КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2007                                                                                           № 39/199-18/600

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Дзюбка П.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача:Зверева Ю.М. дов. бн від 17.04.07 р.

Вакуленко Є.В. - директор

від відповідача 1:Лаврова О.В. дов. №3 від 21.12.2006 р.

від відповідача 2:не з’явився

від третіх особи:

ВО “Бурвуглекомплекс”:не з’явився

РУГУ МВС України у Святошинському районі м. Києва Канашук Я.А. дов. №51/2011 від 20.11.2006 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державне підприємство "Центрально-Західна Компанія "Вуглеторфреструктуризація"

на рішення Господарського суду м.Києва від 06.02.2007

у справі № 39/199-18/600

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма "НХД-Аудит"

до                                                   Міністерство палива та енергетики України

Державне підприємство "Центрально-Західна Компанія "Вуглеторфреструктуризація"

третя особа відповідача           Виробниче об"єднання "Бурвуглекомплекс"

Районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справУкраїни у Святошинському районі м. Києва

про                                                  зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.02.2007 року позов ТОВ Аудиторської фірми “НХД-Аудит” задоволений частково. Зобов’язано Державне підприємство „Центральне Західна компанія „Вуглеторфреструктуризкція” вчинити дії по підписанню договору №097 від 30.08.2005 р. Стягнуто з Державного підприємства „Центральне Західна компанія „Вуглеторфреструктуризкція” на користь ТОВ Аудиторської фірми “НХД-Аудит” 32 000 грн. заборгованості, 320 грн. витрат по сплаті держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Провадження у справі в частині позовних вимог до Міністерства вугільної промисловості України припинено. Дане рішення мотивоване ст.ст. 14, 205, 218, 525, 526, 528, 612 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з даним рішенням ДП “ЦЗХ “Вуглеторфреструктуризація” звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині зобов’язання ДП “ЦЗХ “Вуглеторфреструктуризація” вчинити дії по підписанню договору №097 від 30.08.05 р., а також стягнення з нашого підприємства на користь позивача 32 000,00 грн. заборгованості, прийняти нове рішення. Вважає, що рішення суду необґрунтоване та незаконне, а тому підлягає скасуванню, оскільки при його прийняття місцевим господарським судом порушено норми матеріального, а саме: ст.ст. 205, 203, 207, 208, 528, 627 ЦК України.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав апеляційні вимоги в повному обсязі.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

РУГУ МВС України у Святошинському районі м. Києва не надало заперечень на апеляційну скаргу, однак повноважний представник у судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував вимоги апеляційної скарги та просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Міністерство паливо та енергетики України та ВО “Бурвуглекомплекс” не направили в судове засідання повноважних представників для участі в судовому засіданні, причину неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи є докази (поштові повідомлення) належного повідомлення сторін про час та місце розгляду апеляційної скарги колегія суддів, порадившись, ухвалила розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників Міністерства палива та енергетики України і ВО “Бурвуглекомплекс”.

Київським апеляційним господарським судом частково задовольняє письмове клопотання надане, у судовому засіданні 15.05.07 року, представником відповідача-2 в про залучення до матеріалів справи копії листів ДП “ЦЗК “Вуглеторфреструктуризація” № 395-01/07 від 28.09.05 р., №288-01 від 08.09.06 р. та копію акту від 29.09.05 р. Між тим, при розгляді апеляційної скарги у даній справі апеляційний суд не враховує, не досліджує та не оцінює додані до вказаного пояснення документи у якості доказів у справі відповідно до ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України у зв’язку з наступним. Частинами 1, 3 ст. 101 ГПК України передбачено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими  доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Однак, дане клопотання не містить мотивування причини неподання зазначених доказів в процесі розгляду даної справи в суді першої інстанції. Повноважний представник відповідача – 2 в судовому засіданні не надав усних пояснень з приводу поважності причини ненадання даних доказів до суду першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, всебічно та повно з’ясувавши обставини, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, встановила, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення із наступних мотивів:

Судом першої інстанції встановлено, що ДП “ЦЗК “Вуглеторфреструктуризація”, що підпорядковане Міністерству палива та енергетики України, звернулося до Святошинського РУГУ МВС із заявою про порушення кримінальної справи відносно директора підприємства. Підставою для такої заяви став Акт КРУ Міністерства палива і енергетики №1 від 20.05.2005 р. На підставі вищевикладеного, РУГУ МВС України у Святошинському районі м. Києва було направлено лист від 29.08.2005 р. №51/105 на адресу незалежних фахівців - ТОВ “АХ “НХД-Аудит”, який містив прохання здійснити перевірку фінансово-господарської діяльності ДП “ЦЗК “Вуглеторфреструктуризація”, з питань викладених в Акті.

30.08.2005 р. ТОВ Аудиторська фірма “НХД-Аудит” складено та підписано в односторонньому порядку за попереднім усним погодженням сторонами договір №097 з ДП “Центрально-Західна компанія “Вуглеторфреструктуризація” про надання аудиторських послуг, де було обумовлено умови проведення перевірки та вартість наданих послуг відповідно до відпрацьованих днів згідно з планом проведення перевірки.

Два екземпляри договору були направлені на адресу відповідача-2 для підписання. З метою узгодження порядку проведення перевірки, позивачем складено план перевірки ДП ЦЗК “Вуглеторфреструктуризація” за 2004 рік, та І квартал 2005 р. Даний план погоджено з Начальником ВДСБЕЗ Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві Макаринським Я.М. і наданий для ознайомлення директору ДП ЦЗК “Вуглеторфреструктуризація”. У зв’язку з відмовою керівника ДП ЦЗК “Вуглеторфреструктуризація” погодити план перевірки, йому було надіслано план перевірки поштою рекомендованим листом з повідомленням.

Після узгодження плану проведення перевірки позивачем було виставлено рахунок-фактуру №166 від 05.10.2005 р. на попередню оплату аудиторських послуг, а ДП ЦЗК “Вуглеторфреструктуризація” було надано матеріали для проведення аудиторської перевірки.

Позивачем на ім’я ДП ЦЗК “Вуглеторфреструктуризація” було виставлено рахунок-фактуру №163 від 30.08.2005 р. про здійснення попередньої оплати в сумі 5 000,00 грн. за послуги відповідно до договору №097 від 30.08.2005 р.

16.12.2005 р. позивачем було виставлено рахунок-фактуру №178 на ім’я ДП “ЦЗК “Вуглеторфреструктуризація” на суму 27 000,00 грн. - остаточна оплата за послуги відповідно до договору №097 від 30.08.2005 р.

На момент завершення перевірки ДП “ЦЗК “Вуглеторфреструктуризація”та складання висновку позивачем не було отримано підписаного з боку ДП “ЦЗК “Вуглеторфреструктуризація” екземпляра договору №097 від 30.08.2005 р., позивач, листом від 16.12.2005 р. №53, направив повторно на адресу відповідача-2 договір про надання аудиторських послуг №097 від 30.08.2005 р. (2 екземпляри), копію плану перевірки відповідно до договору №097 від 30.08.2005 р., акти виконаних робіт про проведену аудиторську перевірку згідно договору №097 від 30.08.2005 р. (2 екземпляри), рахунок-фактуру №178 від 16.12.2005 р. на остаточну оплату за виконані роботи згідно договору №097 від 30.08.2005 р.

Станом на 01.05.2005 р. кошти від відповідача-2 на оплату послуг не надійшли, договір №097 від 30.08.2005 р. з боку відповідача-2 не підписаний.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Відповідно до тверджень відповідача-2, зазначених в апеляційній скарзі, не було усної домовленості між ДП “ЦЗК “Вуглеторфреструктуризація” та ТОВ “АФ “НХД-Аудит” щодо укладення договору про надання послуг та їх оплату, тому не можна вважати, що сторони досягли домовленості, а договір вважати таким, що укладений. Дії по наданню всіх необхідних документів для складання аудиторського висновку здійснювались відповідачем-2 на виконання вимог листа №51/105 від 29.08.2005 р. РУГУ МВС України у Святошинському районі м. Києва.

Однак, дане твердження суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки матеріали справи містять докази того, що усна домовленість щодо укладення договору та оплати послуг була. Даний висновок підтверджується з боку відповідача – 2 повідомленням від головного бухгалтера ДП “ЦЗК “Вуглеторфреструктуризація” про узгодження керівництвом питання оплати за договором №097 від 30.08.05 р., повідомленням про те що спеціалісти ТОВ “АФ “НХД-Аудит” в будь-який час отримають всі необхідні документи, зі сторони позивача результатом узгодження з керівництвом відповідача – 2 є складання нового рахунку-фактури №166 від 05.10.2005 р. без зазначення платника і направлення його на адресу ДП “ЦЗК “Вуглеторфреструктуризація”.

Відповідно до положень ст. 205 Цивільного Кодексу України правочин може вчиняться усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов’язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Отже, правочин, відповідно до ст.ст. 218, 640 Цивільно кодексу України, є укладеним з моменту одержання особою, що направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття її пропозиції та вчинення дій необхідних для укладення договору.

В даному випадку такими необхідними діями було створення робочого місця працівникам аудиторської фірми, які були скоєні відповідачем-2 та не заперечуються в судовому засіданні.

Також, ще одною обов’язковою та необхідною дією є передплата в сумі 5000,00 грн., передбачена договором.

Відповідно до статті 528 ЦК України - виконання обов’язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов’язання не випливає обов’язок боржника виконати зобов’язання особисто. У цьому разі кредитор зобов’язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Відповідно до виписки з особового рахунку ТОВ Аудиторської фірми “НХД-Аудит”  від 1.10.2005 р., ВО “Бурвуглекомплекс” перераховано 5 000,00 грн. за аудиторські послуги згідно з рахунком №166 від 05.10.2005 р. Дана оплата була прийнята позивачем як часткова оплата за надані послуги, загальна вартість яких складає 32 000,00 грн.

Оплата в розмірі 5000,00 грн. з боку ВО “Бурвуглекомплекс”, який є боржником відповідача-2, на користь позивача слугує доказом прийняття та погодження всіх умов договору з боку відповідача-2.

Відповідач – 2 в апеляційній скарзі посилається на рішення Господарського суду м. Києва від 22.06.06 р. по справі №3/236 яким було визнано факт помилкового перерахування коштів ВО “Бурвуглекомплекс” за договором №097 в сумі 5000,00 грн., однак дане рішення знаходиться на стадії апеляційного оскарження, отже не набрало законної сили, а тому не може слугувати належним доказом на підтвердження в даній справі факту неузгодженості оплати між позивачем та відповідачем – 2.

Документами, які підтверджують волевиявлення відповідача-2 є акти передачі всіх необхідних документів для перевірки, укладені головним бухгалтером відповідача-2 - Мирончиковою Л.О., та аудитором ТОВ “АФ “НХД-Аудит” - Звєрєвою Ю.М.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно зроблено висновок про наявність усної домовленості між сторонами договору щодо надання послуг та їх оплати, про що свідчить наступне: узгодження сторонами порядку проведення перевірки, надання відповідачем-2 всіх матеріалів для складання висновку аудиторської перевірки, здійснення попередньої оплати відповідачем-2 на виконання договору.

Апеляційний суд вважає правомірним погодження місцевого господарського суду з твердженням позивача, що проведення аудиторської перевірки та складання висновку позивачем є наслідком звернення Міністерства палива та енергетики в особі ДП “ЦЗК “Вуглеторфреструктуризація” до РУГУ МВС Святошинського району з заявою про порушення кримінальної справи, та не було самостійно ініційовано позивачем.

Відповідно до обставин справи, станом на 01.05.2005 р. кошти від відповідача-2 на оплату послуг не надійшли, договір №097 від 30.08.2005 р. з боку відповідача-2 не підписаний.

З аналізу вищевикладених обставин справи суд першої інстанції дійшов висновку, що такі дії відповідача-2 свідчать про умисне ухилення від виконання договору в законному порядку та від оплати в повному об’ємі за послуги, які фактично були надані та оформлені відповідним чином, у вигляді письмового звіту. Апеляційний суд погоджується з даним висновком.

Згідно зі ст. 14 ЦК України, цивільні обов’язки виконуються у межах , встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Як передбачено частиною другою статті 218 ЦК України, правочин вважається дійсним, якщо одна зі сторін вчинила дію (надала послуги), а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання (здійснення передплати, надання документів для перевірки). Отже, своїми діями - здійсненням передплати, наданням документів відповідач-2 підтвердив наявність правовідносин з позивачем та свої права та обов’язки у цих правовідносинах.

Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту (ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов’язання, в силу ст. 525 ЦК України не допускається.

Оскільки, як встановлено судом першої інстанції, з боку позивача договір №097 від 30.08.2005 р. є виконаним в повному об’ємі, отже дії відповідача-2 по відмові в підписанні договору та оплаті послуг можна класифікувати як одностороння відмова від виконання зобов’язання, що є порушенням ст.ст. 525, 526 ЦК України, та порушують права та охоронювані законом інтереси позивача. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, вставлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов’язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Аналізуючи вищезазначене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що станом на день вирішення справи відповідач-2 має заборгованість перед позивачем за договором №097 від 30.08.2005 р. у розмірі 32000,00 грн.

Щодо твердження скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ст.ст. 34, 38, 43 ГПК України, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що ці норми передбачають обов’язкове витребування доказів у разі їх недостатності, яка виникає у процесі розгляду справи та право суду приймати необхідні докази і оцінювати у відповідності до закону. Однак, часткове недотримання даних норм не тягне за собою обов’язкового скасування рішення, відповідно до ч.3 ст.104 ГПК України.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи ДП “ЦЗК “Вуглеторфреструктуризація”, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування рішення господарського суду.

Апеляційний суд вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому рішення залишає без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на викладене вище та керуючись ст. ст. 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ДП “ЦЗК “Вуглеторфреструктуризація” залишити беззадоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 06.02.07 р. у справі №39/199-18/600 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 39/199-18/600  повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

21.05.07 (відправлено)