному  обсязі, проти розірвання договору  не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд встановив, що 30.05.2005 р. між закритим акціонерним товариством комерційним банком “ПриватБанк”, в особі Запорізького регіонального управління ПриватБанку, м. Запоріжжя (позивач по справи, далі - Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю „Еталон-1” (відповідач по справі, далі - Позичальник) укладено кредитний договір № ВЛ1957/ГП (далі –Кредитний договір) відповідно до умов якого, Позивач надав Відповідачу кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії з загальним лімітом 800 000,00 грн. на строк по 01.03.2006р. на умовах, передбачених цим договором та зі сплатою відсотків, винагороди, обумовлених цим договором.

За користування кредитом в період з дати списання грошових коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно п.п. 1.3, 2.2.3, 2.4.1 Кредитного договору, Позичальник (Відповідач у  справі)  сплачує відсотки в розмірі 19 % річних.

Відповідно до п. п. 4.2, 5.1 Кредитного договору при порушенні Позичальником будь-якого з зобов’язань по погашенню кредиту, передбачених п. п. 1.3, 2.2.3, 2.3.2 Кредитного договору, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 38 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Як свідчать матеріали справи та  пояснення  сторін, свої зобов'язання за Кредитним договором Позивач виконав у повному обсязі.

Натомість, Відповідачем  порушено вимоги умов п. п. 1.1, 2.2.2, 4.1, 4.2, 4.3 Кредитного договору, а саме не виконано в обумовлені строки зобов’язання щодо щомісячної сплати кредиту та відсотків за користування кредитом, передбачені Кредитним договором.

Заборгованість Відповідача за тілом кредиту  становить на  час розгляду справи –570000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом –11321,92 грн.

Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача за період з 21.12.2006 р. по 26.12.2006 р. пеню за прострочене тіло кредиту, що складає 1327,40 грн. та пеню за прострочення відсотків  в розмірі 21,13 грн..

Відповідно до п.3 ст. 611 Цивільного кодексу України, виконання обов’язків забезпечується неустойкою.

У відповідності із ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити при порушенні ним правил здійснення господарської діяльності, невиконанні або неналежному виконанні господарського зобов’язання.

П. 2 ст. 231 ГК України передбачає стягнення штрафних санкцій у випадку, коли це передбачено договором.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що  при порушенні  Позичальником будь-якого з зобов’язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2., 4.1., 4.3. договору, строків повернення кредиту, передбачених п.п. 1.3., 2.2.3., 2.3.2.  договору, винагороди передбаченої п.2.2.5., 4.4., 4.5., 4.6., 4.7. договору, Позичальник виплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2 % суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більш подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період за який виплачується пеня.

У відповідності з вимогами Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” № 543/96-ВР від 22.11.96 р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за несвоєчасну оплату пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем правомірно при нарахуванні пені застосовані вимоги Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання” щодо обмеження розміру за невиконання грошового зобов’язання подвійною обліковою ставкою НБУ, та враховані вимоги п. 6 ст. 232 ГК України, вірно визначений строк з якого почалось прострочення зобов’язання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання повинно бути виконано.

З урахуванням вимог вище перелічених норм законодавства пеня, що підлягає стягненню з ТОВ “Еталон-1”  за період з 21.12.2006 р. по 26.12.2006 р. за прострочене тіло кредиту складає 1327,40 грн. та пеня за прострочення відсотків –21,13 грн..

Сума позовних вимог визнана відповідачем у судовому засіданні 15.02.2006 р. у  повному  обсязі  без  зауважень та  заперечень.

Відповідно  до умов  Кредитного  договору, зокрема   п.2.3.2, у  випадку настання однієї із  подій : ... порушення  Позичальником якого-небудь із  зобов’язань, передбачених  умовами даного  договору..., банк має право розірвати договір у судовому порядку. При цьому, в останній  день дії  договору Постачальник зобов’язується  повернути Банку  суму  кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний термін його користування, цілком  виконати інші  зобов’язання за договором.

Оцінивши представлені докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає  задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами в передбаченому законом порядку та формі досягнуто згоду за всіма його істотними умовами.

Згідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за  кредитним  договором  банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином та у встановлений строк згідно закону та умов договору.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом, іншими законами та договором.

Як вбачається  із  матеріалів  справи та  не  заперечується  Відповідачем,  останній  порушив істотні умови Кредитного договору, а саме не виконав зобов’язання, передбачені п. п. 1.1, 2.2.2, 4.1, 4.2, 4.3 Кредитного договору.

Згідно з  пунктами 2- 4 ст. 188 ГК України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або  у разі неодержання відповіді  у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Листом б/н від 05.02.2007 р. позивач звернувся до ТОВ “Еталон-1” з пропозицію про розірвання договору, на яку відповідачем так і не було надано відповідь, у зв’язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Отже,  враховуючи викладені  вище обставини, суд  вважає  позовні вимоги обґрунтованими та  такими,  що підлягають задоволенню у  повному  обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведений до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 49, 82- 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.      Позов задовольнити.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Еталон-1” (70540, Запорізька обл., Оріхівський район, с. Кірове, вул. Степна, буд 1-А, р/р 0106 у Запорізькому РУ ПриватБанку, МФО 313399, ) на користь закритого акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” в особі Запорізького регіонального управління “ПриватБанк”, (69002, м. Запоріжжя, вул.  Глісерна, 1, р/р 3201 у Запорізькому РУ Приватбанку, МФО 313399, ) 570000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; 11321,92 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 1327,40 грн. пені за прострочене тіло кредиту; 21,13 грн. пені за прострочені відсотки, 5826,75 грн. державного мита, 118,00 грн.  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          Розірвати Кредитний договір № ВЛ1957/ГП від 30.05.2005 р. укладений між закритим акціонерним товариством комерційним банком “ПриватБанк та товариством з обмеженою відповідальністю “Еталон-1”.

Рішення господарського   суду   набирає   законної   сили     після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлено і підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК  України   02.04.2007 року.

Суддя                                                                                   Ю.О. Скиданова

Суддя   Скиданова Ю.О.