ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.07
Справа №АС10/737-06.

Господарський суд Сумської області у складі:

Головуючого судді          МАЛАФЕЄВА І.В.

Суддів                    РЕЗНИЧЕНКО О.Ю.

ЗРАЖЕВСЬКИЙ Ю.О.

Розглянувши матеріали справи

За позовом:          товариства з обмеженою відповідальністю «Слов’яни-94» м.Суми

До відповідача: Державної податкової інспекції в м. Суми

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

За участю  представників сторін:

від позивача          Сінько О.А.

від відповідача           Дмитрієв С.В., Павлічек В.О.,  Рибальська І.П.

прокурор                               Яковенко В.В.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 16.03.2007 р. до 20.03.2007 р.. до 10 год. 50 хв.

Суть спору: позивач просить визнати нечинними податкові повідомлення-рішення відповідача №/0/78553 від 08.12.2006р. про донарахування податку на прибуток в розмірі 1087 511,10 грн., в тому числі основного платежу в розмірі 760 637,50 грн., №/0/78554 від 08.12.2006 р. про донарахування податку на додану вартість в розмірі 1625 345,05 грн., в тому числі основного платежу в розмірі 1083563,37 грн.; №/0/17-319/21116758/78591 від 08.12.2006р. про донарахування податку на доходи фізичних осіб в розмірі  1 569,06 грн., в тому числі основного платежу і розмірі 523,02 грн.; №/0/78581 від 08.12.2006р. про донарахування фінансових санкцій в розмірі 4 165,00 грн. за порушення Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 01.06.2000р. № 1776-111.

Відповідач проти позову заперечує, вважає рішення законним та обґрунтованим.

В судове засідання від прокуратури Сумської області надійшло клопотання № 05/1-18 від 17.01.2007 р., в якому зазначено, що спір по справі № АС10/737-06 стосується державних інтересів, тому є підстави для їх представництва і вступу прокурора у справу. Тому, відповідно до ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України “Про прокуратуру”, ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України, у справу вступає прокурор.

В судовому засіданні 28.02.2007 р. позивач уточнив свою назву відповідно до статутних документів - Товариство з обмеженою відповідальністю “Слов’яни-94”. Відповідач погодився, що саме таку назву має суб'єкт підприємницької діяльності, відносно якого прийняті оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Тому, відповідно до ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виправляє описку в назві позивача.

Протягом судового розгляду справи сторони неодноразово надавали додаткові пояснення та заперечення, що залучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази по справі, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, суд встановив наступне.

Підставою для прийняття відповідачем податкових повідомлень–рішень №/0/78553 від 08.12.2006 р., №/0/78554 від 08.12.2006р.,  №/0/17-319/21116758/78591 від 08.12.2006р., №/0/78581 від 08.12.2006р., які позивач просить визнати нечинними, був акт про результати виїзної планової перевірки позивача №7293/2311/21116758/31 від 27.11.2006р.

За результатами перевірки відповідачем були виявлені порушення позивачем вимог податкового законодавства, що призвело до донарахування податків та штрафних санкцій.

Так, за податковим повідомленням –рішенням №/0/78553 від 08.12.2006р. позивачу  визначено суму податкового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 1087511,10 грн., у т.ч. 760637,50 грн. – основного платежу, 326873,60 грн. – штрафних (фінансових) санкцій.

Зазначені донарахування здійснені у зв’язку із наступними порушеннями.

- п. 5.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідачем за 1 півріччя 2005 р. збільшені валові доходи позивача на суму 98821,00 грн. (арк. справи 111, том 1). Це збільшення зроблено у зв’язку із тим, що на думку відповідача, позивачем невірно визначено приріст балансової вартості покупних товарів (робіт, послуг), а саме: позивачем невірно відображено залишок балонів «Десна» станом на 01.01.2005р. У лютому 2005 р. дане порушення було виявлено позивачем в бухгалтерському обліку самостійно. Тому, як зазначає відповідач, не вірне визначення балансової вартості залишків таких запасів на початок попереднього звітного періоду - на 01.01.2005р. та 01.04.2005р. призводить до невірного визначеного приросту (убутку) балансової вартості товарів та  заниження  скоригованого валового доходу за І півріччя 2005 року на суму 98 821 грн.

За зазначене порушення позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 24705,25 грн. та 14823,15 грн. – штрафних санкцій. Однак збільшення валових доходів позивача зроблено на підставі здійснення коригування підприємством залишків в лютому 2005р., який взагалі не відноситься до перевіряємого періоду, і таке збільшення зроблено в порушення п. п. 2.4.2 п.2.4 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 р. N 327, де вказано, що виявлені порушення податкового та іншого законодавства відображаються у гривнях у розрізі податків, зборів та інших обов'язкових платежів з розбивкою за роками та податковими періодами, у межах періоду, що перевіряється.

Перевіряємий період, зазначений в акті перевірки, - з 01.04.2005 р. по 30.06.2006р.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення №/0/78553 від 08.12.2006 р. в зазначеній частині визнається судом нечинним.

-п.5 1 ст. 5 Закону України «Про оподатковування  прибутку підприємств».

Відповідачем проведено зменшення валових витрат  позивача по сплаті комунальних платежів, по магазину за адресою: м.Суми, вул. Леваневського, 22 в розмірі 27158,00 грн. у 1 півріччі 2005 р. та  9 місяців 2005 р. (арк. справи 114, том 1) та донараховано 6789,50 грн. податку на прибуток і 3902,48 грн. штрафних санкцій. Зменшення проведено у зв’язку із тим, що, на думку відповідача, позивач у квітні – липні 2005 р. не здійснював господарську діяльність по магазину за адресою м. Суми, вул. Леваневського, 22 та не отримував доход від реалізації товарів у даному магазині, магазин на балансі підприємства у складі основних засобів не рахувався та не знаходився в оренді.

Однак, позивачем поданий договір оренди приміщення магазину за адресою м. Суми, вул. Леваневського, 22, складений 01.01.2005 р. №2488 між позивачем та приватним підприємцем Сидоренком Б.Ю., за умовами якого позивач передав приміщення магазину в оренду строком на 7 місяців (аркуш справи 121, том 1,). Зазначений договір у встановленому законом порядку недійсним не визнаний, тому суд вважає за можливе прийняти його до уваги.

Згідно із п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»  валові витрати виробництва  та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для  їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Тому, комунальні платежі здійснені позивачем в квітні-липні 2005 року по магазину за адресою м. Суми, вул. Леваневського, 22, який знаходився в оренді, були пов’язані із господарською діяльністю позивача, то валові витрати зменшені на суму  27158,00 грн. безпідставно.

Таким чином, податкове повідомлення –рішення №/0/78553 від 08.12.2006 р. в частині донарахування 6789,50 грн. податку на прибуток та 3902,48 грн. штрафних санкцій визнається судом нечинним.

- п. 1.32 ст. 1, п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»

Відповідачем зменшені валові витрати позивача на суму збитків,  отриманих позивачем від продажу тари в розмірі 40074,74 грн. та товарів в розмірі 4955944,63 грн. за перевіряємий період (арк. справи 45-47, том 1) та донараховано податку на прибуток по операціям з продажу тари у розмірі 5808,10 грн. , штрафні санкції – 3205,44 грн. ; податку на прибуток по операціям  з продажу товарів у розмірі 340327,23 грн.  , штрафних санкцій – 110047,66 грн.

Зменшення валових витрат у даному випадку відповідач обґрунтовує тим, що підприємство протягом перевіряємого періоду здійснювало реалізацію  товарно-матеріальних  цінностей з оптового складу через касовий апарат кінцевому споживачу по цінам нижче ціни придбання (первинні документи, а саме накладні на відпуск зі складу, наводяться в додатку до акту перевірки).

Позивачем до складу валових витрат враховано суму придбаних товарно-матеріальних  цінностей , які в подальшому реалізовані за ціною, яка нижче ціни придбання, внаслідок чого від даної операції підприємством отримано збитки в сумі 4 996 019,37 грн., тобто саме в цій частині вартість  товарів  не може бути віднесена до складу валових витрат виробництва (обігу), а саме в наслідок чого позивачем порушено п.1.32 ст. 1, п.5.1, ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" № 334/94- ВР від 28.12.1994 року із змінами і доповненнями згідно яких господарською діяльністю визначається будь яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації діяльності є регулярною, постійною та суттєвою..

Відповідно до пункту 5.1. статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", валові витрати виробництва та обігу - це сума будь - яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Однак, як вбачається із вищенаведених норм, здійснення підприємницької діяльності спрямоване  на  отримання  доходу,  а  не  прибутку,  і  відсутність  прибутку  від конкретної окремо взятої господарської операції, а не прибутку від діяльності підприємства в цілому за певний звітний період, не може свідчити про відсутність у підприємства ознак господарської діяльності.

Відповідно до довідки, виданої Головним управлінням статистики у Сумській  області від 22.07.2005р. №1906, на яку посилаються податкові органи в своєму акті (арк.4), позивач здійснює роздрібну торгівлю переважно продовольчим асортиментом.  Товар, що був проданий, відноситься до такої групи. За  період,   що   перевірявся, в податкових деклараціях підприємства зазначений  прибуток в розмірі: за 1 півріччя - 87,2 тис. грн., за 9 місяців 2005р. - 128,1 тис. грн., за 2005р. -   193,5 тис. грн., за 1 квартал 2006р. - 57,1 тис. грн., за 1 півріччя 2006р. - 339260,0тис.грн.  (Акт перевірки, арк.38-39) .

Крім цього, відповідно до наказів керівник позивача, у зв’язку із частковою втратою первісної якості, закінчення строку зберігання проводилась реалізація товарів по цінам можливої реалізації.

Із системного аналізу норм Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», суд доходить висновку, що здійснення підприємницької діяльності спрямоване на отримання доходу, а не прибутку, і відсутність прибутку від конкретної окремо взятої господарської операції, не може свідчити про відсутність у підприємства  ознак господарської діяльності.

Однак, позивачем не доведена обґрунтованість реалізації тари нижче ціни придбання на суму 40074,74 грн., так як тара не відноситься до товарів, строк реалізації яких закінчується, позивачем не подано доказів, яка саме тара реалізовувалася нижче ціни придбання.

Тому податкове повідомлення-рішення №/0/78553 від 08.12.2006р. визнається судом нечинним  в частині донарахування 340327,23 грн.  податку на прибуток та 110047,66 грн. штрафних санкцій з операцій по реалізації товарів нижче ціни придбання.

- п. п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідачем було встановлено, що позивач  у Декларації з податку на прибуток підприємства за І півріччя 2005р. неправомірно віднесено до складу валових витрат по рядку 04.12 - "Інші витрати" витрати в сумі 1008997 грн., які на момент перевірки не були підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. У декларації за 9 місяців 2005р. дана сума не була врахована в складі валових витрат платника податку по р.04.12 - "Інші витрати".

В Деклараціях з податку на прибуток за період, що перевірявся,   позивачем   не відображено коригування валових витрат в сумі 1008997 грн. за попередні податкові періоди, та штрафні санкції позивачем самостійно не нараховувалися та не сплачувалися.

Тому, позивачу зменшені валові витрати на суму 1008997,00 грн. за 1 півріччя 2005 року, як інші витрати, що не підтверджені відповідними документами, та донараховано 252249,25 грн. податку на прибуток та 151349,55 грн. штрафних санкцій.

В акті перевірки (арк. справи 45, том 1) зазначено, що валові витрати в розмірі 1 008 997,00 грн., що безпідставно були включені до складу валових витрат підприємства в декларації за 1 півріччя 2005р., не були включені підприємством в декларацію за 9 місяців 2005р. Тобто, як вказано і в поясненнях головного бухгалтера підприємства, що містяться в матеріалах справи та були надані відповідачем суду, в декларації за 9 місяців 2005р. підприємство відкоригувало суму валових витрат та зменшило їх суму на 1 008 997,00 грн.

Відповідно до п.2 Наказу Державної податкової адміністрації України від 29.03.2003р. №143 «Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та порядку її складання» передбачений наступний порядок виправлення самостійно виявлених помилок, а саме якщо платником самостійно виявлено помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, то відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону N 2181 (з урахуванням строків давності) такий платник має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податку має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були виявлені.

Платник податку, який до початку його перевірки податковим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов’язання минулих податкових періодів, зобов’язаний: або надіслати уточнюючий розрахунок  і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі 5 відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку або відобразити суму такої недоплати у складі декларації, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу, нарахованого відповідно до п. 17.2 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» №2181-Ш від 21.12.2000р., з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов’язання з податку.

При цьому, виправлення помилок здійснюється шляхом відображення сум раніше занижених (завищених) показників декларацій (валових доходів, витрат та амортизаційних відрахувань) у складі валового доходу (рядок 02.2) та валових витрат (рядок 05.2) того податкового періоду, за який подається звітна декларація.

Відповідно до вищезазначеної Інструкції «Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та порядку її складання» до складу валових витрат суми зменшення валових витрат за попередні звітні періоди включаються зі знаком «-». Такий порядок заповнення рядку 06 «Скориговані валові витрати», передбачений формою декларації з податку на прибуток підприємства.

Таким чином, сума валових витрат за 9 місяців 2005 р. була зменшена на суму витрат, що були зайво включені до складу декларації за 1 півріччя 2006р., як це передбачено Інструкцією, але позивач помилково відобразив це зменшення не в рядку 05.2, а в рядку 04.13, де відобразив суму інших витрат за виключенням суми 1008997,00 грн., з чим погоджуються податкові органи в акті перевірки.

В Інструкції «Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та порядку її складання» вказано, що в разі якщо платник подає не уточнюючий розрахунок, а включає помилки в декларацію, то він відображає посилки «за (а не «в») будь-який наступний податковий період», тобто розрахунок податку в періоді, за який подано звітність з урахуванням помилок, розраховується з урахуванням таких помилок і будь-якого іншого розрахунку податку за попередні податкові періоди не потребується. Діюче законодавство не містить будь-яких положень щодо перерахунку податку за попередній звітний період в разі якщо відкориговані показники такого звітного періоду включені в розрахунок податку наступного періоду з наростаючим підсумком.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з п.4.3 цього Закону на суму валових витрат платника податку, визначених ст. 5 цього Закону.

В свою чергу, валові витрати визначаються з урахуванням помилок минулих податкових періодів (п.п. 5.2.7, п.5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та п. 3 Інструкції «Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та порядку її складання»).

Відповідно до п.16.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» платники податку у строки, визначені законом, подають до податкового органу податкову декларацію про прибуток за звітний період, розраховану наростаючим підсумком з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових періодів у разі його наявності відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Закону.

Таким чином, діючим законодавством передбачено розрахунок податку на прибуток наростаючим підсумком з початку року.

Однак, відповідно до п. 17.2 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» №2181-Ш від 21.12.2000р. відповідач  був зобов’язаний самостійно сплатити штрафні санкції у розмірі 5 % від суми донарахованого податку на прибуток , це ним зроблено не було, тому правомірним є застосування до нього штрафних санкцій в сумі 126124,63 грн. відповідно до п.п 17..3 цього Закону.

Тому, податкове повідомлення-рішення №/0/78553 від 08.12.2006 р. визнається недійсним в частині визначення по даному порушенню податку на прибуток у розмірі 252249,25 грн. та 25224,92 грн. штрафних санкцій.

Збільшення валових витрат підприємства на суму повернутої фінансової допомоги в розмірі 2514119,44 грн., процентів банку  в розмірі 87672,15 грн. та суму комунальних послуг в розмірі 87311,27 грн. в 4 кварталі 2005 року (арк. справи 48, том 1).

Позивач погоджується з такими висновками податкових органів. Всього збільшено валових витрат за 4 квартал 2005 року на суму  2689102,86 грн. , що привело до зменшення оподатковуваного прибутку та вплинуло на донарахування податку по наступним порушенням.

- Зменшення валових витрат на суму здійсненої попередньої оплати ТОВ «Колумб» за оренду приміщення , що перевищує суму нарахованої орендної плати в розмірі 718708,34 грн. в 4 кварталі 2005 року (арк. справи 45, том 1). Оскільки в цьому ж періоді збільшені валові витрати на суму 2689102,86 грн. , то  таке порушення не приводить до нарахування податку та, відповідно, до нарахування штрафних санкцій. В податковому повідомленні - рішенні нарахування штрафних санкцій та податку з цього порушення не проведено.

Зменшення валових доходів на суму повернутої попередньої оплати «Наумівському спиртзаводу» в розмірі 632083,33 грн. в 1 кварталі 2006 року (арк. справи 42, том 1 ).

Позивач погоджується з такими висновками відповідача, що привело до зменшення оподатковуваного прибутку та вплинуло на донарахування податку по іншим порушенням, що зазначені нижче:

- Отримання позивачем попередньої оплати за нерухоме приміщення по договору від  01.08.2005 р.  в розмірі 231916,00 грн. (арк. справи 42, том 1).

Відповідно до п.п. 8.4.3 п. 8 .4 ст. 8 Закону України «Про оподаткуванню прибутку підприємств», до валових доходів платника податків відноситься не вся сума виручки з продажу основних засобів першої групи, а тільки сума перевищення виручки над балансовою вартістю окремого об’єкту. Балансова вартість приміщення в м.Ромни , що належить підприємству, складає 417702,84 грн. Строк  укладення попереднього договору, відповідно до якого перераховувалися кошти, -  01.03.2006р., тобто 1 квартал 2006 року.

З урахуванням зменшення валових доходів на суму 632083,33 грн. по операціям з Наумівським спиртзаводом сума збільшення валового доходу у розмірі 231916,00 грн.  не впливає на донарахування податку.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення  №/0/78553 від 08.12.2006 р. в частині  донарахування податку на прибуток в розмірі 57979,00 грн., штрафних санкцій в розмірі 28989,50 грн. визнається судом нечинним.

Результатом діяльності підприємства, що був задекларований за 1 квартал 2006 року, є прибуток в розмірі 57061,00 грн. (арк. справи 48-49, том 1). З урахуванням зменшення суми валових доходів в розмірі 632083,33 грн. (по операціям з Наумівським спиртзаводом) та їх збільшенням в розмірі 231916,00 грн. (по операціям з попередньої оплати за нерухоме майно) результатом діяльності підприємства за 1 квартал 2006 року є збиток в розмірі 343106,33 грн. Відповідно до п. 16,4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» платники  податку у строки , визначені законом,  подають до податкового органу податкову декларацію про прибуток за звітний період, розраховану наростаючим підсумком з урахуванням від’ємного значення об’єкта оподаткування минулих податкових періодів у разі його наявності відповідно до п. 6.1. ст. 6 цього закону, тому це не привело до виникнення оподаткованого прибутку, що перевищував би збитки 1 кварталу 2006 року в результаті порушень, виявлених в 2 кварталі  2006 року:.

- збільшення валових доходів на суму  отриманої попередньої оплати від Наумівського спиртзаводу в розмірі 166666,66 грн. в 1 півріччі 2006 року (арк. справи 42, том 1). Таким чином, податкове повідомлення-рішення №/0/78553 від 08.12.2006 р. в частині донарахування податку на прибуток в розмірі 41666,67 грн., штрафних санкцій в розмірі 8333,33 грн. визнається судом нечинним.

- зменшення валових витрат на суму попередньої оплати Луньову А.В. в розмірі 45000, 00 грн. в 1 півріччі 2006 року (арк.. справи 47, том 1). Таким чином, податкове повідомлення-рішення №/0/78553 від 08..12.2006 р. в частині донарахування  податку на прибуток в розмірі 11250,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 2250,00 грн. визнається судом нечинним.

- збільшення валових доходів на суму орендної плати по договору суборенди на суму 79446,85 грн., що повинна була бути нарахована підприємством та віднесена до валових доходів (арк. справи 42, том 1). Таким чином, податкове повідомлення-рішення №/0/78553 від 08.12.2006 р. в частині донарахування податку на прибуток в розмірі 19861,71 грн. та штрафних санкцій в розмірі 3972,49 грн. визнається судом нечинним.

Тому податкове повідомлення-рішення №/0/78553 від 08.12.2006 р. визнається судом нечинним в частині донарахування 754828,66 грн. податку на прибуток та 197543,53 грн. штрафних санкцій.

За податковим повідомленням-рішенням №/0/78554 від 08.12.2006 р. позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 1625345,05 грн., у тому числі 1 083 563,37 грн. – основний платіж та 541 781,68 грн. – штрафні санкції.

Зазначені донарахування здійснені у зв’язку із порушеннями п. п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідачем у акті перевірки зазначено (арк. справи 51, том 1), що позивачем  безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість з різниці між ціною придбання та ціною продажу по збитковим операціям на суму 999203,87 грн., у тому числі по збитковим операціям з податку товарів – 991188,92 грн. та по збитковим операціям з продажу тари – 8014,94 грн., внаслідок цього позивачу  донараховано по операціям з продажу товарів 991188,92 грн. податку на додану вартість та 495594,46 грн. штрафних санкцій; по операціям з продажу тари – 8014,94 грн. податку на додану вартість та 4807,47 грн.  штрафних санкцій.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку, ставкою, встановленою пунктом 6.1 ст. 6 та ст. 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку із придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Судом встановлено правомірність віднесення позивачем до складу валових витрат суми збитків, отриманих  ним від продажу товарів в розмірі 4955944,63 грн. по цінам нижче ціни придбання.

Тому , зменшення податкового кредиту у цьому випадку є необґрунтованим та податкове повідомлення - рішення №/0/78554 від 08.12.2006 р.  визнається нечинним в частині донарахування 991188,92 грн. податку на додану вартість та 495594,46 грн. штрафних санкцій.

Щодо зменшення податкового кредиту на суму податку по збитковим операціям з продажу тари, суд вважає правомірними зазначені висновки відповідача у зв’язку із тим, що під час судового розгляду  встановлена необґрунтованість дій позивача по віднесенню до складу валових витрат суми збитків, отриманих ним від продажу тари по цінам нижче цін придбання.

Також, на думку відповідача, позивачем безпідставно віднесено до податкового кредиту суми податку на додану вартість у розмірі 5579,80 грн. з вартості комунальних послуг (електроенергія, вода та стоки, послуги зв’язку) отриманих по магазину за адресою м.Суми, вул. Леваневського, 22, в періоді,  коли дане приміщення не рахувалося на балансі підприємства у складі основних засобів та не знаходилося в оренді, тобто не використовувалося у господарській діяльності. Судом, при розгляді питання щодо зменшення валових витрат по оплаті комунальних платежів по магазину за адресою : м.Суми, вул. Леваневського, 22 встановлено неправомірність дій відповідача по зменшенню валових витрат на суму 27158,00 грн. та факт передачі приміщення магазину в оренду. Тому, відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» відповідачем неправомірно зменшена сума податкового кредиту по цій операції та податкове повідомлення-рішення №/0/78554 від 08.12.2006 р.  визнається недійсним в частині донарахування 5180,80 грн. податку на додану вартість та 2790,40 грн. штрафних санкцій.

Також відповідачем встановлено, що в  порушення п.п. 7.4.1, п.7.4. ст. 7 Закону України «Про податку на додану вартість», позивачем не було відкориговано податковий кредит згідно акту списання зіпсованого товару №АСС-060 від 30.06.2006 р. (на підставі Наказу №89 від 29.06.2006 р.) по магазину на вул. Харківська на суму 393 898,54 грн. та податку на додану вартість в сумі 78 779,71 грн. Оскільки дані товари не були використані у господарській діяльності позивача відповідачем був відкоригований податковий кредит в сторону зменшення за червень 2006 р. на 78 779,71 грн.

Суд вважає, що зазначені донарахування податку на додану вартість у розмірі 78779,71 грн. та 39389,86 грн. штрафні санкції відповідають вимогам закону.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення №/0/78554 від 08.12.2006 р. визнається судом нечинним в частині донарахування 999769,72 грн. основного платежу, та  498384,86 грн. штрафних санкцій.

Згідно податкового повідомлення-рішення №/0/17-319/21116758/78591 від 08.12.2006 р. позивачу було донараховано податок з доходів фізичних осіб на суму 1569,06 грн., у т.ч. 523,02 грн. основного платежу та 1096,04 грн. – штрафних санкцій.

Суд вважає, що зазначене податкове повідомлення-рішення відповідає вимогам закону з огляду на наступне.

При перевірці позивача було встановлено, що підприємством в 2005-2006 роках була застосована податкова соціальна пільга до заробітної плати працівників підприємства, які на той час являлися суб'єктами підприємницької діяльності та отримували доходи від підприємницької діяльності (в тому числі від ТОВ "Слов'яни-94), а саме :

- Сидоренко Ю.Б.(ід. код ) - свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності №0011937 від 15.05.2002р. видане виконкомом Сумської міської ради;

- Цепелєва Г.О.(ід. код ) - свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності №0010935 від 15.05.2002р. видане виконавчим комітетом Сумської міської ради;

- Шевченко В.М. (ід. код ) - свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності №  0012046 від 09.06.2001р.  видане виконавчим комітетом Сумської міської ради.

Відповідно до п.6.1. ст. 6 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» платник податку має право на зменшення загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного із джерел на території України від одного працедавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги, з урахуванням вимог п.6.5. ст. 6 даного Закону. Розміри податкової соціальної пільги, для певних категорій платників податку передбачені п. п. 6.1.1. - п. п. 6.1.2., п.6.1., ст. 6 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб». Платник податку подає працедавцю заяву про самостійне обрання місця застосування податкової соціальної пільги за формою, визначеною центральним податковим органом.

Платник податку, який змінює за самостійним рішенням місце отримання податкової соціальної пільги, зобов'язаний надати працедавцю за попереднім місцем її застосування заяву про відмову від такої пільги. Така заява не подається, якщо платник податку припиняє трудові відносини із таким працедавцем з будь-яких підстав, а також у випадках, визначених у підпункті 6.3.3, п.6.3., ст. 6 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Відповідно до абз. "є" п. п. 6.3.3., п.6.3. ст. 6 зазначеного Закону податкова соціальна пільга не може бути застосована до інших доходів платника податку, якщо він отримує протягом звітного податкового року такі доходи, як доходи самозайнятої особи від підприємницької  діяльності, а також іншої незалежної професійної діяльності.

В результаті даних порушень, позивачем не утримано та не перераховано до бюджету податку з доходів власних працівників, які одночасно зареєстровані як приватні підприємці та є суб'єктами  підприємницької діяльності  на загальну суму - 444,12  грн. (Детальний опис кожного факту недоутримання та неперерахування до бюджету податку зазначений в таблиці  на сторінці 52 акту перевірки)

У вересні 2005 р. підприємством за вчинення нотаріальних дій приватному нотаріусу Рибалка К.Д. було виплачено 210,00 грн.

Згідно п.1.3 ст. 1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" № 889-ІУ від 22.05.2003 р. із змінами та доповненнями, доходом з джерелом його походження з України і визначено будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення незалежної професійної діяльності. Пунктом 1.9 ст. 1 цього Закону визначено, що до  незалежної професійної діяльності належить і діяльність приватних нотаріусів.

Підприємство, що виплачує доходи приватному нотаріусу за вчинення нотаріальних дій, є податковим агентом щодо таких доходів та несе відповідальність за нарахування та сплату до бюджету податку з таких доходів за ставкою, визначеною п.7.1 ст. 7 та п.22.3 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889-ІУ від 22.05.2003р. із змінами та доповненнями. Але підприємством не повністю була утримана та перерахована сума податку з доходу виплаченого приватному нотаріусу.

Всього було виплачено доходу - 210,00 грн., утримано - 27,30 грн., повинно бути утримано - 31,38 грн., недоплата - 4,08 грн. Таким чином, підприємством порушено п. п. 4.2.1 п.4.2 ст. 4, п. п. 8.1.1 п.8.1 ст. 8, п.19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889-ІУ від 22.05.2003р. із змінами та доповненнями.

У 2006 році за рахунок коштів підприємства були сплачені адміністративні штрафи накладені на директора підприємства Луньова А.В в сумі 524,50 та працівника підприємства Лопарєву в сумі 51,00 грн., які не були утримані із заробітної плати.

Відповідно до абз. «г» п. п. 4.2.9, п.4.2. ст. 4, п.8.1 ст. 8, та п.19.2 ст. 19 Закону України «Про податок  з доходів фізичних осіб» № 889-ІУ від 22.05.2003р. (із змінами та доповненнями) до сукупного оподатковуваного доходу платника податку включаються  суми  грошового  або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку. Тобто бухгалтерією підприємства сплачені штрафи повинні бути або утримані з заробітної плати або включені до оподаткованого доходу та, відповідно, утриманий податок з доходів фізичних осіб.

Внаслідок даних порушень не утримано з доходів директора Луньова А.В. 68,19 грн. і з доходів працівника Лопарєва 6,63 грн., загальна сума недоплати склала - 74,82 грн.

За вищевказані порушення до позивача були застосовані штрафні санкції визначені в п.17.1.9. п.17.1. ст. 17 Закону України "Про порядок погашення  зобов'язань  платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. № 2181-Ш, який передбачає, що у разі коли платник податків здійснює грошові виплати без попереднього нарахування та сплати податку, збору (обов'язкового платежу), якщо відповідно до  законодавства таке нарахування та сплата є обов'язковою передумовою такого продажу (відчуження) або виплати, такий платник податків сплачує штраф у подвійному розмірі від суми зобов'язання з такого податку, збору (обов'язкового платежу). Керуючись даною законодавчою нормою до позивача були застосовані штрафні санкції в розмірі 1 046,04 грн. (523,02х2)

Також, відповідно до рішення про застосування фінансових санкцій № /0/78581 від 08.12.2006 р., до позивача застосовані фінансові санкції у розмірі 4165,00 грн. за порушення  законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Суд вважає, що зазначене рішення є обґрунтоване та відповідає умовам закону з огляду на наступне.

27.11.2006р. працівником ДПА в Сумській області - головним державним податковим інспектором сектору контрольно-перевірочної роботи Гризуном Віталієм Миколайовичем, була проведена виїзна планова перевірка з питань дотримання вимог законодавства з обігу готівки та касової дисципліни позивача за період з 01.04.2005р. по 30.06.2006р.

В результаті перевірки складено акт №7293/2311/21116758/31 від 27.11.2006р. в якому зазначено порушення п.9, п. 11  ст.З, ст.8 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №1776-111 від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями.

Так, при перевірці книг обліку розрахункових операцій (КОРО) встановлено порушення

- КОРО № р/2 від 08.04.2005р., яка розпочата 02.04.2005р. (Фіскальні звітні чеки - „Z" звіти за 02.04.2005р. № 847) по 07.04.2005р. (№852 долучені до  КОРО «2- й розділ» - облік руху готівки та сум розрахунків КОРО за вищевказані дні заповнений);

- КОРО № р/6 від 28.03.2006р. - не забезпечено щоденне друкування фіскального звітного чеку -„Z" звіту за 30.04.2006р. (виторг 1444,75 гри.), знятий 01.05.2006р. за №1236 об 6:54 год. В розділі 4 "Облік ремонтів та технічного обслуговування РРО" КОРО № р/6 від 28.03.2006р за 30.04.2006р. запису не зроблено.

- КОРО№ р/7 від 23.11.2004р. - не забезпечено зберігання в КОРО фіскального звітного чеку -„ Z " звіту за 18.04.2005р. № 1856 виторг 594,0 грн.)

- КОРО№ р/7 від 17.02.2005р. - не забезпечено щоденне друкування фіскального звітного чеку -„Z" звіту за 09.03.2005р. (виторг 3000,00 грн.), знятий 10.03.2005р. за №0663 об 02:45 год., не забезпечено щоденне друкування фіскального звітного чеку -„Z" звіту за 26.03.2005р.( виторг 500,00 грн.), знятий 27.03.2005 р. за №0674 об 19:03 год., не забезпечено щоденне друкування фіскального звітного чеку -"Z" звіту за 06.04.2005р.( виторг 849,80 грн.), знятий 07.04.2005р. за №0684 об 00:25 год.,  не забезпечено щоденне друкування фіскального звітного чеку -„Z" звіту за 02.06.2005р. (виторг 10000,00 грн.), знятий 03.06.2005р. за №0722 об 10:08 год. В розділі 4 " Облік ремонтів та технічного обслуговування РРО" КОРО № р/7 від 17.02.2005р за вищевказані дати запису  не зроблено.

- КОРО№ р/8 від 22.08.2005р. - не забезпечено щоденне друкування фіскального звітного чеку -„Z" звіту за 13.02.2006р.(виторг 20000,00 грн.), знятий 14.02.2006р. за №0806 об 21:55 год. В розділі 4 «Облік ремонтів та технічного обслуговування РРО» КОРО № р/8 від 22.08.2005р за 13.02.2006р. запису не зроблено.

- КОРО № р/8 від 29.03.2005р.  - не забезпечено щоденне друкування фіскального звітного чеку -„Z" звіту за 23.09.2005р. (виторг 132,0 грн.), знятий 24.09.2005р. за №1838 об 05:14 год. В розділі 4 "Облік ремонтів та технічного обслуговування РРО КОРО № р/8 від 29.03.2005р. за 23.09.2005р. запису не зроблено.

- КОРО № р/9 від 15.11.2005р., яка розпочата 01.11.2005р. (Фіскальні звітні чеки - „Z" звіти за 01.11.2005р.№ 1876 по 14.11.2005р. №1889 долучені до КОРО, 2- й розділ " Облік руху готівки та сум розрахунків" КОРО за вищевказані дні заповнений);

- КОРО№ р/1 від 23.12.2005р. - не забезпечено зберігання в КОРО фіскального звітного чеку -„Z" звіту за 07.01.2006р. № 00411 за 05.04.2006 р.№ 103 (виторг 4750,55 грн.)

- КОРО№ р/3 від 25.05.2005р. - не забезпечено зберігання в КОРО фіскального звітного чеку -„Z" звіту за 25.10.2005р. № 1832 (виторг 1744,78 грн.)

Таким чином, позивачем не забезпечено щоденне друкування на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій), що є порушенням п. 9 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 1776-111 від 01.06.2000 року, за яке п. 4 ст. 17 даного Закону передбачена відповідальність в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

За перевіряємий період з 01.04.2005р. по 30.06.2006р. позивачем проводилася закупівля скляної тари у населення через пункти приймання скляної тари, які розташовані за адресою м. Суми вул. Черепіна, 29 (склад), м. Ромни (склад), м. Глухів (склад).

Готівкові кошти на закупівлю скляної тари у населення видавалися під звіт (рах. 272.1) працівникам підприємства, які надавали до бухгалтерії підприємства авансовий звіт про використані кошти та прибуткову накладну на закуплену тару.

Всього за перевіряємий період закуплено тари у населення на суму 2 054 548,83 грн., в тому числі 2005р. - 1 256 333,32 грн.,  2006р. - 798 215,51 грн.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 01.06.2000р. №1776-111 (із змінами та доповненнями) розрахункова операція -  це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів ( послуг). При прийманні від населення склотари від імені покупця виступають її приймальники, які розраховуються готівкою за здану склотару. Тому таку дію не можна підвести під визначене цим Законом „розрахункова операція".

Відповідно до п.2.11 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України № 637 від 15.02.2004 р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 р. за №40/10320 готівка на закупівлю склотари може бути видана під звіт з каси підприємства за умови повного звіту конкретної підзвітної особи за раніше виданими під звіт сумами, тобто у разі подання до бухгалтерії авансового звіту про витрачені (частково витрачені) кошти та одночасного повернення до каси підприємства залишку готівки, виданої під звіт.

Такий вид діяльності, як приймання від населення вторинної сировини (крім металобрухту), наявний у переліку окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій із використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій (пункт 19 Постанови Кабінету Міністрів України №1336 від 23.08.2000р. зі змінами та доповненнями).

Зворотна тара належить до вторинної сировини, відповідно до п.2 Порядку №224 „Порядок збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки), затверджений наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 02.10.2001р., згідно якого - зворотна тара - це тара багаторазового використання, що належить до вторинних матеріальних ресурсів та підлягає вторинному використанню.

Тому операції з приймання від населення склотари можуть здійснюватися без РРО, але з використанням розрахункових книжок і книг обліку розрахункових операцій.

Позивач на пунктах приймання скляної тари від населення не реєструвало та не використовувало розрахункових книжок і книг обліку розрахункових операцій, чим порушено ст. 8 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №1776-111 від 01.06.2000 року.

Таким чином, позивачем не забезпечено використання розрахункових книжок і  книг обліку розрахункових операцій, що є порушенням ст. 8 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 1776-111  від 01.06.2000 року, за яке п. 3 ст. 17 даного Закону передбачена відповідальність в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невикористання при здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, розрахункової книжки чи книги обліку розрахункових операцій чи порушення встановленого порядку її використання.

В перевіряємому періоді згідно накладних та актів витрат (відвантажений товар зі складу позивача на бар «Імідж» (розташованого за адресою м. Суми вул. Кірова, 27) відпущено продовольчих товарів на загальну суму 45 745,79 грн.

Згідно фіскальних звітних чеків ( „ Z " звітів) до реєстратора розрахункових операцій  „Самсунг ЕК 250 F" зав. № 00108773, реєстраційний № 181900916, зареєстрованого в ДПІ в м. Суми  17.12.2003р.)  на бар,,  Імідж", реалізовано товарів за перевіряємий  період також на загальну суму 45 745,79 грн., але в фіскальних звітних чеках зазначена реалізація товару, який по найменуванню не відповідає найменуванню товару, який зазначений в накладних та актів витрат. (Пояснення директора ТОВ „ Слов'яни - 94" додано до акту перевірки).

Таким чином позивачем  допущено порушення п. 11 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування  та послуг" № 1776-111 від 01.06.2000 року, за яке п. 6 ст. 17 даного Закону передбачена відповідальність в розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний  позов задовольнити частково.

2.          Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення №/0/78554 від 08.12.2006 р. в частині донарахування основного платежу в розмірі 999769,72 грн. та штрафних санкцій в розмірі 498384,86 грн.

3.           Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення №/0/78553 від 08.12.2006 р. в частині донарахування основного платежу в розмірі 754828,66 грн. та штрафних санкцій в розмірі 197543,53 грн.

4.          В інший частині адміністративного позову – відмовити.

5.          Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

6.          Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

7.          Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя:                                                                               І.В.МАЛАФЕЄВА

Судді                                                                                          О.Ю. РЕЗНИЧЕНКО

Ю.О.ЗРАЖЕВСЬКИЙ

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови підписаний 23.03.2007  р.

Господарський суд Сумської області у складі:

Головуючого судді          МАЛАФЕЄВА І.В.

Суддів                    РЕЗНИЧЕНКО О.Ю.

ЗРАЖЕВСЬКИЙ Ю.О.

Розглянувши матеріали справи

За позовом:          товариства з обмеженою відповідальністю «Слов’яни-94» м.Суми

До відповідача: Державної податкової інспекції в м. Суми

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

За участю  представників сторін:

від позивача          Сінько О.А.

від відповідача           Дмитрієв С.В., Павлічек В.О.,  Рибальська І.П.

прокурор                               Яковенко В.В.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 16.03.2007 р. до 20.03.2007 р.. до 10 год. 50 хв.

Суть спору: позивач просить визнати нечинними податкові повідомлення-рішення відповідача №/0/78553 від 08.12.2006р. про донарахування податку на прибуток в розмірі 1087 511,10 грн., в тому числі основного платежу в розмірі 760 637,50 грн., №/0/78554 від 08.12.2006 р. про донарахування податку на додану вартість в розмірі 1625 345,05 грн., в тому числі основного платежу в розмірі 1083563,37 грн.; №/0/17-319/21116758/78591 від 08.12.2006р. про донарахування податку на доходи фізичних осіб в розмірі  1 569,06 грн., в тому числі основного платежу і розмірі 523,02 грн.; №/0/78581 від 08.12.2006р. про донарахування фінансових санкцій в розмірі 4 165,00 грн. за порушення Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 01.06.2000р. № 1776-111.

Відповідач проти позову заперечує, вважає рішення законним та обґрунтованим.

В судове засідання від прокуратури Сумської області надійшло клопотання № 05/1-18 від 17.01.2007 р., в якому зазначено, що спір по справі № АС10/737-06 стосується державних інтересів, тому є підстави для їх представництва і вступу прокурора у справу. Тому, відповідно до ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України “Про прокуратуру”, ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України, у справу вступає прокурор.

В судовому засіданні 28.02.2007 р. позивач уточнив свою назву відповідно до статутних документів - Товариство з обмеженою відповідальністю “Слов’яни-94”. Відповідач погодився, що саме таку назву має суб'єкт підприємницької діяльності, відносно якого прийняті оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Тому, відповідно до ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виправляє описку в назві позивача.

Протягом судового розгляду справи сторони неодноразово надавали додаткові пояснення та заперечення, що залучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази по справі, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, суд встановив наступне.

Підставою для прийняття відповідачем податкових повідомлень–рішень №/0/78553 від 08.12.2006 р., №/0/78554 від 08.12.2006р.,  №/0/17-319/21116758/78591 від 08.12.2006р., №/0/78581 від 08.12.2006р., які позивач просить визнати нечинними, був акт про результати виїзної планової перевірки позивача №7293/2311/21116758/31 від 27.11.2006р.

За результатами перевірки відповідачем були виявлені порушення позивачем вимог податкового законодавства, що призвело до донарахування податків та штрафних санкцій.

Так, за податковим повідомленням –рішенням №/0/78553 від 08.12.2006р. позивачу  визначено суму податкового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 1087511,10 грн., у т.ч. 760637,50 грн. – основного платежу, 326873,60 грн. – штрафних (фінансових) санкцій.

Зазначені донарахування здійснені у зв’язку із наступними порушеннями.

- п. 5.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідачем за 1 півріччя 2005 р. збільшені валові доходи позивача на суму 98821,00 грн. (арк. справи 111, том 1). Це збільшення зроблено у зв’язку із тим, що на думку відповідача, позивачем невірно визначено приріст балансової вартості покупних товарів (робіт, послуг), а саме: позивачем невірно відображено залишок балонів «Десна» станом на 01.01.2005р. У лютому 2005 р. дане порушення було виявлено позивачем в бухгалтерському обліку самостійно. Тому, як зазначає відповідач, не вірне визначення балансової вартості залишків таких запасів на початок попереднього звітного періоду - на 01.01.2005р. та 01.04.2005р. призводить до невірного визначеного приросту (убутку) балансової вартості товарів та  заниження  скоригованого валового доходу за І півріччя 2005 року на суму 98 821 грн.

За зазначене порушення позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 24705,25 грн. та 14823,15 грн. – штрафних санкцій. Однак збільшення валових доходів позивача зроблено на підставі здійснення коригування підприємством залишків в лютому 2005р., який взагалі не відноситься до перевіряємого періоду, і таке збільшення зроблено в порушення п. п. 2.4.2 п.2.4 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 р. N 327, де вказано, що виявлені порушення податкового та іншого законодавства відображаються у гривнях у розрізі податків, зборів та інших обов'язкових платежів з розбивкою за роками та податковими періодами, у межах періоду, що перевіряється.

Перевіряємий період, зазначений в акті перевірки, - з 01.04.2005 р. по 30.06.2006р.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення №/0/78553 від 08.12.2006 р. в зазначеній частині визнається судом нечинним.

-п.5 1 ст. 5 Закону України «Про оподатковування  прибутку підприємств».

Відповідачем проведено зменшення валових витрат  позивача по сплаті комунальних платежів, по магазину за адресою: м.Суми, вул. Леваневського, 22 в розмірі 27158,00 грн. у 1 півріччі 2005 р. та  9 місяців 2005 р. (арк. справи 114, том 1) та донараховано 6789,50 грн. податку на прибуток і 3902,48 грн. штрафних санкцій. Зменшення проведено у зв’язку із тим, що, на думку відповідача, позивач у квітні – липні 2005 р. не здійснював господарську діяльність по магазину за адресою м. Суми, вул. Леваневського, 22 та не отримував доход від реалізації товарів у даному магазині, магазин на балансі підприємства у складі основних засобів не рахувався та не знаходився в оренді.

Однак, позивачем поданий договір оренди приміщення магазину за адресою м. Суми, вул. Леваневського, 22, складений 01.01.2005 р. №2488 між позивачем та приватним підприємцем Сидоренком Б.Ю., за умовами якого позивач передав приміщення магазину в оренду строком на 7 місяців (аркуш справи 121, том 1,). Зазначений договір у встановленому законом порядку недійсним не визнаний, тому суд вважає за можливе прийняти його до уваги.

Згідно із п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»  валові витрати виробництва  та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для  їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Тому, комунальні платежі здійснені позивачем в квітні-липні 2005 року по магазину за адресою м. Суми, вул. Леваневського, 22, який знаходився в оренді, були пов’язані із господарською діяльністю позивача, то валові витрати зменшені на суму  27158,00 грн. безпідставно.

Таким чином, податкове повідомлення –рішення №/0/78553 від 08.12.2006 р. в частині донарахування 6789,50 грн. податку на прибуток та 3902,48 грн. штрафних санкцій визнається судом нечинним.

- п. 1.32 ст. 1, п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»

Відповідачем зменшені валові витрати позивача на суму збитків,  отриманих позивачем від продажу тари в розмірі 40074,74 грн. та товарів в розмірі 4955944,63 грн. за перевіряємий період (арк. справи 45-47, том 1) та донараховано податку на прибуток по операціям з продажу тари у розмірі 5808,10 грн. , штрафні санкції – 3205,44 грн. ; податку на прибуток по операціям  з продажу товарів у розмірі 340327,23 грн.  , штрафних санкцій – 110047,66 грн.

Зменшення валових витрат у даному випадку відповідач обґрунтовує тим, що підприємство протягом перевіряємого періоду здійснювало реалізацію  товарно-матеріальних  цінностей з оптового складу через касовий апарат кінцевому споживачу по цінам нижче ціни придбання (первинні документи, а саме накладні на відпуск зі складу, наводяться в додатку до акту перевірки).

Позивачем до складу валових витрат враховано суму придбаних товарно-матеріальних  цінностей , які в подальшому реалізовані за ціною, яка нижче ціни придбання, внаслідок чого від даної операції підприємством отримано збитки в сумі 4 996 019,37 грн., тобто саме в цій частині вартість  товарів  не може бути віднесена до складу валових витрат виробництва (обігу), а саме в наслідок чого позивачем порушено п.1.32 ст. 1, п.5.1, ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" № 334/94- ВР від 28.12.1994 року із змінами і доповненнями згідно яких господарською діяльністю визначається будь яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації діяльності є регулярною, постійною та суттєвою..

Відповідно до пункту 5.1. статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", валові витрати виробництва та обігу - це сума будь - яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Однак, як вбачається із вищенаведених норм, здійснення підприємницької діяльності спрямоване  на  отримання  доходу,  а  не  прибутку,  і  відсутність  прибутку  від конкретної окремо взятої господарської операції, а не прибутку від діяльності підприємства в цілому за певний звітний період, не може свідчити про відсутність у підприємства ознак господарської діяльності.

Відповідно до довідки, виданої Головним управлінням статистики у Сумській  області від 22.07.2005р. №1906, на яку посилаються податкові органи в своєму акті (арк.4), позивач здійснює роздрібну торгівлю переважно продовольчим асортиментом.  Товар, що був проданий, відноситься до такої групи. За  період,   що   перевірявся, в податкових деклараціях підприємства зазначений  прибуток в розмірі: за 1 півріччя - 87,2 тис. грн., за 9 місяців 2005р. - 128,1 тис. грн., за 2005р. -   193,5 тис. грн., за 1 квартал 2006р. - 57,1 тис. грн., за 1 півріччя 2006р. - 339260,0тис.грн.  (Акт перевірки, арк.38-39) .

Крім цього, відповідно до наказів керівник позивача, у зв’язку із частковою втратою первісної якості, закінчення строку зберігання проводилась реалізація товарів по цінам можливої реалізації.

Із системного аналізу норм Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», суд доходить висновку, що здійснення підприємницької діяльності спрямоване на отримання доходу, а не прибутку, і відсутність прибутку від конкретної окремо взятої господарської операції, не може свідчити про відсутність у підприємства  ознак господарської діяльності.

Однак, позивачем не доведена обґрунтованість реалізації тари нижче ціни придбання на суму 40074,74 грн., так як тара не відноситься до товарів, строк реалізації яких закінчується, позивачем не подано доказів, яка саме тара реалізовувалася нижче ціни придбання.

Тому податкове повідомлення-рішення №/0/78553 від 08.12.2006р. визнається судом нечинним  в частині донарахування 340327,23 грн.  податку на прибуток та 110047,66 грн. штрафних санкцій з операцій по реалізації товарів нижче ціни придбання.

- п. п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідачем було встановлено, що позивач  у Декларації з податку на прибуток підприємства за І півріччя 2005р. неправомірно віднесено до складу валових витрат по рядку 04.12 - "Інші витрати" витрати в сумі 1008997 грн., які на момент перевірки не були підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. У декларації за 9 місяців 2005р. дана сума не була врахована в складі валових витрат платника податку по р.04.12 - "Інші витрати".

В Деклараціях з податку на прибуток за період, що перевірявся,   позивачем   не відображено коригування валових витрат в сумі 1008997 грн. за попередні податкові періоди, та штрафні санкції позивачем самостійно не нараховувалися та не сплачувалися.

Тому, позивачу зменшені валові витрати на суму 1008997,00 грн. за 1 півріччя 2005 року, як інші витрати, що не підтверджені відповідними документами, та донараховано 252249,25 грн. податку на прибуток та 151349,55 грн. штрафних санкцій.

В акті перевірки (арк. справи 45, том 1) зазначено, що валові витрати в розмірі 1 008 997,00 грн., що безпідставно були включені до складу валових витрат підприємства в декларації за 1 півріччя 2005р., не були включені підприємством в декларацію за 9 місяців 2005р. Тобто, як вказано і в поясненнях головного бухгалтера підприємства, що містяться в матеріалах справи та були надані відповідачем суду, в декларації за 9 місяців 2005р. підприємство відкоригувало суму валових витрат та зменшило їх суму на 1 008 997,00 грн.

Відповідно до п.2 Наказу Державної податкової адміністрації України від 29.03.2003р. №143 «Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та порядку її складання» передбачений наступний порядок виправлення самостійно виявлених помилок, а саме якщо платником самостійно виявлено помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, то відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону N 2181 (з урахуванням строків давності) такий платник має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податку має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були виявлені.

Платник податку, який до початку його перевірки податковим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов’язання минулих податкових періодів, зобов’язаний: або надіслати уточнюючий розрахунок  і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі 5 відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку або відобразити суму такої недоплати у складі декларації, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу, нарахованого відповідно до п. 17.2 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» №2181-Ш від 21.12.2000р., з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов’язання з податку.

При цьому, виправлення помилок здійснюється шляхом відображення сум раніше занижених (завищених) показників декларацій (валових доходів, витрат та амортизаційних відрахувань) у складі валового доходу (рядок 02.2) та валових витрат (рядок 05.2) того податкового періоду, за який подається звітна декларація.

Відповідно до вищезазначеної Інструкції «Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та порядку її складання» до складу валових витрат суми зменшення валових витрат за попередні звітні періоди включаються зі знаком «-». Такий порядок заповнення рядку 06 «Скориговані валові витрати», передбачений формою декларації з податку на прибуток підприємства.

Таким чином, сума валових витрат за 9 місяців 2005 р. була зменшена на суму витрат, що були зайво включені до складу декларації за 1 півріччя 2006р., як це передбачено Інструкцією, але позивач помилково відобразив це зменшення не в рядку 05.2, а в рядку 04.13, де відобразив суму інших витрат за виключенням суми 1008997,00 грн., з чим погоджуються податкові органи в акті перевірки.

В Інструкції «Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та порядку її складання» вказано, що в разі якщо платник подає не уточнюючий розрахунок, а включає помилки в декларацію, то він відображає посилки «за (а не «в») будь-який наступний податковий період», тобто розрахунок податку в періоді, за який подано звітність з урахуванням помилок, розраховується з урахуванням таких помилок і будь-якого іншого розрахунку податку за попередні податкові періоди не потребується. Діюче законодавство не містить будь-яких положень щодо перерахунку податку за попередній звітний період в разі якщо відкориговані показники такого звітного періоду включені в розрахунок податку наступного періоду з наростаючим підсумком.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з п.4.3 цього Закону на суму валових витрат платника податку, визначених ст. 5 цього Закону.

В свою чергу, валові витрати визначаються з урахуванням помилок минулих податкових періодів (п.п. 5.2.7, п.5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та п. 3 Інструкції «Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та порядку її складання»).

Відповідно до п.16.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» платники податку у строки, визначені законом, подають до податкового органу податкову декларацію про прибуток за звітний період, розраховану наростаючим підсумком з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових періодів у разі його наявності відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Закону.

Таким чином, діючим законодавством передбачено розрахунок податку на прибуток наростаючим підсумком з початку року.

Однак, відповідно до п. 17.2 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» №2181-Ш від 21.12.2000р. відповідач  був зобов’язаний самостійно сплатити штрафні санкції у розмірі 5 % від суми донарахованого податку на прибуток , це ним зроблено не було, тому правомірним є застосування до нього штрафних санкцій в сумі 126124,63 грн. відповідно до п.п 17..3 цього Закону.

Тому, податкове повідомлення-рішення №/0/78553 від 08.12.2006 р. визнається недійсним в частині визначення по даному порушенню податку на прибуток у розмірі 252249,25 грн. та 25224,92 грн. штрафних санкцій.

Збільшення валових витрат підприємства на суму повернутої фінансової допомоги в розмірі 2514119,44 грн., процентів банку  в розмірі 87672,15 грн. та суму комунальних послуг в розмірі 87311,27 грн. в 4 кварталі 2005 року (арк. справи 48, том 1).

Позивач погоджується з такими висновками податкових органів. Всього збільшено валових витрат за 4 квартал 2005 року на суму  2689102,86 грн. , що привело до зменшення оподатковуваного прибутку та вплинуло на донарахування податку по наступним порушенням.

- Зменшення валових витрат на суму здійсненої попередньої оплати ТОВ «Колумб» за оренду приміщення , що перевищує суму нарахованої орендної плати в розмірі 718708,34 грн. в 4 кварталі 2005 року (арк. справи 45, том 1). Оскільки в цьому ж періоді збільшені валові витрати на суму 2689102,86 грн. , то  таке порушення не приводить до нарахування податку та, відповідно, до нарахування штрафних санкцій. В податковому повідомленні - рішенні нарахування штрафних санкцій та податку з цього порушення не проведено.

Зменшення валових доходів на суму повернутої попередньої оплати «Наумівському спиртзаводу» в розмірі 632083,33 грн. в 1 кварталі 2006 року (арк. справи 42, том 1 ).

Позивач погоджується з такими висновками відповідача, що привело до зменшення оподатковуваного прибутку та вплинуло на донарахування податку по іншим порушенням, що зазначені нижче:

- Отримання позивачем попередньої оплати за нерухоме приміщення по договору від  01.08.2005 р.  в розмірі 231916,00 грн. (арк. справи 42, том 1).

Відповідно до п.п. 8.4.3 п. 8 .4 ст. 8 Закону України «Про оподаткуванню прибутку підприємств», до валових доходів платника податків відноситься не вся сума виручки з продажу основних засобів першої групи, а тільки сума перевищення виручки над балансовою вартістю окремого об’єкту. Балансова вартість приміщення в м.Ромни , що належить підприємству, складає 417702,84 грн. Строк  укладення попереднього договору, відповідно до якого перераховувалися кошти, -  01.03.2006р., тобто 1 квартал 2006 року.

З урахуванням зменшення валових доходів на суму 632083,33 грн. по операціям з Наумівським спиртзаводом сума збільшення валового доходу у розмірі 231916,00 грн.  не впливає на донарахування податку.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення  №/0/78553 від 08.12.2006 р. в частині  донарахування податку на прибуток в розмірі 57979,00 грн., штрафних санкцій в розмірі 28989,50 грн. визнається судом нечинним.

Результатом діяльності підприємства, що був задекларований за 1 квартал 2006 року, є прибуток в розмірі 57061,00 грн. (арк. справи 48-49, том 1). З урахуванням зменшення суми валових доходів в розмірі 632083,33 грн. (по операціям з Наумівським спиртзаводом) та їх збільшенням в розмірі 231916,00 грн. (по операціям з попередньої оплати за нерухоме майно) результатом діяльності підприємства за 1 квартал 2006 року є збиток в розмірі 343106,33 грн. Відповідно до п. 16,4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» платники  податку у строки , визначені законом,  подають до податкового органу податкову декларацію про прибуток за звітний період, розраховану наростаючим підсумком з урахуванням від’ємного значення об’єкта оподаткування минулих податкових періодів у разі його наявності відповідно до п. 6.1. ст. 6 цього закону, тому це не привело до виникнення оподаткованого прибутку, що перевищував би збитки 1 кварталу 2006 року в результаті порушень, виявлених в 2 кварталі  2006 року:.

- збільшення валових доходів на суму  отриманої попередньої оплати від Наумівського спиртзаводу в розмірі 166666,66 грн. в 1 півріччі 2006 року (арк. справи 42, том 1). Таким чином, податкове повідомлення-рішення №/0/78553 від 08.12.2006 р. в частині донарахування податку на прибуток в розмірі 41666,67 грн., штрафних санкцій в розмірі 8333,33 грн. визнається судом нечинним.

- зменшення валових витрат на суму попередньої оплати Луньову А.В. в розмірі 45000, 00 грн. в 1 півріччі 2006 року (арк.. справи 47, том 1). Таким чином, податкове повідомлення-рішення №/0/78553 від 08..12.2006 р. в частині донарахування  податку на прибуток в розмірі 11250,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 2250,00 грн. визнається судом нечинним.

- збільшення валових доходів на суму орендної плати по договору суборенди на суму 79446,85 грн., що повинна була бути нарахована підприємством та віднесена до валових доходів (арк. справи 42, том 1). Таким чином, податкове повідомлення-рішення №/0/78553 від 08.12.2006 р. в частині донарахування податку на прибуток в розмірі 19861,71 грн. та штрафних санкцій в розмірі 3972,49 грн. визнається судом нечинним.

Тому податкове повідомлення-рішення №/0/78553 від 08.12.2006 р. визнається судом нечинним в частині донарахування 754828,66 грн. податку на прибуток та 197543,53 грн. штрафних санкцій.

За податковим повідомленням-рішенням №/0/78554 від 08.12.2006 р. позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 1625345,05 грн., у тому числі 1 083 563,37 грн. – основний платіж та 541 781,68 грн. – штрафні санкції.

Зазначені донарахування здійснені у зв’язку із порушеннями п. п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідачем у акті перевірки зазначено (арк. справи 51, том 1), що позивачем  безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість з різниці між ціною придбання та ціною продажу по збитковим операціям на суму 999203,87 грн., у тому числі по збитковим операціям з податку товарів – 991188,92 грн. та по збитковим операціям з продажу тари – 8014,94 грн., внаслідок цього позивачу  донараховано по операціям з продажу товарів 991188,92 грн. податку на додану вартість та 495594,46 грн. штрафних санкцій; по операціям з продажу тари – 8014,94 грн. податку на додану вартість та 4807,47 грн.  штрафних санкцій.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку, ставкою, встановленою пунктом 6.1 ст. 6 та ст. 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку із придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Судом встановлено правомірність віднесення позивачем до складу валових витрат суми збитків, отриманих  ним від продажу товарів в розмірі 4955944,63 грн. по цінам нижче ціни придбання.

Тому , зменшення податкового кредиту у цьому випадку є необґрунтованим та податкове повідомлення - рішення №/0/78554 від 08.12.2006 р.  визнається нечинним в частині донарахування 991188,92 грн. податку на додану вартість та 495594,46 грн. штрафних санкцій.

Щодо зменшення податкового кредиту на суму податку по збитковим операціям з продажу тари, суд вважає правомірними зазначені висновки відповідача у зв’язку із тим, що під час судового розгляду  встановлена необґрунтованість дій позивача по віднесенню до складу валових витрат суми збитків, отриманих ним від продажу тари по цінам нижче цін придбання.

Також, на думку відповідача, позивачем безпідставно віднесено до податкового кредиту суми податку на додану вартість у розмірі 5579,80 грн. з вартості комунальних послуг (електроенергія, вода та стоки, послуги зв’язку) отриманих по магазину за адресою м.Суми, вул. Леваневського, 22, в періоді,  коли дане приміщення не рахувалося на балансі підприємства у складі основних засобів та не знаходилося в оренді, тобто не використовувалося у господарській діяльності. Судом, при розгляді питання щодо зменшення валових витрат по оплаті комунальних платежів по магазину за адресою : м.Суми, вул. Леваневського, 22 встановлено неправомірність дій відповідача по зменшенню валових витрат на суму 27158,00 грн. та факт передачі приміщення магазину в оренду. Тому, відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» відповідачем неправомірно зменшена сума податкового кредиту по цій операції та податкове повідомлення-рішення №/0/78554 від 08.12.2006 р.  визнається недійсним в частині донарахування 5180,80 грн. податку на додану вартість та 2790,40 грн. штрафних санкцій.

Також відповідачем встановлено, що в  порушення п.п. 7.4.1, п.7.4. ст. 7 Закону України «Про податку на додану вартість», позивачем не було відкориговано податковий кредит згідно акту списання зіпсованого товару №АСС-060 від 30.06.2006 р. (на підставі Наказу №89 від 29.06.2006 р.) по магазину на вул. Харківська на суму 393 898,54 грн. та податку на додану вартість в сумі 78 779,71 грн. Оскільки дані товари не були використані у господарській діяльності позивача відповідачем був відкоригований податковий кредит в сторону зменшення за червень 2006 р. на 78 779,71 грн.

Суд вважає, що зазначені донарахування податку на додану вартість у розмірі 78779,71 грн. та 39389,86 грн. штрафні санкції відповідають вимогам закону.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення №/0/78554 від 08.12.2006 р. визнається судом нечинним в частині донарахування 999769,72 грн. основного платежу, та  498384,86 грн. штрафних санкцій.

Згідно податкового повідомлення-рішення №/0/17-319/21116758/78591 від 08.12.2006 р. позивачу було донараховано податок з доходів фізичних осіб на суму 1569,06 грн., у т.ч. 523,02 грн. основного платежу та 1096,04 грн. – штрафних санкцій.

Суд вважає, що зазначене податкове повідомлення-рішення відповідає вимогам закону з огляду на наступне.

При перевірці позивача було встановлено, що підприємством в 2005-2006 роках була застосована податкова соціальна пільга до заробітної плати працівників підприємства, які на той час являлися суб'єктами підприємницької діяльності та отримували доходи від підприємницької діяльності (в тому числі від ТОВ "Слов'яни-94), а саме :

- Сидоренко Ю.Б.(ід. код ) - свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності №0011937 від 15.05.2002р. видане виконкомом Сумської міської ради;

- Цепелєва Г.О.(ід. код ) - свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності №0010935 від 15.05.2002р. видане виконавчим комітетом Сумської міської ради;

- Шевченко В.М. (ід. код ) - свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності №  0012046 від 09.06.2001р.  видане виконавчим комітетом Сумської міської ради.

Відповідно до п.6.1. ст. 6 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» платник податку має право на зменшення загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного із джерел на території України від одного працедавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги, з урахуванням вимог п.6.5. ст. 6 даного Закону. Розміри податкової соціальної пільги, для певних категорій платників податку передбачені п. п. 6.1.1. - п. п. 6.1.2., п.6.1., ст. 6 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб». Платник податку подає працедавцю заяву про самостійне обрання місця застосування податкової соціальної пільги за формою, визначеною центральним податковим органом.

Платник податку, який змінює за самостійним рішенням місце отримання податкової соціальної пільги, зобов'язаний надати працедавцю за попереднім місцем її застосування заяву про відмову від такої пільги. Така заява не подається, якщо платник податку припиняє трудові відносини із таким працедавцем з будь-яких підстав, а також у випадках, визначених у підпункті 6.3.3, п.6.3., ст. 6 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Відповідно до абз. "є" п. п. 6.3.3., п.6.3. ст. 6 зазначеного Закону податкова соціальна пільга не може бути застосована до інших доходів платника податку, якщо він отримує протягом звітного податкового року такі доходи, як доходи самозайнятої особи від підприємницької  діяльності, а також іншої незалежної професійної діяльності.

В результаті даних порушень, позивачем не утримано та не перераховано до бюджету податку з доходів власних працівників, які одночасно зареєстровані як приватні підприємці та є суб'єктами  підприємницької діяльності  на загальну суму - 444,12  грн. (Детальний опис кожного факту недоутримання та неперерахування до бюджету податку зазначений в таблиці  на сторінці 52 акту перевірки)

У вересні 2005 р. підприємством за вчинення нотаріальних дій приватному нотаріусу Рибалка К.Д. було виплачено 210,00 грн.

Згідно п.1.3 ст. 1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" № 889-ІУ від 22.05.2003 р. із змінами та доповненнями, доходом з джерелом його походження з України і визначено будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення незалежної професійної діяльності. Пунктом 1.9 ст. 1 цього Закону визначено, що до  незалежної професійної діяльності належить і діяльність приватних нотаріусів.

Підприємство, що виплачує доходи приватному нотаріусу за вчинення нотаріальних дій, є податковим агентом щодо таких доходів та несе відповідальність за нарахування та сплату до бюджету податку з таких доходів за ставкою, визначеною п.7.1 ст. 7 та п.22.3 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889-ІУ від 22.05.2003р. із змінами та доповненнями. Але підприємством не повністю була утримана та перерахована сума податку з доходу виплаченого приватному нотаріусу.

Всього було виплачено доходу - 210,00 грн., утримано - 27,30 грн., повинно бути утримано - 31,38 грн., недоплата - 4,08 грн. Таким чином, підприємством порушено п. п. 4.2.1 п.4.2 ст. 4, п. п. 8.1.1 п.8.1 ст. 8, п.19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889-ІУ від 22.05.2003р. із змінами та доповненнями.

У 2006 році за рахунок коштів підприємства були сплачені адміністративні штрафи накладені на директора підприємства Луньова А.В в сумі 524,50 та працівника підприємства Лопарєву в сумі 51,00 грн., які не були утримані із заробітної плати.

Відповідно до абз. «г» п. п. 4.2.9, п.4.2. ст. 4, п.8.1 ст. 8, та п.19.2 ст. 19 Закону України «Про податок  з доходів фізичних осіб» № 889-ІУ від 22.05.2003р. (із змінами та доповненнями) до сукупного оподатковуваного доходу платника податку включаються  суми  грошового  або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку. Тобто бухгалтерією підприємства сплачені штрафи повинні бути або утримані з заробітної плати або включені до оподаткованого доходу та, відповідно, утриманий податок з доходів фізичних осіб.

Внаслідок даних порушень не утримано з доходів директора Луньова А.В. 68,19 грн. і з доходів працівника Лопарєва 6,63 грн., загальна сума недоплати склала - 74,82 грн.

За вищевказані порушення до позивача були застосовані штрафні санкції визначені в п.17.1.9. п.17.1. ст. 17 Закону України "Про порядок погашення  зобов'язань  платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. № 2181-Ш, який передбачає, що у разі коли платник податків здійснює грошові виплати без попереднього нарахування та сплати податку, збору (обов'язкового платежу), якщо відповідно до  законодавства таке нарахування та сплата є обов'язковою передумовою такого продажу (відчуження) або виплати, такий платник податків сплачує штраф у подвійному розмірі від суми зобов'язання з такого податку, збору (обов'язкового платежу). Керуючись даною законодавчою нормою до позивача були застосовані штрафні санкції в розмірі 1 046,04 грн. (523,02х2)

Також, відповідно до рішення про застосування фінансових санкцій № /0/78581 від 08.12.2006 р., до позивача застосовані фінансові санкції у розмірі 4165,00 грн. за порушення  законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Суд вважає, що зазначене рішення є обґрунтоване та відповідає умовам закону з огляду на наступне.

27.11.2006р. працівником ДПА в Сумській області - головним державним податковим інспектором сектору контрольно-перевірочної роботи Гризуном Віталієм Миколайовичем, була проведена виїзна планова перевірка з питань дотримання вимог законодавства з обігу готівки та касової дисципліни позивача за період з 01.04.2005р. по 30.06.2006р.

В результаті перевірки складено акт №7293/2311/21116758/31 від 27.11.2006р. в якому зазначено порушення п.9, п. 11  ст.З, ст.8 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №1776-111 від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями.

Так, при перевірці книг обліку розрахункових операцій (КОРО) встановлено порушення

- КОРО № р/2 від 08.04.2005р., яка розпочата 02.04.2005р. (Фіскальні звітні чеки - „Z" звіти за 02.04.2005р. № 847) по 07.04.2005р. (№852 долучені до  КОРО «2- й розділ» - облік руху готівки та сум розрахунків КОРО за вищевказані дні заповнений);

- КОРО № р/6 від 28.03.2006р. - не забезпечено щоденне друкування фіскального звітного чеку -„Z" звіту за 30.04.2006р. (виторг 1444,75 гри.), знятий 01.05.2006р. за №1236 об 6:54 год. В розділі 4 "Облік ремонтів та технічного обслуговування РРО" КОРО № р/6 від 28.03.2006р за 30.04.2006р. запису не зроблено.

- КОРО№ р/7 від 23.11.2004р. - не забезпечено зберігання в КОРО фіскального звітного чеку -„ Z " звіту за 18.04.2005р. № 1856 виторг 594,0 грн.)

- КОРО№ р/7 від 17.02.2005р. - не забезпечено щоденне друкування фіскального звітного чеку -„Z" звіту за 09.03.2005р. (виторг 3000,00 грн.), знятий 10.03.2005р. за №0663 об 02:45 год., не забезпечено щоденне друкування фіскального звітного чеку -„Z" звіту за 26.03.2005р.( виторг 500,00 грн.), знятий 27.03.2005 р. за №0674 об 19:03 год., не забезпечено щоденне друкування фіскального звітного чеку -"Z" звіту за 06.04.2005р.( виторг 849,80 грн.), знятий 07.04.2005р. за №0684 об 00:25 год.,  не забезпечено щоденне друкування фіскального звітного чеку -„Z" звіту за 02.06.2005р. (виторг 10000,00 грн.), знятий 03.06.2005р. за №0722 об 10:08 год. В розділі 4 " Облік ремонтів та технічного обслуговування РРО" КОРО № р/7 від 17.02.2005р за вищевказані дати запису  не зроблено.

- КОРО№ р/8 від 22.08.2005р. - не забезпечено щоденне друкування фіскального звітного чеку -„Z" звіту за 13.02.2006р.(виторг 20000,00 грн.), знятий 14.02.2006р. за №0806 об 21:55 год. В розділі 4 «Облік ремонтів та технічного обслуговування РРО» КОРО № р/8 від 22.08.2005р за 13.02.2006р. запису не зроблено.

- КОРО № р/8 від 29.03.2005р.  - не забезпечено щоденне друкування фіскального звітного чеку -„Z" звіту за 23.09.2005р. (виторг 132,0 грн.), знятий 24.09.2005р. за №1838 об 05:14 год. В розділі 4 "Облік ремонтів та технічного обслуговування РРО КОРО № р/8 від 29.03.2005р. за 23.09.2005р. запису не зроблено.

- КОРО № р/9 від 15.11.2005р., яка розпочата 01.11.2005р. (Фіскальні звітні чеки - „Z" звіти за 01.11.2005р.№ 1876 по 14.11.2005р. №1889 долучені до КОРО, 2- й розділ " Облік руху готівки та сум розрахунків" КОРО за вищевказані дні заповнений);

- КОРО№ р/1 від 23.12.2005р. - не забезпечено зберігання в КОРО фіскального звітного чеку -„Z" звіту за 07.01.2006р. № 00411 за 05.04.2006 р.№ 103 (виторг 4750,55 грн.)

- КОРО№ р/3 від 25.05.2005р. - не забезпечено зберігання в КОРО фіскального звітного чеку -„Z" звіту за 25.10.2005р. № 1832 (виторг 1744,78 грн.)

Таким чином, позивачем не забезпечено щоденне друкування на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій), що є порушенням п. 9 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 1776-111 від 01.06.2000 року, за яке п. 4 ст. 17 даного Закону передбачена відповідальність в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

За перевіряємий період з 01.04.2005р. по 30.06.2006р. позивачем проводилася закупівля скляної тари у населення через пункти приймання скляної тари, які розташовані за адресою м. Суми вул. Черепіна, 29 (склад), м. Ромни (склад), м. Глухів (склад).

Готівкові кошти на закупівлю скляної тари у населення видавалися під звіт (рах. 272.1) працівникам підприємства, які надавали до бухгалтерії підприємства авансовий звіт про використані кошти та прибуткову накладну на закуплену тару.

Всього за перевіряємий період закуплено тари у населення на суму 2 054 548,83 грн., в тому числі 2005р. - 1 256 333,32 грн.,  2006р. - 798 215,51 грн.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 01.06.2000р. №1776-111 (із змінами та доповненнями) розрахункова операція -  це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів ( послуг). При прийманні від населення склотари від імені покупця виступають її приймальники, які розраховуються готівкою за здану склотару. Тому таку дію не можна підвести під визначене цим Законом „розрахункова операція".

Відповідно до п.2.11 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України № 637 від 15.02.2004 р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 р. за №40/10320 готівка на закупівлю склотари може бути видана під звіт з каси підприємства за умови повного звіту конкретної підзвітної особи за раніше виданими під звіт сумами, тобто у разі подання до бухгалтерії авансового звіту про витрачені (частково витрачені) кошти та одночасного повернення до каси підприємства залишку готівки, виданої під звіт.

Такий вид діяльності, як приймання від населення вторинної сировини (крім металобрухту), наявний у переліку окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій із використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій (пункт 19 Постанови Кабінету Міністрів України №1336 від 23.08.2000р. зі змінами та доповненнями).

Зворотна тара належить до вторинної сировини, відповідно до п.2 Порядку №224 „Порядок збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки), затверджений наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 02.10.2001р., згідно якого - зворотна тара - це тара багаторазового використання, що належить до вторинних матеріальних ресурсів та підлягає вторинному використанню.

Тому операції з приймання від населення склотари можуть здійснюватися без РРО, але з використанням розрахункових книжок і книг обліку розрахункових операцій.

Позивач на пунктах приймання скляної тари від населення не реєструвало та не використовувало розрахункових книжок і книг обліку розрахункових операцій, чим порушено ст. 8 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №1776-111 від 01.06.2000 року.

Таким чином, позивачем не забезпечено використання розрахункових книжок і  книг обліку розрахункових операцій, що є порушенням ст. 8 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 1776-111  від 01.06.2000 року, за яке п. 3 ст. 17 даного Закону передбачена відповідальність в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невикористання при здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, розрахункової книжки чи книги обліку розрахункових операцій чи порушення встановленого порядку її використання.

В перевіряємому періоді згідно накладних та актів витрат (відвантажений товар зі складу позивача на бар «Імідж» (розташованого за адресою м. Суми вул. Кірова, 27) відпущено продовольчих товарів на загальну суму 45 745,79 грн.

Згідно фіскальних звітних чеків ( „ Z " звітів) до реєстратора розрахункових операцій  „Самсунг ЕК 250 F" зав. № 00108773, реєстраційний № 181900916, зареєстрованого в ДПІ в м. Суми  17.12.2003р.)  на бар,,  Імідж", реалізовано товарів за перевіряємий  період також на загальну суму 45 745,79 грн., але в фіскальних звітних чеках зазначена реалізація товару, який по найменуванню не відповідає найменуванню товару, який зазначений в накладних та актів витрат. (Пояснення директора ТОВ „ Слов'яни - 94" додано до акту перевірки).

Таким чином позивачем  допущено порушення п. 11 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування  та послуг" № 1776-111 від 01.06.2000 року, за яке п. 6 ст. 17 даного Закону передбачена відповідальність в розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний  позов задовольнити частково.

2.          Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення №/0/78554 від 08.12.2006 р. в частині донарахування основного платежу в розмірі 999769,72 грн. та штрафних санкцій в розмірі 498384,86 грн.

3.           Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення №/0/78553 від 08.12.2006 р. в частині донарахування основного платежу в розмірі 754828,66 грн. та штрафних санкцій в розмірі 197543,53 грн.

4.          В інший частині адміністративного позову – відмовити.

5.          Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

6.          Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

7.          Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя:                                                                               І.В.МАЛАФЕЄВА

Судді                                                                                          О.Ю. РЕЗНИЧЕНКО

Ю.О.ЗРАЖЕВСЬКИЙ

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови підписаний 23.03.2007  р.