ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"22" травня 2007 р.
Справа № 28/578-06-13273А

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Судді-доповідача:   Мирошниченко М. А.,

Суддів:   Бєляновського В. В., Шевченко В. В.,

при секретарі   -  Волощук О. О.,

за участю представників:

від Заступника прокурора м. Одеси – Прилипко І.О. та Дондов В.К.,

від позивача  – Стеценко Я.В.,

відповідача – Мамедова С.О.,

3-ї особи – Кремльова А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу  Заступника прокурора м. Одеси

на постанову господарського суду Одеської області від 27.02.2007 р.

у справі   № 28/578-06-13273А

за позовом Першого заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської облдержадміністрації, м. Одеса

до Одеської міськради, м. Одеса

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці відповідача – Управління архітектури та містобудування  Одеської міськради, м. Одеса

про визнання нечинним рішення,

ВСТАНОВИЛА:

15.12.2006 р. (вх. №16279) Першим заступником прокурора м. Одеси (далі по тексту – Прокурор) в інтересах держави в особі Одеської облдержадміністрації у господарському суді Одеської області пред’явлено адміністративний позов до Одеської міської ради (далі по тексту – Відповідач)  про визнання нечинним рішення  Одеської міської ради №5040-ІУ від 23.12.2005р. „Про затвердження містобудівного обґрунтування розташування малоповерхового котеджного  жилого комплексу з об'єктами обслуговування за адресою: м. Одеса, вул. Вавилова, 5” (а.с. 2-4). Свої вимоги він мотивував наступним.

Прокуратурою м. Одеси проведена перевірка законності рішення Одеської міської ради від 23.12.05р. №5040-ІУ "Про затвердження "Містобудівного обґрунтування розташування малоповерхового котеджного жилого комплексу з об'єктами обслуговування за адресою:  м. Одеса, вул. Вавилова, 5". Зазначеним рішенням затверджено містобудівне обґрунтування розташування малоповерхового котеджного жилого комплексу з об'єктами обслуговування на території колишнього санаторію "Біла квітка", за адресою: м. Одеса, вул. Вавилова, 5, а також встановлено, що це містобудівне обґрунтування є зміною у "Генеральний план м. Одеси", затверджений Радою Міністрів України від 31.01.1989р. за №37. Зазначене рішення суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню з таких підстав. Відповідно до ст. 10 ЗУ "Про планування і забудову територій", розроблення, погодження та експертиза містобудівної документації провадяться згідно з встановленими державними стандартами, нормами та правилами в порядку, визначеному законодавством. Статтями 8,17,18 вказаного Закону передбачено, що під час планування територій на регіональному рівні повинні бути враховані державні, громадські та приватні інтереси. Зокрема, у ст. 18 ЗУ "Про планування і забудову територій" встановлено, що при здійсненні планування і забудови територій на місцевому рівні врахування громадських інтересів полягає у визначенні потреби територіальної громади в територіях, необхідних для розташування, утримання об'єктів житлово-комунального господарства, соціальної, інженерно-транспортної інфраструктури, вирішення інших завдань забезпечення сталого розвитку населеного пункту. Врахування приватних інтересів полягає у забезпеченні фізичним та юридичним особам рівних можливостей набуття у власність або у користування земельних ділянок, захисту майнових прав, а також безпечного функціонування об'єктів нерухомості. Для урахування громадських і приватних інтересів виконавчі органи місцевих   рад в межах повноважень, визнаних законом: протягом двох тижнів після прийняття рішення про розроблення відповідної містобудівної документації, місцевих правил забудови повідомляють через засоби масової інформації про початок їх розроблення, а також про форми, місце і строк їх розгляду, форми, місце і строк подання фізичними та юридичними особами пропозицій щодо цієї документації; протягом місяця після завершення розроблення відповідної містобудівної документації, місцевих правил забудови повідомляють через засоби масової інформації про місце їх розгляду, форми, місце і строк подання пропозицій (зауважень), порядок їх обговорення. Проте, як вбачається з матеріалів перевірки, вищезазначені вимоги законодавства при розроблені та затверджені містобудівного обґрунтування розташування малоповерхового котеджного жилого комплексу з об'єктами обслуговування, за адресою: м. Одеса, вул. Вавилова, 5, виконанні не були. Крім того, відповідно до вимог ст. 10 ЗУ "Про планування і забудову територій", містобудівна документація затверджується відповідною місцевою радою з визначенням строку її дії. Проте, в рішенні Одеської міської ради №2152-ХХШ від 17.04.2001р. строк дії містобудівної документації не визначено. Таким чином, рішення Одеської міської ради від 23.12.05р. №5040-IV прийнято без врахування гарантованих державою та законом громадських та приватних інтересів. При цьому, не створено умови для участі громадян у процесі формування та реалізації державної політики у сферах будівництва, містобудування, а також державної житлової політики. Відповідно до Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ЗУ „Про прокуратуру”, прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом. Також, даним Законом  визначено, що прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право звертатись до суду з заявою про захист прав і законних інтересів держави при виявленні порушень закону. Відповідно до ст. 60 КАС України, у випадках, встановлених законом, прокурор може звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах. Прокурор здійснює в суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії адміністративного процесу. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 ЗУ „Про місцеві державні адміністрації”, одним із основних завдань місцевих державних адміністрацій є забезпечення в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці виконання Конституції, Законів України, актів Президента України, КМУ, інших органів виконавчої влади вищого рівня. Таким чином, на Одеську обласну державну адміністрацію покладено забезпечення виконання Конституції, Законів України, актів Президента України, КМУ, інших органів виконавчої влади вищого рівня на території Одеської області. В обґрунтування свого адміністративного позову позивач послався також на  ст.ст. 17,61,104,105,106 КАС України.

30.01.2007 р. (вх. №2223) відповідач надав заперечення на позов (а.с. 20-22), в якому  просив відмовити у його задоволенні та зазначив , що прокурором  не надано жодного доказу порушення ЗУ „Про місцеве самоврядування”, „Про планування і забудову територій”, „Про основи містобудування”, „Про архітектурну діяльність”, на підставі яких приймалося оскаржуване рішення. Також, відсутні докази невідповідності містобудівного обґрунтування державним стандартам, нормам та правилам, згідно вимог ст. 10 ЗУ „Про планування та забудову територій”. Між тим, відповідність містобудівного обґрунтування державним стандартам та нормам підтверджується низкою висновків та узгоджень служб міста, а саме: Головного управління МНС в Одеській області від 09.12.2005 р. № 46-2236; Санітарно-епідеміологічної станції м. Одеси від 02.12.2005 р. № 3/3775; Одеського протитуберкульозного диспансеру від 23.11.2005 р. № 4060; КП „Горзелентрест” № 93 согл від 12.12.2005 р.; Управління екологічної безпеки Одеської міської ради від 21.12.2005 р. №1736/38; Одеського міського управління земельних ресурсів від 15.12.2005 р. № 02-05/2074-08. На підставі клопотання управління капітального будівництва Одеської міської ради, висновку управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 01.12.2005 р.  № 6278, додержуючись вимог Закону „Про основи містобудування” та Правил забудови міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради № 1716-ХХІУ від 26.09.2003 р., виконавчий комітет Одеської міської ради 08.12.2005 р. прийняв рішення „Про затвердження містобудівного обґрунтування розташування малоповерхового котеджного комплексу з об'єктами обслуговування за адресою: м. Одеса, вул. Акад. Вавилова. 5”, яким було запропоновано Одеській міській раді розглянути на черговій сесії питання щодо затвердження „Містобудівного обґрунтування розташування малоповерхового котеджного комплексу з об'єктами обслуговування за адресою: м. Одеса, вул. Акад. Вавилова. 5”. Також, відповідно до ст. 140 Конституції України, „місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування”. Відповідно до ст. 10 ЗУ „Про планування та забудову територій”, планування територій на місцевому рівні забезпечується відповідними радами та їх виконавчими органами і полягає у розробленні та затверджені генеральних планів, регулюванні використання їх територій, ухваленні та реалізації відповідних рішень. Відповідно до ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні”, до виключної компетенції міських рад відноситься затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації. Згідно ст. 4 Закону „Про основи містобудування”, суб'єктами містобудування є органи місцевого самоврядування. Місцеве самоврядування - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і Законів України. Таким чином, прийняття оскаржуваного рішення Одеською міською радою було здійснено в інтересах територіальної громади з урахуванням громадських та приватних інтересів, так як Одеська міська рада безпосередньо представляє територіальну громаду м. Одеси та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та Законом „Про місцеве самоврядування”. Отже, посилання на порушення приватних та громадських інтересів необґрунтовані, так як органи місцевого самоврядування виконують представницькі функції територіальної громади, яка є первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень. З адміністративного позову не вбачається, у чому полягає порушення громадських та приватних інтересів. Посилаючись на порушення вимог ст. 5 ЗУ „Про основи містобудування”, прокурор не  врахував,  що дана  норма  не  є  імперативною,  а зазначає, що „при здійсненні містобудівної документації повинні бути забезпечені...„ перелічені вимоги. Крім цього, затвердження містобудівного обґрунтування не є містобудівною діяльністю у розумінні ст. 1 ЗУ „Про основи містобудування”. В даному випадку, Одеська міська рада, відповідно до виключної компетенції, передбаченої п.п.42 п.1 ст. 26 ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні” та ст. 12 Закону „Про основи містобудування”, затвердила Містобудівне обґрунтування розташування малоповерхового котеджного комплексу з об'єктами обслуговування за адресою: м. Одеса, вул. Вавилова. 5. Порядок розробки, узгодження та затвердження містобудівного обґрунтування регламентується спеціальними ДБН Б.1.1.-4-2002, затвердженими Наказом державного комітету з будівництва та архітектури від 31 січня 2002 року N 24. Відповідно до п.3.5. вищезазначених ДБН, містобудівне обґрунтування внесення зміни в містобудівну документацію узгоджується місцевим спеціально уповноваженим органом містобудування й архітектури, іншими органами державного управління й нагляду в межах їх компетенції, передбаченої законодавством. Після узгодження місцевий орган містобудування й архітектури подає зміни до містобудівної документації на затвердження місцевій раді, відповідно до діючого законодавства. Виконання даного припису підтверджується прийнятим рішенням, листами управління капітального будівництва від 30.01.2006 р. та листом управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 24.02.2006 р. №300.  Норма ст. 10 ЗУ „Про планування і забудову територій”  розповсюджується на містобудівну документацію, а не на містобудівне обґрунтування, яке складається з текстової й графічної частин, склад і узгодження яких визначаються залежно від виду містобудівного обґрунтування і його мети. Крім того, результати по проведенню перевірки законності оскаржуваного рішення не надавалися для ознайомлення Одеській міській раді, а протест, який вносився на це рішення, було відізвано.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.01.2007 р. (а.с. 76) залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -  Головне управління архітектури та містобудування Одеської міської ради.

20.02.2007 р. (вх. №4257) Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради до суду надало заперечення на позов (а.с. 92-93), в якому воно просило відмовити у його задоволенні та зазначило, що склад, зміст, єдиний порядок розробки, узгодження та затвердження містобудівного обґрунтування встановлено ДБН 1.1.4-2002 „Склад, зміст, порядок розробки, узгодження та затвердження містобудівного обґрунтування” (в подальшому - ДБН 1.1.4-2002). Згідно п.1 ДБН 1.1.4-2002, містобудівне обґрунтування - це вид містобудівної документації, яка розробляється з метою обґрунтування місця розміщення об'єкта, в якій з урахуванням діючих нормативних документів визначається комплекс умов та обмежень та встановлюються граничні параметри об'єкта, який може бути розміщено на конкретній ділянці, розробляються можливі варіанти територіального розміщення цього об'єкта заданих параметрів або при необхідності обґрунтовуються зміни відповідної містобудівної документації. Містобудівне обґрунтування, внесення змін до містобудівної документації узгоджується місцевим спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури, іншими органами державного управління та нагляду в межах їх компетенції, визначених законодавством. Після узгодження місцевий орган містобудування та архітектури подає зміни до містобудівної документації на затвердження до місцевої ради у відповідності до діючого законодавства. Виконання відповідачем даного припису підтверджується прийнятим рішенням, листами управління капітального будівництва від 30.01.2006 р. та листом управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 24.02.2006 р. № 300. Відповідність містобудівного обґрунтування державним стандартам та нормам підтверджується низкою висновків та узгоджень служб міста, а саме: Головного управління МНС в Одеській області від 09.12.2005 р. № 46-2236; Санітарно-епідеміологічної станції м. Одеси від 02.12.2005 р. № 3/3775; Одеського протитуберкульозного диспансеру від 23.11.2005 р. № 4060; КП „Горзелентрест” № 93 согл від 12.12.2005 р.; Управління екологічної безпеки Одеської міської ради від 21.12.2005 р. № 1736/38; Одеського міського управління земельних ресурсів від 15.12.2005 р. № 02-05/2074-08. На підставі клопотання Управління капітального будівництва Одеської міської ради, висновку Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 01.12.2005 р. № 6278, додержуючись вимог ЗУ „Про основи містобудування” та Правил забудови м. Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради №1716-ХХІV від 26.09.2003 р., виконавчий комітет Одеської міської ради 08.12.2005 р. прийняв рішення „Про затвердження містобудівного обґрунтування розташування малоповерхового котеджного комплексу з об'єктами обслуговування за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вавилова, 5”, яким було запропоновано Одеській міській раді розглянути на черговій сесії питання щодо затвердження „Містобудівного обґрунтування розташування малоповерхового котеджного комплексу з об'єктами обслуговування за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вавилова, 5”. Відповідно до Конституції України, місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою у порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 10 ЗУ „Про планування і забудову територій”, планування територій на місцевому рівні забезпечується відповідними радами та їх виконавчими органами і полягає у розробленні та затвердженні генеральних планів, регулюванні використання їх територій, ухваленні та реалізації відповідних рішень. ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні” до виключної компетенції міських рад відносить затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації. Тому прийняття оскаржуваного рішення Одеською міською радою було здійснено в інтересах територіальної громади з урахуванням громадських та приватних інтересів, оскільки Одеська міська рада безпосередньо представляє територіальну громаду м. Одеси та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні”.

Постановою господарського суду Одеської області від 27.02.2007 р. (суддя Гуляк Г.І.) у задоволенні позову відмовлено (а.с. 103-104). Таке рішення суд обґрунтував тим, що на підставі клопотання управління капітального будівництва Одеської міської ради, висновку управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 01.12.2005 р. №6278, додержуючись вимог Закону „Про основи містобудування” та Правил забудови міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради №1716-ХХІУ від 26.09.2003 р., виконавчий комітет Одеської міської ради 08.12.2005 р. прийняв рішення „Про затвердження містобудівного обґрунтування розташування малоповерхового котеджного комплексу з об'єктами обслуговування за адресою: м. Одеса, вул. Акад. Вавилова, 5”, яким було запропоновано Одеській міській раді розглянути на черговій сесії питання щодо затвердження „Містобудівного обґрунтування розташування малоповерхового котеджного комплексу з об'єктами обслуговування за адресою: м. Одеса, вул. Акад. Вавилова, 5”. Відповідно до ЗУ „Про місцеве самоврядування”, до виключної компетенції міських  рад  відноситься  затвердження  в  установленому порядку  місцевих  містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів,  іншої містобудівної документації. Згідно до ст. 4  Закону  „Про основи  містобудування”, суб'єктами містобудування є органи місцевого самоврядування. Місцеве самоврядування - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів  міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і Законів України. Відповідно до ч.3 ст. 140 Конституції України, „місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому    законом,    як    безпосередньо,    так    і  через    органи місцевого самоврядування”. Так як Одеська міська рада безпосередньо представляє територіальну громаду м. Одеси, виконує представницькі функції територіальної громади, яка є первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень, отже, рішення Одеської міської ради № 5040-ІV від 23.12.2005 р. „Про затвердження містобудівного обґрунтування малоповерхового котеджного комплексу з об'єктами обслуговування за адресою: м. Одеса,  вул. Вавилова,5” є рішенням територіальної громади м. Одеси. Посилаючись на порушення вимог до містобудівної діяльності, передбачених ст. 5 Закону „Про основи містобудування”, позивач не врахував, що перелічені вимоги відносяться до містобудівної документації взагалі, а не до містобудівельного обґрунтування, яке є предметом рішення Одеської міської ради № 5040-ІV від 23.12.2005 р. „Про затвердження містобудівного обґрунтування малоповерхового котеджного комплексу з об'єктами обслуговування за адресою: м. Одеса, вул. Вавилова,5”. Позивач посилається на те, що було проведено перевірку фактів, опублікованих 22 січня та 07 лютого 2006 року в статтях періодичної печаті „Правое дело” щодо повідомлення через засоби масової інформації про початок розробки містобудівного обґрунтування розташування малоповерхового котеджного комплексу з об'єктами обслуговування, за адресою: м. Одеса,  Вавилова, 5, та оприлюднення через засоби масової інформації про затвердження містобудівної документації та інформування про правові, економічні та екологічні наслідки планування території, за адресою: м. Одеса, вул. Вавилова, 5. Між тим, як зазначає суд першої інстанції, позивач не вказав норму діючого законодавства, якою передбачається процедура   повідомлення через засоби масової інформації про початок розробки саме містобудівного обґрунтування. Приписи стосовно повідомлення через засоби масової інформації про початок розробки саме містобудівного обґрунтування не містяться ні в Законі „Про основи містобудування”, ні в Правилах забудови міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради № 1716-ХХІУ від 26.09.2003 р., отже, суд дійшов до висновку, що затвердження містобудівного обґрунтування не є містобудівною діяльністю у розумінні ст. 1 Закону „Про основи містобудування”. Посилання позивача на порушення громадських та приватних інтересів при прийняті рішення Одеської міської ради № 5040-ІУ від 23.12.2005 р., спростовується листом від 11.02.2007 р. Органу самоорганізації населення комітету мікрорайону „Дружний”, що надійшов на адресу Одеської міської ради стосовно підтримки будівництва малоповерхового котеджного комплексу з об'єктами обслуговування за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вавилова,5. Отже, суд дійшов до висновку, що містобудівне обґрунтування задовольняє та враховує як громадські, так і приватні інтереси. Одеська міська рада, відповідно до виключної компетенції, передбаченої п.п.42 п.1 ст. 26 Закону „Про місцеве самоврядування” та ст. 12 Закону „Про основи містобудування”, затвердила містобудівне обґрунтування розташування малоповерхового котеджного комплексу з об'єктами обслуговування за адресою: м. Одеса, вул. Вавилова, 5, відповідно до ДБН Б.1.1.-4-2002, затверджених Наказом державного комітету з будівництва та архітектури від 31 січня 2002 р. N 24. Відповідно до п.3.5. вищезазначених ДБН, містобудівне обґрунтування узгоджується місцевим спеціально уповноваженим органом містобудування й архітектури, іншими органами державного керування й нагляду в межах їхньої компетенції, передбачених законодавством. Після узгодження місцевий орган містобудування й архітектури подає зміни до містобудівної документації на затвердження місцевій раді, відповідно до діючого законодавства. Виконання даного припису підтверджується прийнятим Рішенням, листами управління капітального будівництва від 30.01.2006 р. та листом управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 24.02.2006 р. №300. Норма ст. 10 Закону „Про планування і забудову територій” розповсюджується на містобудівну документацію, а не на містобудівне обґрунтування, яке складається з текстової й графічної частин, склад і втримування яких визначається залежно від виду містобудівного обґрунтування і його мети. Наряду з цим, висновками головного управлінням МНС в Одеській області від 09.12.2005 р. № 46-2236; санітарно-епідеміологічної станції м. Одеси від 02.12.2005 р.  № 3/3775; Одеського протитуберкульозного диспансеру від 23.11.2005 р. № 4060; КП „Горзелентрест” № 93 согл від 12.12.2005 р.; Управління екологічної безпеки Одеської міської ради від 21.12.2005 р. №1736/38; Одеського управління земельних ресурсів від 15.12.2005 р. № 02-05/2074-08 спростовуються твердження позивача щодо невідповідності містобудівного обґрунтування державним стандартам та нормам.

Не погоджуючись із вищезазначеною судовою постановою, заступник прокурора м. Одеси звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити, з тих же підстав, що були викладені у позові, а також, враховуючи те, що суд невірно дійшов висновку, що вимоги ст. 5 ЗУ „Про основи містобудування” відносяться до містобудівної документації взагалі, а не до містобудівного обґрунтування, і позивач не вказав норму, якою передбачена процедура повідомлення через засоби масової інформації про початок розробки саме містобудівного обґрунтування, і таки приписи в ЗУ „Про основи містобудування” не містяться. Крім того, судом необґрунтовано зазначено, що затвердження містобудівного обґрунтування не є містобудівною діяльністю у розумінні ст. 1 ЗУ „Про основи містобудування”, а громадські і приватні інтереси можливо вважати врахованими, згідно вимог ст. 18 ЗУ „Про планування і забудову територій”, у зв'язку з надходженням листа органу самоорганізації населення комітету мікрорайону „Дружний”. По-перше, відповідно ст. 1 ЗУ „Про планування і забудову територій”, містобудівна документація - це затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій. Таким чином, містобудівне обґрунтування, яке складається з текстової та графічної частин і описує умови відповідного будівництва, є містобудівною документацією в розумінні ЗУ „Про планування і забудову територій”, на який посилався прокурор у позові. З наведеного, на думку заступника прокурора м. Одеси, можливо зробити висновок, що приписи ст.ст. 10 та 18 ЗУ „Про планування і забудову територій”, на які прокуратура посилалась у позові, в повній мірі відносяться і до містобудівного обґрунтування. По-друге, відповідно до ст. 1 ЗУ „Про основи містобудування”, містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об'єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об'єктів містобудування, спорудження інших об'єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об'єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури. Крім того, відповідно до ст. 2 зазначеного Закону, одними з головних напрямків містобудівної діяльності є планування, забудова та інше використання територій; розробка і реалізація містобудівної документації; визначення територій для містобудівних потреб. Таким чином, розробка і подальше затвердження Одеською міською радою містобудівного обґрунтування розташування малоповерхового котеджного жилого комплексу з об'єктами обслуговування, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вавилова, 5, є містобудівною діяльністю, оскільки зазначене обґрунтування передбачає планування, забудову та інше використання територій відповідної території, проектування, будівництво об'єктів містобудування. Також, ст. 18 ЗУ „Про планування і забудову територій” чітко визначено процедуру, якої необхідно дотриматись для врахування громадських та приватних інтересів.  Таким чином, як вважає апелянт, суд не дослідив всіх обставин справи, що мають значення для неї, зокрема не встановив, чи відноситься містобудівне обґрунтування до містобудівної документації, внаслідок чого зробив висновки, що не відповідають обставинам справи, порушивши норми матеріального і процесуального права.

Розгляд справи було призначено на 22.05.2007 р., про що учасники процесу були належним чином повідомлені.

За клопотанням учасників процесу, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Представники Заступника прокурора м. Одеси в усних поясненнях наданих апеляційному суду підтримали  скаргу і просили її задовольнити на  викладених у ній підставах.

Представник позивача в усних поясненнях наданих апеляційному суду підтримав  скаргу і також просив її задовольнити.

Представники відповідача та 3-ї особи просили суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову без змін.

У судовому засіданні,  відповідно ч.3 ст. 160  КАС України, оголошувались лише вступна та резолютивна частини судової  ухвали.

Заслухавши усні пояснення учасників процесу, ознайомившись з доводами  апеляційної скарги, дослідивши обставини  і матеріали  справи,  в тому числі наявні у них докази,  відповідність викладеним  в постанові висновкам  цим обставинам і доказам, а також, перевіривши додержання та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Можливість оскарження та визнання нечинними (незаконними, недійсними) в судовому порядку рішень (актів) органів місцевого самоврядування передбачена ст.ст. 15,16 і  21 ЦК України та ст. 20 ГК України. Такі спори, відповідно до ст. 17 КАС України, повинні розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Підставами для визнання правових актів органів місцевого самоврядування нечинними (незаконними, недійсними)  є  невідповідність їх  вимогам  чинного на час їх видання (затвердження)  законодавства, в тому числі Конституції України, та/або  визначеній  законом компетенції  органу,  який  видав (затвердив)  цей  акт. Відповідно до ст. 21 ЦК України, обов'язковою  умовою   визнання  правових актів   нечинними (незаконними, недійсними)  є також порушення, у зв'язку з прийняттям відповідного  акта, цивільних прав   та   охоронюваних   законом   інтересів позивача. При цьому, відповідно до п.2 Роз’яснень президії Вищого арбітражного суду України  №02-5/35 від 26.01.2000 р. „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів” (з наступними змінами), якщо  за результатами   розгляду   справи   факту   такого   порушення, тобто цивільних прав та охоронюваних інтересів  позивача,  не встановлено,  то у    суду  немає  правових підстав для задоволення позову.

На думку судової колегії, місцевий суд, розглядаючи спір по суті, дійшов обґрунтованого  висновку, що прокурор не довів і взагалі не визначив у позові, в чому саме оскаржене ним рішення порушує права та інтереси особи, в інтересах якої він звернувся до суду з  цим позовом, а  судова колегія, проаналізувавши матеріали справи та наявні у ній докази, не вбачає таких порушень. Посилання прокурора на порушення оспорюваним  рішенням відповідача громадських та приватних інтересів (яких саме громадських та приватних інтересів, прокурор не зазначив як у позові, так і в апеляційній скарзі) також є голослівними та не підтверджуються будь-якими доказами.

В процесі розгляду апеляційній скарги ні представники прокурора, ні представник  позивача також не довели, в чому полягає порушення громадських та приватних інтересів і яких саме інтересів та, у порушення приписів ст.ст. 70,71 КАС України, не надали, незважаючи на пропозицію суду, доказів, які підтверджували б  їх  позицію. Пославшись на те, що до прокуратури поступали звернення громадськості та приватних осіб щодо їх незгоди відносно здійснення будівництва комплексу, ні представники прокурора, ні позивача також не надали суду апеляційної інстанції цих документів, а в матеріалах справи такі документи відсутні.

Навпаки, наявні у матеріалах справи докази свідчать, і ці обставини дослідив та дав їм належну оцінку місцевий суд, що при прийняті оскарженого прокурором рішення відповідач діяв в межах наданої йому компетенції, на підставі та враховуючи необхідні  документи та дозволи, відповідно до норм Законів України „Про місцеве самоврядування в Україні”, „Про планування і забудову територій” та  „Про основи містобудування”.

Факт неповідомлення через засоби масової інформації населення міста Одеси про розгляд питання про затвердження містобудівного обґрунтування розташування жилого комплексу, на думку судової колегії, не може бути підставою для визнання оспорюваного рішення нечинним, з огляду на таке.

До складу містобудівної документації, відповідно до вищезазначених законів, входять більш десятка конкретних документів (в тому числі, плани, схеми, креслення, проекти, погодження, дозволи та  ін.).

Судова колегія, вважає, що у зазначених прокурором у позові нормах права йдеться про необхідність інформувати населення про розробку (затвердження) всього пакету містобудівної документації вцілому щодо конкретного об’єкту будівництва, а не кожного окремого містобудівного документу.  Затверджене оспорюваним рішенням містобудівне обґрунтування розташування жилого комплексу  є лише окремим (одним) документом з необхідного для здійснення будівництва пакету містобудівної документації. Крім того, сам по собі факт не здійснення такого повідомлення, на думку колегії суддів, не може бути підставою для визнання цього рішення нечинним, оскільки такі наслідки не передбачені чинним законодавством, в тому числі,  Законами України „Про планування і забудову територій” та  „Про основи містобудування”, на які послався прокурор у позові та в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

На думку судової колегії, прокурор не навів в апеляційній скарзі і не обґрунтував та не підтвердив будь-якими фактичними обставинами та доказами, а його представники та представник позивача в судовому засіданні наявність вищезазначених підстав для скасування постанови місцевого суду, а зазначені ним у скарзі аргументи не спростовують обґрунтованості та правильності висновку суду та не доводять його помилковості, а тому не можуть бути підставами для скасування постанови та задоволення його позову.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку,  що постанову місцевого суду необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 15,16,21 ЦК України, ст. 20 ГК України, Законами України „Про місцеве самоврядування в Україні”, ”Про планування і забудову територій”, „Про основи містобудування” та ст.ст. 195,196,198,200,202,205,206,211,254 КАС  України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Постанову господарського суду Одеської області від 27.02.2007 р. у справі № 28/578-06-13273А залишити без змін, а апеляційну скаргу  Заступника прокурора м. Одеси на зазначену постанову - без задоволення.

Ухвала, згідно ст. 254 КАС України, набуває законної сили з дня її оголошення і може, згідно ст. 211 КАС України, бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду  України.

Суддя-доповідач:                                                                 Мирошниченко М. А.

Судді:                                                                                  Бєляновський В. В.

Шевченко В. В.