ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

27.04.07                                                                                           Справа№ 5/2630-28/321 А

11 год 45 хв

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Жостер”, м. Львів

до відповідача 1: Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова, м. Львів

до відповідача 2:  Головного управління державного казначейства у Львівській області, в особі Управління Державного казначейства у Шевченківському районі м. Львова  Головного управління Державного казначейства України у Львівській області, м. Львів

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 09.10.2006 року №/1/23174 та №/1/23175, зобов”язання здійснити бюджетне відшкодування з податку на додану вартість в сумі 443307,0 грн.

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м.Львів, вул. Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від прокуратури: Нестеренко А.А.-помічник прокурора Шевченківського району м.Львова

Від позивача: Мощинська О.В. –представник; Кушнір  Т.В. - представник

Від відповідача 1: Мельничук В.А. - головний державний податковий інспектор; Демчук І.Д. –старший державний податковий інспектор

Від відповідача 2: Герус С.Є. –головний спеціаліст

Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю „Жостер” до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова та до Відділення державного казначейства у Шевченківському районі м. Львова про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ у Шевченківському районі м. Львова №/0/17224 та №/0/17225 від 18.07.2006 року, стягнення бюджетної заборгованості по ПДВ в сумі 443307,00 грн.

Уточненням позовних вимог від 06.11.2006 року (вх.№ 32837 від 07.11.2006 року) позивач уточнив позовні вимоги, просить визнати нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 09.10.2006 року № /1/23174 (форми “Р”), яким визначено податкове зобов”язання по податку на додану вартість в сумі 330 778,5 грн, та № /1/23175, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 443307,00 грн; зобов”язати ДПІ у Шевченківському районі м. Львова та ВДК у Шевченківському районі м. Львова здійснити на користь ТзОВ „Жостер” бюджетне відшкодування з податку на додану вартість в сумі 443307,0 грн з рахунку, на якому обліковуються кошти державного бюджету України.

Хід розгляду справи наведений у відповідних ухвалах суду.

Листом від 07.02.2007 року № 4/11 Прокуратура Шевченківського району м. Львова повідомила про вступ у справу прокурора на стороні відповідачів: ДПІ у Шевченківському районі м. Львова та Відділення державного казначейства у Шевченківському районі м. Львова.

Ухвалою суду від 12.04.2007 року було замінено відповідача 2 - Відділення державного казначейства у Шевченківському районі м. Львова, його правонаступником - Головним управлінням державного казначейства у Львівській області, в особі Управління Державного казначейства у Шевченківському районі м. Львова  Головного управління Державного казначейства України у Львівській області.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з підстав, наведених в по зовній заяві (з врахуванням уточнення позовних вимог від 06.11.2006 року), позивач просить визнати нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 09.10.2006 року № /1/23174 (форми “Р”), яким визначено податкове зобов”язання по податку на додану вартість в сумі 330 778,5 грн, та № /1/23175, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 443307,00 грн; зобов”язати ДПІ у Шевченківському районі м. Львова та ВДК у Шевченківському районі м. Львова здійснити на користь ТзОВ „Жостер” бюджетне відшкодування з податку на додану вартість в сумі 443307,0 грн з рахунку, на якому обліковуються кошти державного бюджету України. Позивач не погоджується з висновками податкового органу про порушення ТзОВ „Жостер” п. 1.8 ст. 1 та п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року № 198/97-ВР (із змінами та доповненнями) та про завищення ТзОВ „Жостер” суми бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2004 року, січень та квітень 2005 року. В акті перевірки наведено повний перелік наявних податкових накладних, які були підставою для включення сум ПДВ до складу податкового кредиту за відповідні податкові періоди. Позивачем проведено оплату коштів контрагентам по зазначених податкових накладних в оплату за поліетилен, в тому числі сум ПДВ. Таким чином, податковий кредит підприємства складається із сум податків, сплачених платником податків у зв”язку з придбанням товарів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, які підтверджені відповідними податковими накладними. Безпідставним є висновок відповідача про відсутність поставки продукції внаслідок ліквідації або визнання банкрутом частини постачальників позивача, оскільки визнання банкрутом або ліквідація відбулись значно пізніше, ніж взаємовідносини позивача і постачальників продукції.

В судовому засіданні представники відповідача 1 проти позову заперечили з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач 1 зазначає, що за період  грудень 2004 року, січень, квітень 2005 року ТзОВ „Жостер” для здійснення господарської діяльності придбавало у постачальників поліетилен. Під час проведення позапланової документальної перевірки ТзОВ „Жостер” з питань правильності заявленого до відшкодування ПДВ було надіслано запити на проведення зустрічних перевірок. Виходячи із результатів проведення зустрічних перевірок та листів-відповідей з інших ДПІ не підтверджується факт поставки товарів ТзОВ „Жостер”, не встановлено надмірної сплати сум ПДВ до бюджету у зв”язку з придбанням товару (поліетилену) по всьому ланцюгу придбання товару до виробника, тому ДПІ у Шевченківському районі правомірно прийнято спірні податкові повідомлення-рішення. Окрім цього, представники відповідача 1 наголосили на тому, що станом на 27.04.2007 року, згідно поданої  20.04.2007 року ТзОВ „Жостер” до ДПІ декларації по ПДВ за березень 2007 року, в ТзОВ „Жостер” відсутня переплата по ПДВ та задекларована  до сплати в бюджет сума 28052 грн, а тому відсутні будь-які підстави для самої позовної вимоги в частині зобов”язання здійснити на користь ТзОВ „Жостер” бюджетне відшкодування з податку на додану вартість в сумі 443307,0 грн з рахунку, на якому обліковуються кошти державного бюджету України.

Прокурор проти позову заперечив з підстав, аналогічних до наведених відповідачем 1.

Представник відповідача 2 зазначив, що відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється територіальними органами Державного казначейства за висновками податкових органів або за рішенням суду за місцем реєстрації платника податку, відповідач 2 не несе відповідальності за діяльність тих чи інших органів (органів стягнення), уповноважених видавати розпорядчі документи на проведення стягнення з державного бюджету.

В судовому засіданні було досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (акт перевірки, податкові повідомлення-рішення, рішення про результати розгляду первинної скарги, податкові накладні, податкові декларації, платіжні доручення, матеріали зустрічних перевірок та інші наявні в матеріалах справи письмові докази).

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV, справу розглянуто в порядку, встановленому цим Кодексом.

Постанову в повному обсязі складено 03.05.2007 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Працівниками ДПІ у Шевченківському районі м. Львова було проведено невиїзну позапланову документальну перевірку ТзОВ „Жостер” з питань правильності заявленого до відшкодування ПДВ шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок за період грудень 2004 року, січень, квітень 2005 року. За результатами перевірки складено Акт № 134/230-1/19164425 від 05.07.2006 року(далі-Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено, що в порушення вимог п. 1.8 ст. 1, п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (із змінами та доповненнями), підприємством безпідставно віднесено до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 663 826 грн, в результаті чого завищено бюджетне відшкодування в т.ч. за грудень 2004 року –365 945 грн., січень 2005 року –194 214 грн., квітень 2005 року –103 667 грн.

На підставі Акту перевірки № 134/230-1/19164425 від 05.07.2006 року,  ДПІ у Шевченківському районі м. Львова прийнято:

- податкове повідомлення - рішення від 18.07.2006 року №/0/17225, яким згідно із п. 17.1.3. ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 № 2181-ІІІ, п.п.7.4.1, п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 та п.1.8 ст.1 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (із змінами та доповненнями) ТзОВ „Жостер” визначено суму податкового зобов”язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 220519,00 грн - основного платежу та 110259,5 грн - штрафних (фінансових) санкцій, усього 330778,5 грн.

- податкове повідомлення –рішення від 18.07.2006 року №/0/17224, яким згідно із п.п.7.4.1, п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 та п.1.8 ст.1 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (із змінами та доповненнями) ТзОВ „Жостер” зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 443307,00 грн. (в т.ч. за грудень 2004 року –319220,00 грн., січень 2005 року –20420,00 грн., травень 2005 року –103667,00 грн.).

За результатами оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень в адміністративному порядку, ДПІ у Шевченківському районі м.Львова своїм Рішенням від 29.09.06 року № 22492/25-009 залишила їх без змін, а скаргу платника без задоволення.

Після цього ДПІ у Шевченківському районі м. Львова відповідно до  пункту 5.3 «Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування  штрафних (фінансових) санкцій», затвердженого Наказом ДПА України від 21.06.2001 року №253, приймає і направляє позивачу на підставі Акту перевірки № 134/230-1/19164425 від 05.07.2006 року наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення - рішення від 09.10.2006 року № /1/23174, яким згідно із п. 17.1.3. ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 № 2181-ІІІ, п.п.7.4.1, п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 та п.1.8 ст.1 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (із змінами та доповненнями) ТзОВ „Жостер” визначено суму податкового зобов”язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 220519,00 грн - основного платежу та 110259,5 грн - штрафних (фінансових) санкцій, усього 330778,5 грн.

- податкове повідомлення –рішення від 09.10.2006 року №/1/23175, яким згідно із п.п.7.4.1, п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 та п.1.8 ст.1 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (із змінами та доповненнями) ТзОВ „Жостер” зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 443307,00 грн. (в т.ч. за грудень 2004 року –319220,00 грн., січень 2005 року –20420,00 грн., травень 2005 року –103667,00 грн.).

Відповідно до пункту 1.8. ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість" № 168/97 –ВР від 03.04.1997 року (із змінами та доповненнями) бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.7.1. пункту 7.7. статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв’язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до податкового кредиту, згідно з п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 зазначеного Закону, суми сплаченого (нарахованого) податку у зв’язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження обгрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ в грудні 2004 року, січні, квітні 2005 року були надані податкові накладні, які не мали недоліків та порядок заповнення яких відповідав встановленому чинним законодавством.

Також матеріалами справи підтверджено факт здіснення позивачем оплати грошовими коштами податку на додану вартість на адресу контрагентів в складі вартості товарів(послуг) у відповідні періоди.

Матеріалами справи підтверджується, що контрагенти ТзОВ „Жостер”, які виписували для ТзОВ „Жостер” податкові накладні і отримували від  ТзОВ „Жостер” кошти в оплату за поставлений товар (а саме, в грудні 2004 року - ПП  “Астер-плюс”, ТзОВ “Дніпрохім”, ТзОВ “Пластик-Груп”, ТзОВ “Логітех”, ДП “ТД “Текстиль-Полімер”; в січні 2005 року –ПП  “Астер-плюс”, ТзОВ “Дніпрохім”, ТзОВ “Термінал-93”, ТзОВ “Сервісопторг”; в квітні 2005 року -  ЗАТ “Дніпропласт”, ТзОВ “Пластик-Груп”), станом на дату здійснення відповідних операцій були в Єдиному державному реєстрі, а також мали свідоцтво про реєстрацію платником ПДВ.

Відповідно до п.1.3 Закону України «Про податок на додану вартість»платник податку –це особа, яка згідно з цим Законом зобов’язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України. В даному випадку позивач (ТзОВ “Жостер”) є покупцем товару (послуг), а платником податку є його контрагент, а відтак саме на нього Законом покладено обов’язок з утримання та внесення до бюджету податку, сплаченого покупцем (позивачем), і він несе відповідальність за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п.10.2 ст.10 Закону України «Про податок на додану вартість»). Чинне податкове законодавство, зокрема Закон України «Про податок на додану вартість»не містить положень відповідно до яких на покупця покладався б обов’язок по сплаті ПДВ не тільки продавцю, але ще й до бюджету.

Як вбачається із матеріалів зустрічних перевірок контрагентів, контрагентами позивача (ТзОВ “Дніпрохім”, ТзОВ “Пластик-Груп”, ТзОВ “Логітех”, ДП “ТД “Текстиль-Полімер”, ТзОВ “Термінал-93”, ТзОВ “Сервісопторг”, ЗАТ “Дніпропласт”) включено до податкових зобов’язань суми ПДВ, сплачені їм ТзОВ „Жостер”. Невстановлення податковим органом факту сплати до бюджету суми ПДВ наступним контрагентами по ланцюгу (ТзОВ “Індустрія”, ТОВП “Дніпропетровський завод хімічних виробів”, ТзОВ “ТТТ”, ТзОВ “Вентал”, ТзОВ “Агрохімпостач”, ПП “АРТ”, ПП «Аріадна»), з яким ТзОВ „Жостер” не мав жодних правових відносин, не може впливати на формування податкового кредиту ТзОВ „Жостер” за рахунок фактично сплачених на адресу ТзОВ “Дніпрохім”, ТзОВ “Пластик-Груп”, ТзОВ “Логітех”, ДП “ТД “Текстиль-Полімер”, ТзОВ “Термінал-93”, ТзОВ “Сервісопторг”, ЗАТ “Дніпропласт” сум ПДВ в складі вартості товарів(робіт,послуг).

Окрім цього, слід відзначити, що ПП “Астер-плюс” було визнано банкрутом 21.09.2005 року, тобто уже після здійснення операції по поставці товару ТзОВ “Жостер”, а в грудні 2004 року, січні та квітні 2005 року ПП “Астер-плюс” звітувалося до ДПІ і декларувало суми податкових зобов’язань по ПДВ, значно більші за суми ПДВ по виписаних на користь ТзОВ “Жостер” податкових накладних. Факт порушення ПП “Астер-плюс” податкового законодавства документально не підтверджений, за відсутності акту перевірки.

Згідно із ч.1, ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Окрім того, згідно закріпленого в Конституції України принципу індивідуалізації відповідальності(ст.61), будь-яка особа не може нести відповідальність за дії третіх осіб. В даному випадку ТзОВ “Жостер”, яким при здійсненні господарської діяльності додержано всіх норм податкового законодавства, не зобов”язане нести відповідальність за дії інших осіб.

Згідно із ст. 162 КАС України, суд вправі постановою визнати протиправним рішення суб’єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів суб’єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовна вимога про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 09.10.2006 року № /1/23174, яким визначено податкове зобов”язання по податку на додану вартість в сумі 330 778,5 грн, та № /1/23175, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 443 307,00 грн, є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги зобов’язати ДПІ у Шевченківському районі м. Львова та ВДК у Шевченківському районі м. Львова здійснити на користь ТзОВ „Жостер” бюджетне відшкодування з податку на додану вартість в сумі 443307,0 грн з рахунку, на якому обліковуються кошти державного бюджету України, то дана позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки станом на 27.04.2007 року (згідно поданої  20.04.2007 року ТзОВ „Жостер” до ДПІ декларації по ПДВ за березень 2007 року) в ТзОВ „Жостер” відсутня переплата по ПДВ та задекларована  до сплати в бюджет сума 28052 грн, тобто відсутні підстави для позовної вимоги в цій частині, які передбачені ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Судові витрати у вигляді 3 грн 40 коп судового збору присуджуються з Державного бюджету України на користь позивача, судові витрати в сумі 1700 грн покладаються на позивача, решта суми судового збору (сплаченого платіжним дорученням № 1033 від 05.10.2006 року в частині суми 81,60 грн) може бути повернута в порядку ч.2 ст.89 КАС України за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі вищенаведеного, керуючись п.2-1, п.3, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71, 86, 87, 89, 94, 98, 128, 158, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 09.10.2006 року № /1/23174, яким ТзОВ “Жостер” визначено податкове зобов”язання по податку на додану вартість в сумі 330 778,5 грн.

3.          Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 09.10.2006 року № /1/23175, яким ТзОВ “Жостер” зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 443 307,00 грн.

4.          В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

5.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Жостер” (79037, м.Львів, вул. Чигиринська, 42, ідентифікаційний код 19164425) 3 грн. 40 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя