ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2007 року                                                                                   Справа № 20/347

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого                    Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів:                Джихур О.В., Голяшкін О.В. (зміна у складі колегії суддів на підставі розпорядження від 12.01.2007р. № 19)

при секретарі: Лазаренко П.М.

за участю представників сторін:

позивача –Рисін О.О., дов. № 1 від 09.01.2007р.;

відповідача –Ткаченко А.О., дов. № б/н від 15.01.2007р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні          апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Селект”, м.Кривий Ріг

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2006 року

у справі № 20/347

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Селект”, м.Кривий Ріг

до товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання “Укрпромзабезпечення”, м.Дніпропетровськ

про стягнення 3051, 60  грн.

За згодою представників сторін, присутніх в судовому засіданні, було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2006р. (суддя Пархоменко Н.В.) по справі № 20/347 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю спільного “Селект”, м.Дніпропетровськ (далі –ТОВ “Селект”) до товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробничого об’єднання “Укрпромзабезпечення”, м.Дніпропетровськ (далі –ТОВ НВО “Укрпромзабезпечення”) про стягнення 3051 грн. 60 коп. позов було задоволено та з відповідача на користь позивача було стягнено 3051 грн. 60 коп. боргу, 102 грн. витрат по держмиту, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивовано фактом неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов’язань по повній та своєчасній поставці товарів виробничо-технічного призначення, ст.ст.549, 551 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2006р. по цій справі було внесено зміни до резолютивної частини вищезазначеного рішення та з відповідача на користь позивача було стягнено 305 грн. 16 коп. штрафу, 102 грн. витрат по держмиту, 118 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу. Зазначену ухвалу мотивовано ст..89 ГПК України.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням господарського суду до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач –ТОВ “Селект” м.Дніпропетровськ, просить змінити рішення господарського суду від 10.10.2006р. в частині стягнення штрафу та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнув 3051 грн. 60 коп. штрафу. При цьому скаржник посилається на порушення господарським судом норм процесуального права, зокрема, ст.ст.83, 87 ГПК України.

Відповідач по справі –ТОВ НВО “Укрпромзабезпечення” м.Дніпропетровськ –не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу, передбачене ст.96 ГПК України, але представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилався на відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам чинного законодавства, матеріалам, обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід скасувати на підставі п.3 ч.1 ст.104 ГПК України, виходячи з наступних підстав.

12.05.2006р. між ТОВ “Селект” (“покупець” за договором, позивач по справі, скаржник) та ТОВ “НВО “Укрпромзабезпечення” (“продавець” за договором, відповідач по справі) був укладений договір № 398С/06, пунктом 1.1 якого передбачено зобов’язання “продавця” передати покупцю продукцію виробничо-технічного призначення та/або товари народного споживання, та, відповідно, зобов’язання “покупця” прийняти цю продукцію та її сплатити (а.с.9-13).

Згідно зі специфікацією № 1 від 12.05.2006р. зазначену у договорі продукцію відповідач був зобов’язаний поставити в строк до 31.05.2006р.

Відповідно до зазначеної специфікації вантажоотримувачем за договором № 298С/06 сторонами було визначено ВАТ “Інгулецький ГЗК” м.Кривий Ріг.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.12.2006р. відповідно до ст..30 ГПК України від “вантажоотримувача” за договором № 298С/06 було витребувано докази отримання (неотримання) товару за договором та письмові пояснення і докази (а.с.59). На виконання вимог суду апеляційної інстанції, викладених в зазначеній ухвалі ВАТ “Інгулецький ГЗК” м.Кривий Ріг надав довідку від 11.01.2007р. № 14/428, якою підтверджено факт неотримання продукції, яку належало поставити відповідачем за договором № 298С/06 від 12.05.2006р., зазначену довідку підписано головою правління та головним бухгалтером ВАТ “Інгулецький ГЗК”, засвідчено печаткою підприємства, залучено в оригіналі до матеріалів справи.

Будь-які інші докази відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України, підтверджуючих факт належного та своєчасного виконання відповідачем своїх договірних зобов’язань щодо поставки продукції відсутні в матеріалах справи, не надавались відповідачем судам обох інстанцій.

Пунктом 8.3 договору передбачено, що у разі прострочення поставки продукції “продавець” (відповідач по справі) сплачує “покупцю” (позивачу по справі) одноразовий штраф у розмірі 10% від вартості непоставленої продукції з урахуванням ПДВ, якщо прострочення складає більше 15 днів.

Нарахована позивачем сума штрафу за період з 31.05.2006р. по 04.08.2006р. становить 3051 грн. 60 коп.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних у мовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України, ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов’язання забезпечується, зокрема, неустойкою, якщо це встановлено договором або законом.

У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, оплата неустойки (ст.611 ЦК України).

Отже, оскільки відповідно до ст.599 ЦК України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, або з будь-яких інших підстав, визначених главою 50 Цивільного кодексу України та докази цього відсутні, то вимоги щодо стягнення штрафу слід визнати такими, що підлягають задоволенню.

Щодо застосування ст.89 ГПК України, то воно можливе лише за умови коли ухвала про виправлення помилки не змінює при цьому змісту відповідного рішення, не зачіпає його суті, можливість внесення змін до резолютивної частини вже прийнятого судового рішення зазначена норма не містить.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання (п.3 ст.83 ГПК України), господарський суд повинен об’єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов’язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов’язання, незначності прострочення у виконанні зобов’язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків, а також дати відповідно оцінку наданим на підтвердження цих обставин доказам згідно зі ст.43 ГПК України (п.12.1 Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України від 18.11.1997р. № 02-5/445 (зі змінами та доповненнями)).

Як вбачається із матеріалів справи, остання не містить жодного доказу відповідно до ст.ст.32, 36 ГПК України на підтвердження вищеперелічених обставин.

За цих підстав рішення господарського суду слід скасувати, задовольнив апеляційну скаргу позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2006р. по справі № 20/347 –скасувати; апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Селект”, м.Кривий Ріг –задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2006р. по справі № 20/347 викласти в наступній редакції:

“Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання “Укрпромзабезпечення”, м.Дніпропетровськ на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Селект”, м.Кривий Ріг 3051 грн. 60 коп. штрафу, 102 грн. витрат по держмиту, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.”

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання “Укрпромзабезпечення”, м.Дніпропетровськ на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Селект”, м.Кривий Ріг 51 грн. витрат по держмиту, сплачених при подачі апеляційної скарги.

Видачу наказів згідно зі ст.ст.116-118 ГПК України доручити господарському суду Дніпропетровської області

Головуючий                                                                                                    О.М. Виноградник

Судді                                                                                                               О.В. Джихур

О.В.Голяшкін