ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16.05.2007
Справа № А30/418-06

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Стрелець Т.Г.
(доповідач)

суддів Бахмат В.М,,  Чохи Л.В.

при секретарі судового засідання: Ревковій
Г.О.

за участю представників сторін:

від позивача:
ОСОБА_2, довіреність НОМЕР_1  від
23.11.06,  представник;

від відповідача-1:
Гудима Т.В., довіреність № 7/26-3079  від
27.12.06,  представник;

від відповідача-2: Гудима
Т.В., довіреність № 7/26-3066  від
26.12.06,  представник;

за участю прокурора Зіма В.Б.,
посвідчення № 167  від 09.08.02р.

розглянувши апеляційне подання
Прокурора м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на постанову господарського
суду Дніпропетровської області від 13.02.2007р. по справі № А30/418-06

за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Кривий Ріг Дніпропетровської
області (АДРЕСА_1)

до відповідача-1 -Криворізької
міської ради Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
(50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пл.. Радянська, 1)

відповідача-2 - Виконавчого комітету Криворізької
міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (50101, Дніпропетровська
область, м. Кривий Ріг, пл.. Радянська, 1)

про визнання
незаконним п. 14 акту НОМЕР_2 від 30.06.2006р., визнання протиправним та
скасування рішення від 19.07.2006р. НОМЕР_3 в частині, що стосується приватного
підприємця ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року Суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1 звернулася до господарського
суду Дніпропетровської області з позовом до Криворізької міської ради з позовом
про визнання недійсним та скасування п. 14 Акту НОМЕР_2 комісії з визначення
розміру збитків, заподіяних власникам землі, від 30.06.2006р., який затверджено
рішенням Криворізького міськвиконкому НОМЕР_3 від 19.07.2006р., визнати
недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради
Дніпропетровської області від 19.07.2006р. НОМЕР_3 в частині, що стосується
позивача.

У процесі розгляду справи до участі
у справі за ініціативою суду було залучено другого відповідача -виконавчий
комітет Криворізької міської ради. Водночас, позивач відмовився від позовних
вимог до відповідача-1, Криворізької міської ради та просить визнати незаконним
п. 14 Акту НОМЕР_2 комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам
землі, від 30.06.2006р., який затверджено рішенням Криворізького міськвиконкому
НОМЕР_3 від 19.07.2006р., визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого
комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 19.07.2006р.
НОМЕР_3 в частині, що стосується позивача.

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області (суддя Євстигнеєва Н.М.) від 13.02.2007р. (у
подальшому -постанова) було прийнято відмову позивача від позовних вимог до
відповідача-1, провадження у справі у цій частині було закрито, визнано
протиправним рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради
Дніпропетровської області від 19.07.2006р. НОМЕР_3 та скасовано в частині, що
стосується позивача, - п. 14 Акту НОМЕР_2 комісії з визначення розміру збитків,
заподіяних власникам землі, від 30.06.2006р.

Постанова обґрунтована тим, що Акт
НОМЕР_2 комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі, від
30.06.2006р. і рішення Криворізького міськвиконкому НОМЕР_3 від 19.07.2006р.
складені з порушенням чинного законодавства, а саме Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого
постановою КМУ від 19.04.1993р. № 284, що є підставою для визнання їх нечинними
та скасуванню в частині, що стосується позивача. Також суд приходить до
висновку, що оскаржуване рішення винесене з порушенням конституційного
обов'язку діяти в межах повноважень та у передбачений Конституцією та законами
України спосіб.

Не погодившись з постановою,
прокурор м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Виконавчого
комітету Криворізької міської ради звернувся до Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційним поданням, в якому просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову повністю та прийняти нову, якою відмовити
позивачеві у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

При цьому прокурор обґрунтовує свої
вимоги тим, що рішення першої інстанції винесене з порушенням норм
матеріального права, а саме ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в
Україні»№ 280/97-ВР від 21.05.1997р., ст. ст. 120, 125, 126 Закону України.
Також скаржник зазначає, що відсутність особи на засіданні комісії з визначення
розміру збитків чи відсутність доказів надіслання їй запрошення на таке
засідання, не може бути підставою для визнання оскаржуваного акту та рішення
протиправними.

Позивач проти апеляційного подання
заперечує, мотивуючи свою позицію тим, що земельна ділянка використовується
позивачем на законних підставах, чим спростовується твердження скаржника про її
самовільне зайняття. Також позивач зазначає, що висновок скаржника стосовно
площі земельної ділянки не відповідає дійсності, оскільки фактична площа
ділянки, що використовується, є значно меншою від тієї, що зазначена в
оскаржуваних рішенні і акті.

Розпорядженням заступника голови
суду - голови судової палати Дніпропетровського апеляційного господарського
суду Неклесою М.П. від 15.05.2007р., справа № А30/418-06 передана для розгляду
колегії суддів у складі: головуючий -Стрелець Т.Г. (доповідач),  судді -Бахмат В.М., Чоха Л.В.

В судовому засіданні 16.05.2007р.
оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення представників сторін та прокурора,
обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши
правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи,
застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті ними рішення, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна   скарга
задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що
13.08.2003р. відповідачем-2 прийнято рішення НОМЕР_4, яким створена комісія з
визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам
(а.с. 46, том 1).

Рішенням відповідача-2 НОМЕР_3 від
19.07.2006р. затверджений акт НОМЕР_2 комісії з визначення розміру збитків,
заподіяних власникам землі та землекористувачам (а.с. 11, 12, том 1).

Відповідно до п. 14 акту НОМЕР_2
від 30.06.2006р. було встановлено, що територіальна громада міста, як власник
земельної ділянки, внаслідок обмеження своїх прав самовільним самозайняттям без
право встановлювальних документів позивачем земельної ділянки площею 970 кв.м.,
під розміщення майстерні по збиранню меблів по АДРЕСА_2 з 23.07.2003р. по 16.06.2006р.,
тобто з дати реєстрації права власності до дати нарахування суми збитків не
одержала доход (у вигляді орендної плати за землю) до міського бюджету у
розмірі 24707,77 грн.. Такі дії , що спричинили заподіяння територіальній
громаді збитків у тому ж розмірі (а.с. 17, том 1).

Як вбачається з матеріалів справи
20.06.2003р. позивачем шляхом укладання договору купівлі-продажу було придбано
одноповерхову прибудовану будівлю загальною площею 318,4 кв.м., що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_3 право власності, на яку було зареєстровано КП «Криворізьке
БТІ»23.07.2003р. (а.с. 21, 22, том 1).

Згідно з Довідкою від 12.04.2006р.
НОМЕР_5, площа земельної ділянки, яка фактично використовується позивачем у
зв'язку з набуттям права власності на одноповерхову прибудовану будівлю за
адресою АДРЕСА_3, під цех зі зборки меблів становить 405 кв.м. (а.с. 60, том
1).

Вказаний розмір земельної ділянки,
що фактично використовується позивачем, також підтверджується п. 1 Тимчасової
угоди НОМЕР_6 про сплату за фактичне користування земельною ділянкою від
27.04.2006р. строк дії до 26.04.2007р. (а.с. 55, том 1).

На листі відповідача-2 від
23.06.06р. НОМЕР_7 (а.с. 45, том 1) на ім'я позивача про запрошення на
засідання комісії не міститься відміток про отримання його позивачем, а також
не надано доказів направлення його позивачеві за належною адресою.

З журналу реєстрації вихідної
документації (а.с. 8, 9, том 2) не вбачається, за якою саме  адресою було направлено лист позивачеві та не
міститься відомостей про його отримання.

Судова колегія вважає, що постанова
винесена судом обґрунтовано, з дотриманням норм матеріального і процесуального
права з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 Роз'яснення
Президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000р. №02-5/35 «Про деякі
питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів
державних чи інших органів»підставами для визнання недійсним акта  є невідповідність його умовам чинного
законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.
Обов'язковою умовою визнання недійсним акту є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації-позивача у справі.

Згідно з п. 2 постанови КМУ від
19.04.1993р. №284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам
землі та землекористувачам»до складу комісій включаються представники
Київської, Севастопольської, міських, районних державних адміністрацій,
виконавчих комітетів міських (міст обласного значення»рад (голови комісій),
власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки,
представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх
відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових
органів, органів у справах містобудування та архітектури та виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на
території яких знаходяться земельні ділянки.

Відповідно до ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, господарський
суд прийшов до вірного висновку про неможливість прийняття у якості належного
доказу повідомлення позивача про засідання комісії.

З наведеного вбачається, що позивач
не був належним чином повідомлений про засідання комісії з визначення розміру
збитків, а отже його право на участь, надання відповідних пояснень і
заперечень  у вказаному засіданні було
порушено відповідачем-2, тобто оскаржуваний акт був складений з порушенням
процедури, встановленої чинним законодавством.

Також господарський суд дійшов
вірного висновку стосовно того, що позивач фактично використовує земельну
ділянку площею меншого розміру, ніж вказано в Акті комісії з визначення розміру
збитків, заподіяних власникам земельних ділянок та землекористувачам, а саме
405 кв.м. замість 970 кв.м.

Вказане свідчить про дійсне порушення
прав та охоронюваних інтересів позивача прийнятим рішенням відповідача-2 і
актом, затвердженим вказаним рішенням, оскільки при винесенні спірних актів був
порушений порядок їх прийняття у частині складу комісії, у них містяться
відомості, що не відповідають дійсності, на підставі вказаних відомостей був
здійснений розрахунок збитків, який безпосередньо впливає на права та обов'язки
позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС
України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
передбачено органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно задовольнив позовні вимоги позивача до відповідача-2.

Посилання скаржника на те, що
засідання комісії є правомірним, якщо у ньому беруть участь не менше половини
її членів (п. 2.2 Положення про комісію з визначення розміру збитків,
заподіяних власникам землі та землекористувачам, затвердженої рішенням
відповідача-2 від 13.08.2003р. НОМЕР_4), не впливає на вирішення спору,
оскільки у цій частині вказане положення не відповідає п. 2  постанови КМУ від 19.04.1993р. №284 «Про
порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та
землекористувачам».

Також неправомірним є посилання
скаржника на ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»
№280/97-ВР від 21.05.1997р., оскільки у цій нормі йдеться про рішення міської
ради, в той час як оскаржуються акти, прийняті відповідачем-2, виконавчим
комітетом Криворізької міської ради.

З аналізу наведених норм
вбачається, що постанова господарського суду винесена за умов повного і
всебічного дослідження матеріалів справи і норм чинного законодавства, тому
вона є законною і скасуванню не підлягає.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму
Верховного Суду України, викладеними у п. 1 постанови від 29.12.1976 р. № 11
“Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

З огляду на викладене, постанова
господарського суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи,
вимогам чинного законодавства, підстави для її скасування і винесення нової
постанови про відмову у позові відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200, 205, 206, 254
Кодексу Адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В
:

Апеляційне подання Прокурора
м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 13.02.2007р. по справі № А30/418-06 залишити без
задоволення, а постанову без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом
одного місяця безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Т. Г. Стрелець

Суддя

В. М. Бахмат

Суддя

Л. В. Чоха