ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2007 р.
№ 36/8

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Перепічая В.С. ( головуючого ),

Вовка І.В.,
Гончарука П.А.,

розглянувши  у     відкритому  судовому засіданні  в м.Києві  касаційну  скаргу
Закритого акціонерного товариства “Горлівський авторемонтний завод”

на  постанову
Донецького апеляційного господарського суду  від 24.01.2007 року

у справі за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю  “Складські технології”

до
Закритого акціонерного товариства “Горлівський авторемонтний завод”

третя особа:
Товариство з обмеженою відповідальністю  “Інтерфом”

про

та зустрічним позовом

до

третя особа:

про
стягнення заборгованості  і пені

Закритого акціонерного товариства “Горлівський авторемонтний завод”
Товариства з обмеженою відповідальністю  “Складські технології”
Товариство з обмеженою відповідальністю  “Інтерфом”
стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У січні 2006 року  позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача про стягнення здійсненої попередньої оплати в сумі 9000 грн.,  і пені в сумі 234,25 грн. та судових витрат у зв’язку з порушенням зобов’язання за договором від 17.10.2005 року №11/10 з поставки  товару.

Під час нового розгляду справи в суді першої інстанції  відповідач   за первісним позовом звернувся до   господарського суду з зустрічною позовною заявою до позивача за первісним позовом  про стягнення заборгованості  в сумі 9 000 грн.  у зв’язку  з неналежним виконанням  зобов’язання  за договором  з оплати  за поставлений  товар.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням господарського суду Донецької області від 19.10.2006 року   зустрічний позов задоволено,  а в  первісному  позові  відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду  від 24.01.2007 року  зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та  первісний позов  задоволено, а в зустрічному позові відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач за первісним позовом  вважає, що апеляційним  господарським судом порушено  норми матеріального  та  процесуального права, і тому просить прийняту ним постанову скасувати, а рішення суду першої інстанції  залишити без змін.

Відзиви на касаційну скаргу від позивача за первісним позовом  та третьої особи до суду не надходили.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд вважає, що касаційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір № 11/10 від 17.10.2005 року, за умовами якого  відповідач за первісним позовом  зобов’язався  продати, а позивач за первісним позовом зобов’язався  купити візки  для перевезення  поролону та  здійснити за них оплату.

За додатком  №1 до зазначеного договору  сторони  обумовили  поставку товару  в кількості 30 одиниць загальною вартістю 18 000 грн.

П.4.2 договору передбачено, що покупцем здійснюється оплата в  розмірі 50% від суми договору протягом  3 банківських днів з моменту  його підписання, а решта 50% оплачується протягом 3 банківських днів з моменту  одержання товару на склад.

Позивачем за первісним позовом  була здійснена оплата  за товар у сумі       9 000 грн.

Листом  № 01/755 від  14.12.2005 року  третя особа –ТзОВ “Інтерфом” повідомила  відповідача за первісним позовом про одержання  від позивача за первісним позовом візків для перевезення поролону  у кількості 30 шт., які були поставлені на склад  18.11.2005 року   автомобілем ЗІЛ-130 д.н. № 95-56 АІ.

Предметом даного судового розгляду є вимоги позивача  за первісним позовом  про стягнення  з відповідача суми  попередньої оплати та пені у зв’язку  з невиконанням зобов’язання за договором з поставки товару і вимоги  за зустрічним  позовом  про стягнення  заборгованості у зв’язку  з неналежним  виконанням  зобов’язання  з оплати  за поставлений товар.

Відповідно до  ч.6 ст.267 ГК України  договором може бути передбачено відвантаження товарів вантажовідправником (виготовлювачем), що не є постачальником, та одержання товарів вантажоодержувачем, що не є покупцем, а також оплата товарів платником, що не є покупцем.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦК України  цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені  актами цивільного законодавства, а  також із дій осіб, що не  передбачені цими актами, але за  аналогією  породжують цивільні права та обов’язки.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України  передбачено, що підставами виникнення  цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За вимогами  частин 1та 4 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на  набуття, зміну або  припинення цивільних прав і обов’язків.

Дво- чи  багатостороннім  правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Проте, дійшовши  висновку про невиконання  зобов’язання  відповідачем  за первісним позовом за договором з поставки товару, апеляційний суд  не врахував вимог  зазначених  норм  матеріального  права  та, виходячи  з них, не навів  правової оцінки  фактичним діям  сторін і третьої особи  щодо здійснення  поставки  спірного товару  відповідачем  за первісним позовом.

У той же час,  висновок суду  першої інстанції про  виконання  зобов’язання  відповідачем  за первісним позовом  з поставки  товару за договором  на користь позивача за первісним позовом ґрунтується  на встановлених  обставинах справи та зроблений  у відповідності  до вимог ст.43 ГПК України.

Водночас, відповідає матеріалам справи  та вимогам закону, і висновок   місцевого  господарського  суду  про   неналежне  виконання  зобов’язання  позивачем  за  первісним позовом з оплати  за поставлений товар, та наявність в нього заборгованості перед  відповідачем за первісним позовом у сумі 9 000 грн.

За таких  обставин, постанову апеляційного  господарського  суду не можна визнати законною й обґрунтованою, і тому вона  підлягає скасуванню, а рішення  суду першої інстанції про  відмову  в первісному позові  та про задоволення зустрічного  позову є законним, і підлягає залишенню без змін.

З огляду наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства  “Горлівський авторемонтний завод” задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду  від 24.01.2007 року скасувати,  а рішення господарського суду Донецької області від 19.10.2006 року  залишити  без змін.

Головуючий  суддя                                                                   В.Перепічай

Судді                                                                                                     І.Вовк

П.Гончарук