ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.07 р.                                                                             Справа № 29/85а

10 год.00 хвилин, м. Донецьк, вул.Артема157, нарадча кімната

Господарський суд Донецької області у складі  головуючого судді  Гаврищук Т.Г. при секретарі судового засідання Оніпко Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом – Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” м.Донецьк

до відповідача –  Державної податкової інспекції у Ворошиловському  районі м.Донецька

про визнання податкового повідомлення-рішення ДПІ недійсним

за участю представників сторін:

від позивача – Гребенюк Н.В. – заст..головного бухгалтера(за довір.), Коржова О.О. - в.о.заступника генерального директора з правових питань(за довір.)

від відповідача –  ЧернегаІ.М. – ст.держподатковий інспектор (за довір.)

Позивач, Обласне комунальне підприємство “Донецьктеплокомуненерго” , звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державної податкової інспекції у Ворошиловському  районі м.Донецька про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 24.07.2006р.  про застосування штрафних  санкцій з податку на додану вартість в сумі 590888 грн.

В обгрунтування позову  позивач посилається на безпідставне застосування штрафних санкцій, оскільки ним 02.11.2005р. та  21.11.2005р. не проводилась сплата зобов”язання з ПДВ згідно декларації з податку на додану вартість , поданої до податкового органу 20.07.2005р. (вхід..№75721). Крім того, позивач зазначив, що 21.11.2005р. ним було сплачено суму згідно ст..39 Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” та протоколу-погодження №05/89 від 04.11.2005р.Позивач зазначив, що ним 02.11.2005р. були подані уточнюючі розрахунки про зменшення суми податкового зобов”язання за зовсім інші податкові періоди. Позивач вважає, що відповідач не мав права самостійно змінювати призначення платежу, яке було визначено ним  в платіжних дорученнях.

Відповідач  надав відзив, у якому проти позову заперечує і вважає, що ним правомірно було застосовано до позивача штрафні санкції згідно до п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  по встановленому актом перевірки факту порушення позивачем граничних термінів сплати самостійно узгодженої суми податкового зобов”язання з податку на додану вартість. Відповідач зазначив, що згідно до п.п.7.7 ст.7  Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов”язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами(обов”язковими платежами) – у рівних пропорціях.

У судовому засіданні досліджені надані сторонами письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, господарський суд, встановив :

Позивач є юридичною особою, включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за №03337119 та взятий на облік як платник податку у Державній податковій інспекції у Ворошиловському районі м.Донецька.

Податковим повідомленням-рішенням №/0 від 24.07.2006р.  відповідачем на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” до позивача був застосований штраф в розмірі 50% в сумі 590888рн. за затримку на 112 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов‘язання з податку на додану вартість в розмірі  1181776 грн.

Наведене податкове повідомлення-рішення  було прийнято відповідачем на підставі акту перевірки своєчасності сплати податкового зобов”язання з ПДВ за №588/15-3/03337119 від 19.07.2006р., яким встановлено порушення позивачем вимог п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

З наданого відповідачем розрахунку вбачається, що фінансові санкції були застосовані до позивача за несвоєчасну сплату самостійно узгодженої суми податкового зобов‘язання з податку на додану вартість згідно декларації з податку на додану вартість  за червень 2005р. (подана до податкового органу 20.07.2005р. (вхід.№75721) .

За правилами п.1.2 ст.1 Закону України №2181-ІІІ від 21.12.2000р. “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове  зобов'язання це - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Строки сплати узгодженого податкового зобов‘язання визначені у п.5.3 ст.5  наведеного Закону, відповідно до п.п.5.3.1 якого  платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.  Згідно з п.”а” вищенаведеного підпункту 4.1.4 податкові  декларації  за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю подаються протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Узгоджена  сума податкового зобов'язання,  не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків( п.п.5.4.1 п.5.4 ст.5 цього Закону).

За вимогами п.1 ст.9 Закону України “Про систему оподаткування” платники податків і зборів (обов’язкових платежів) зобов’язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

За приписами п.3 ст.9 цього Закону України обов'язок юридичної особи щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) припиняється із сплатою податку, збору (обов'язкового платежу).

Відповідно до п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17   Закону  України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у разі коли платник  податків  не  сплачує  узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:  при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за  останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;    при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

З викладеного вбачається, що встановлений підпунктом 17.1.7  пункту 17.1 цієї   статті розмір штрафу може бути застосований до платника податку у випадках несплати ним узгодженої суми податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим Законом залежно від терміну такої несплати, та виходячи від фактично сплаченої платником податку суми саме цього податкового зобов’язання.

Відповідачем фінансові санкції були застосовані за несвоєчасну сплату самостійно узгодженої суми податкового зобов”язання з податку на додану вартість  за червень 2005р. при поданні позивачем 02.11.2005р. до податкового органу ( вхід.№123584)  уточнюючого розрахунку податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок,  у якому заявлено зменшення суми, яка підлягала сплаті до бюджету  на 466 грн. за липень 2005р. штраф в сумі 233 грн., та при поданні позивачем 02.11.2005р. до податкового органу (вхід.№123590)  уточнюючого розрахунку податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок,  у якому заявлено зменшення суми, яка підлягала сплаті до бюджету  на 301 грн. за вересень 2005р. штраф в сумі 150,50 грн., а також  при сплаті  платіжним дорученням №271 від 21.11.2005р. суми  1181009 грн. штраф в сумі 590504 грн.

Відповідач у судовому засіданні підтвердив, що при розрахунку штрафних санкцій ним були враховані платежі саме за наведеним вище платіжним дорученням та уточнюючих розрахунків податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок.

У судовому засіданні досліджено платіжне доручення №271 від 21.11.2005р. , з якого вбачається, що позивачем було сплачено податкове зобов”язання за жовтень 2005р. в сумі 1890382 грн. згідно протоколу-погодження №05/89 від 04.11.2005р., ст..39 ЗУ “Про державний бюджет України ” від 29.07.2005р. №664.

Статтею 39 Закону України "Про Державний  бюджет України  на  2005  рік"  встановлено, що у 2005 році розрахунки з погашення зобов'язань держави по знецінених грошових заощадженнях громадян в установах Ощадного банку колишнього СРСР та державних цінних паперів колишнього СРСР здійснюються за рахунок відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам шляхом погашення заборгованості таких громадян, що утворилася станом на 1 вересня 2004 року, за спожиті електричну і теплову енергію, природний газ, тверде паливо, послуги водопостачання і водовідведення, квартирну плату, в рахунок податкового боргу минулих років, у тому числі розстроченого, підприємств (структурних підрозділів підприємств) житлово-комунального господарства, паливно-енергетичного комплексу та інших підприємств, що надають ці послуги, за видами податків, визначеними у пункті 24 статті 12 цього Закону, та за рахунок частини виручки від реалізації природного газу у 2000 році, що отримувалась як плата за транзит природного газу через територію України, в обсязі 6.000.000 тис. гривень по сплаті податків і зборів (обов'язкових платежів) до Державного бюджету України, а також пені, штрафних санкцій, нарахованих у зв'язку з порушенням податкового законодавства, повернення бюджетних позичок та кредитів, наданих під гарантію Кабінету Міністрів України, в тому числі шляхом переводу боргу, та додаткових податкових зобов'язань підприємств, які виникають в результаті виконання цієї статті.

Зазначені розрахунки проводяться територіальними органами Державного казначейства України, які відкривають усім учасникам спеціальні рахунки.

Порядок проведення таких розрахунків затверджений постановою Кабінету Міністрів України   від 29 липня 2005 р. N 664, за приписами п.7 якого для  участі   в   розрахунках   підприємство   -   надавач житлово-комунальних послуг надсилає до районної, районної в місті, міської постійно діючої комісії з організації та проведення розрахунків отримані від  органу державної податкової служби за місцем реєстрації підписану керівником і скріплену печаткою довідку про наявність на 1  січня 2005 р. заборгованості із сплати визначених у пункті 24 статті 12 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" податків і зборів (обов'язкових платежів) до Державного бюджету, яку не погашено на дату видачі довідки, а також пені, штрафних санкцій, нарахованих у зв'язку з порушенням податкового законодавства.

Органи  Державного  казначейства  на  підставі  платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки підприємств - надавачів житлово-комунальних послуг, відкриті в органах Державного казначейства, для проведення подальших розрахунків згідно із затвердженими протоколами погодження розрахунків.

Відповідно до п. 14 наведеного Порядку під час проведення розрахунків усі учасники розрахунків у графі "Призначення платежу" платіжних доручень додатково зазначають "Стаття 39".

На виконання вимог наведеного Порядку між Управлінням Державного казначейства України в Донецькій області, Головним фінансовим управлінням Донецької облдержадміністрації та позивачем було складено  протокол-погодження №05/89 від 04.11.2005р., за яким сума, що приймається до розрахунку, складає 1890382 грн., яка і була перерахована позивачем платіжним дорученням №271 від 21.11.2005р.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що оскільки спірним платіжним дорученням позивачем було здійснено сплату  заборгованості в сумі 1890382 грн. згідно протоколу-погодження №05/89 від 04.11.2005р., ст..39 ЗУ “Про державний бюджет України ” від 29.07.2005р. №664., то  відповідач не мав права самостійно змінювати “призначення платежу” та направляти зазначені кошти в рахунок сплати податкових зобов’язань інших податкових періодів.

За правилами п.5.1 ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” якщо у  майбутніх податкових періодах платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Тобто, уточненою декларацією платник податку збільшує або зменшує податкові зобов’язання  безпосередньо за певний звітний період.

Таким чином, враховуючи, що уточненими деклараціями, поданими до податкового органу 02.11.2005р.,  позивачем були зменшені податкові зобов’язання за липень 2005р. та вересень 2005р., суд вважає, що відповідач безпідставно застосував штрафні санкції в сумі 383,50 грн. за несвоєчасну сплату позивачем узгодженої суми податкового зобов’язання за червень  2005р., тобто за зовсім інший податковий період.

Крім того, у п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” мова йде про сплату боргу.  Джерела самостійної сплати податкового зобов’язання або сплати податкового боргу визначені  у п.п. 7.1.1 п. 7 ст. 7 цього Закону, до переліку яких не входить подання  уточнюючого розрахунку, яким зменшуються податкові зобов’язання у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок .

Посилання відповідача на п. 7.7. ст. 7  Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» судом не прийнято до уваги, оскільки  зазначеною нормою не встановлено право чи обов’язок саме податкового органу змінювати  податкові зобов’язання  в рахунок сплати яких платник податків спрямував кошти. Не передбачено таке право податкового органу і будь якими іншими нормами Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» або іншими законами з питань оподаткування.

З урахуванням  викладеного,  вимоги позивача про  визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 24.07.2006р.  про застосування штрафних  санкцій з податку на додану вартість в сумі 590888  грн.  підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.1,4,5, п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та ст.ст.17-20,69-72,86,94,158-163, 167,185,186,254, п.6,7 розділу V11 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

П О С Т А Н О В И В  :

Позов Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомунерго” до Державної податкової інспекції у Ворошиловському  районі м.Донецька про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 24.07.2006р.  про застосування штрафних  санкцій з податку на додану вартість в сумі 590888  грн. задовольнити .

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ворошиловському  районі м.Донецька  №/0 від 24.07.2006р. про зобов’язання Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” сплатити штраф в розмірі 50% у сумі 590888  грн.

Присудити Обласному комунальному підприємству “Донецьктеплокомуненерго”   (83086, м.Донецьк, вул.Донецька,38, р/рахунок №9331 в обласній філії АКБ  “Укрсоцбанк”, МФО 334011, ) з Державного бюджету України судовий збір  в розмірі 03грн.40коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження буде подано, але апеляційна скарга не була подана у зазначений строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку .Про апеляційне оскарження постанови суду спочатку подається заява. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через господарський суд Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суддя                                                                                              Гаврищук Т.Г.

Постанова в повному обсязі виготовлена 23.04.2007р.

Надрук. 3 примір.

1 суду

2 сторонам