ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.02.07 р.                                                                               Справа № 20/3

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Вуглепоставка”, м.Донецьк

до відповідача Приватного підприємства „Мегаполіс-інвест”, м.Донецьк

про стягнення 50000,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Ткаченко О.П. за довіреністю

від відповідача не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю „Вуглепоставка”, м.Донецьк, із позовом до Приватного підприємства „Мегаполіс-інвест”, м.Донецьк, про стягнення 50000,00 грн. за договором поставки № 01-2702/04п від 27.02.2004р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір поставки № 01-2702/04п від 27.02.2004р. із додатковою угодою та додатками; рахунок № 01/03 від 02.03.2004р.; платіжні доручення; рахунки.

Відповідач заперечень проти позову суду не надав та у судове засідання не з’явився, незважаючи на те, що про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв’язку з чим справу розглянуто в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу за наявними в ній матеріалами, які є достатніми для вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, та вислухавши пояснення представника позивача, суд ВСТАНОВИВ:

27.02.2004р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Вуглепоставка” (Покупець), м.Донецьк, та Приватним підприємством „Мегаполіс-інвест”, м.Донецьк (Постачальник), був укладений договір поставки № 01-2702/04п (далі – договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що Постачальник зобов’язується поставити, а Покупець прийняти вугілля кам’яне енергетичне українського походження на умовах DDU – залізнична станція Вантажоотримувача у відповідності з умовами офіційних правил тлумачення торгових термінів Міжнародної торгової палати „Інкотермс 2000”, видання Міжнародної торгової палати № 560, які застосовуються у тому обсязі, в якому можливе їх здійснення резидентами України.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що Постачальник зобов’язаний поставити вугілля на умовах договору з характеристиками якості, узгодженими сторонами.

Пунктом 5.8 договору передбачено, що право власності на вугілля від Постачальника до Покупця переходить з моменту підписання акту приймання – передачі.

Пунктами 6.1, 6.2 договору передбачено, що оплата за поставлене вугілля здійснюється Покупцем у національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання Покупцем акту приймання – передачі вугілля, на підставі рахунку – фактури Постачальника. Датою оплати вугілля є дата списання грошових коштів з рахунку Покупця.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що вартість транспортування вугілля до ТЕС вантажоотримувача Покупець відшкодує Постачальнику на підставі документів згідно п. 4.10 за додатковою згодою сторін платника залізничного тарифу може надавати Покупець. Усі інші витрати, пов’язані з перевезенням вугілля, відносяться за рахунок Постачальника.

Позивач сплатив відповідачеві за залізничний тариф у розмірі 150000,00 грн., що підтверджується рахунком № 01/03 від 02.03.2004р. та платіжними дорученнями № 20 від 02.03.2004р. та № 24 від 12.03.2004р., однак фактичне виконання договору – поставка вугілля, не відбулася.

Відповідно до рахунків від 16.04.2004р. та від 20.04.2004р., які є наявними у матеріалах справи, Приватне підприємство „Мегаполіс-інвест”, м.Донецьк перерахувало на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю „Вуглепоставка”, м.Донецьк суму у розмірі 100000,00 грн., яка є частиною повернення за передплату Товариства з обмеженою відповідальністю „Вуглепоставка”, м.Донецьк.

Решта залізничного тарифу в сумі 50000,00 грн., перерахованого позивачем відповідачеві, не повернена позивачеві.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов’язань за договором, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 50000,00 грн. заборгованості.

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Згідно із ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші  учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних  вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву,  що  зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Позовні вимоги підтверджуються  наявними у справі копіями договору поставки № 01-2702/04п від 27.02.2004р. із додатковою угодою та додатками, рахунку № 01/03 від 02.03.2004р., платіжних доручень, рахунків.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 50000,00 грн. заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач до судового засідання не з’явився, проти позову не заперечив, витребуваних документів, обставини, викладені позивачем, не спростував, доказів погашення зазначеної заборгованості суду не надав.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, ст. ст. 82 – 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 509, 526, 530 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Вуглепоставка”, м.Донецьк, до Приватного підприємства „Мегаполіс-інвест”, м.Донецьк, - задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства „Мегаполіс-інвест” (83050, м.Донецьк, вул. Щорса, 33/12, поточний рахунок 0000 в АБ „Ікар-банк” м.Донецька, МФО 334594, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Вуглепоставка” (83015, м.Донецьк, пр. Миру 13, 6 поверх, поточний рахунок 0350 в ТОВ КБ „Український фінансовий світ”, МФО 377777, ) 50000,00 грн. – суми заборгованості, 500, 00 – витрат по сплаті державного мита, 118,00 грн. – витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Видати накази у встановленому порядку.

Повний текст рішення оголошено 06.02.2007р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів або в касаційному порядку через місцевий чи апеляційний господарський суд протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Донець О.Є.

Надруковано 3 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3. у справу                                                                                                                                      Вик. Марченко Ю.О.