ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"14" лютого 2007 р.
Справа №  15/7

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Мохонько К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ЗАТ „Енерговугілля” м. Донецьк

до відповідача: ТОВ „ДимПро” смт. Димитрове м. Олександрія Кіровоградської області

про стягнення 20993 грн. 70 коп.

Представники сторін:

від позивача – Бандурко І.В. довіреність № 10 від 14.12.06р.

від  відповідача – не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 13948 грн. 28 коп. боргу, 1687 грн. 75 коп. інфляційних втрат, 753 грн. 42 коп. 3 % річних та 4604 грн. 25 коп. пені. В судовому засіданні представник позивача позов повністю підтримав. Відповідач до суду не з’явився, надіслав по факсу клопотання про відкладення розгляду справи. Відзив на позов не подав, позовні вимоги не заперечив.

На підставі ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній документами та при даній явці сторін.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача  господарський  суд з’ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами укладений договір купівлі-продажу вугільної продукції від 12.01.05р. За умовами договору продавець / позивач / продає покупцю / відповідачу / вугільну продукцію згідно специфікацій. Орієнтовна сума договору становить 100020 грн. Покупець проводить оплату повної вартості партії товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця на умовах передоплати в розмірі 100 %, після чого продавець проводить поставку товару. Приймання товару здійснюється покупцем за місцем відвантаження товару. Кількість товару повинна відповідати кількості зазначеної у супроводжуючих документах. Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2005 року. Договір підписаний представниками сторін і посвідчений печатками підприємств.

Додатком до договору є специфікація вугілля, яка підписана представниками сторін і посвідчена печатками підприємств.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 655, 692 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона / продавець / передає або зобов’язується передати майно / товар / у власність другій стороні / покупцеві /, а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно / товар / і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В порушення умов договору, не отримавши від відповідача 100 % передоплати за товар, що передбачено пунктом 2.4 договору, позивач поставив відповідачу 100 тон буровугільного брикету на загальну суму 20004 грн., що підтверджується накладною № 89 від 31.01.05р. та довіреністю від 10.01.05р.

Ухвалою суду від 12.01.07р. від позивача вимагалось надати: докази настання для відповідача строку оплати отриманого вугілля з посиланням на конкретний пункт договору; докази наявності перевантаження визначеного в пункті 6.4 договору.

Позивач в судовому засіданні 14.02.07р. не зміг вказати конкретний пункт договору від 12.01.05р. яким передбачений обов’язок відповідача розрахуватись за отриманий товар, а надав письмову вимогу від 25.01.07р. адресовану відповідачу з проханням погасити наявну заборгованість за отриманий по накладній № 89 від 31.01.05р. буровугільний брикет.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи ( у тому числі іноземні ), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Тобто, на день звернення з позовом до суду 11.01.07р. права позивача порушені не були, так як у відповідача обов’язок оплатити отриманий від позивача по накладній № 89 від 31.01.05р. буровугільний брикет, виник після отримання письмової вимоги позивача про оплату від 25.01.07р.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 13948 грн. 28 коп. основного боргу задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги в частині стягнення 1687 грн. 75 коп. інфляційних втрат, 753 грн. 42 коп. 3 % річних та 4604 грн. 25 коп. пені також не підлягають задоволенню, так як відсутні правові підстави за наявних в справі матеріалах для стягнення з відповідача на користь позивача 13948 грн. 28 коп. боргу по договору від 12.01.05р.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Клопотання відповідача надіслане по факсу про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, так як наявних в справі документів достатньо для вирішення спору по суті в даному судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 47-1, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 526, 530, 625, 655, 692 ЦК України, ст. ст. 32 – 34, 43, 44,  47-1, 49, 75, 82 – 85 ГПК України господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог повністю відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку визначеному ГПК України.

Суддя

К.М.Мохонько