ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"23" січня 2007 р.
Справа № 15-23/140-04-5162А

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

суддя-доповідач:                              Картере В.І.,

судді:                                         Пироговського В.Т., Жекова В.І.

при секретарі судового засідання –Буравльовій О.М.

за участю представників:

від позивача –Мельничук В.О.,

від ДПА в Одеській області –Турчанінов Ю.М.,

від ДПІ у м. Іллічівську –Кондраков В.В.,

від третьої особи ТОВ „Саріус” –Нікуліна І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну Компанії Phoenix International limited („Фенікс Інтернешнл Лтд.”)

на постанову господарського суду Одеської області від 17.11.06р.

по справі № 15-23/140-04-5162А

за позовом : Компанії Phoenix International limited („Фенікс Інтернешнл Лтд.”)

до відповідачів:

- Державної податкової адміністрації в Одеській області;

- Державної податкової інспекції у м. Іллічівську;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - ТОВ „Саріус”

про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння

В С Т А Н О В И В:

Компанія Phoenix International limited („Фенікс Інтернешнл Лтд.”), в порядку встановленому ГПК України, звернулася до господарського суду Одеської області із позовом та доповненням до позову, відповідно до яких просила визнати її власником обладнання цементного заводу у повній комплектації, вагою 8,3 тис. тон, вартістю 51 395 400,00 грн., що знаходиться на території Іллічівського морського рибного порту та витребувати це майно з чужого незаконного володіння.

Постановою господарського суду Одеської області від 17.11.2006р. (суддя Петров В.С.), прийнятою в порядку встановленому КАС України, в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати постанову місцевого господарського суду та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу позивач стверджує, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В запереченнях на апеляційну скаргу ДПА в Одеській області та ДПІ у м. Іллічівську, посилаючись на приписи КАС України, стверджують про те, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції, оскільки сторонами у справі є суб’єкти владних повноважень, які виконують покладені на них державою функції у відношенні безхазяйного майна.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, та проаналізувавши на підставі встановлених в ній фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з огляду на наступне:

Апеляційний господарський суд, виходячи з приписів ст. 195 КАС України переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За визначенням термінів, що дається у ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює власні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої);

Отже, в порядку адміністративного судочинства підлягає розгляду не будь-який спір із суб’єктом владних повноважень, а спір, в якому є спірними правовідносини, що виникли при здійсненні таким суб’єктом владних управлінських функцій на основі законодавства.

Предметом спору у даній справі є визнання права власності на обладнання цементного заводу у повній комплектації, вагою 8,3 тис. тон, вартістю 37 233 000 грн., що знаходиться на території Іллічівського морського рибного порту.

Заперечення відповідачів - Державної податкової адміністрації в Одеській області та ДПІ у м. Іллічівську, проти позову та апеляційної скарги ґрунтуються на ствердженні про те, що спірне майно є безхазяйним, у зв’язку з чим дії податкових органів щодо заволодіння та подальшого розпорядження цим майном є діями суб’єктів владних повноважень на виконання функцій, покладених на них згідно зі ст.10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” та „Порядком обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність державі, і розпорядження ним”, затвердженим Постановою КМУ від 25.08.98р. №1340.

Однак, слід зазначити, що правовідносини з набуття права власності регулюються главою 24 Цивільного кодексу України, ст. 335 якої передбачає, що безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий (ч.1). Безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю, крім випадків, встановлених статтями 336, 338, 341 і 343 цього Кодексу (ч.3).

Отже, із самого визначення поняття „безхазяйна річ” вбачається, що дана річ має бути такою, щодо якої право власності ніким не оспорюється і лише щодо такої речі податковий орган у відповідності із „Порядком обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність державі, і розпорядження ним” може здійснювати певні заходи.

Докази того, що спірне майно у порядку, встановленому законодавством визнано безхазяйним по справі відсутні.

Крім того, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.03.06р. по справі №27-25/131-04-4015 у задоволенні позову ДПІ у м. Іллічівську Одеської області за участю прокуратури Одеської області до Закритого акціонерного товариства «Русмашекспорт»м. Москва та Акціонерного товариства закритого типу «Іллічівський морський рибний порт»за участю третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Компанії Phoenix International limited („Фенікс Інтернешнл Лтд.”) про визнання права власності на безхазяйне майно за державою відмовлено саме у зв’язку з відсутністю у податкового органу повноважень здійснювати будь-які дії щодо спірного майна.

Відповідно до приписів ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з того, що судовим рішенням по справі №27-25/131-04-4015 встановлено відсутність будь-яких повноважень у податкового органу відносно спірного майна, пов’язаних із виконанням цим органом владних функцій, ствердження відповідачів, щодо здійснення ними функцій суб’єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, відхиляються апеляційним господарським судом, як необґрунтовані.

Таким чином, майнові відносини сторін у даній справі не засновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні, здійсненні управлінських чи контрольних функцій однією стороною стосовно іншої сторони, а відтак даний спір є господарським і дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до приписів ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (п.1 ч.1 ст. 157).

Враховуючи повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду, визначені ст. 198 КАС України, оскаржену постанову слід скасувати а провадження у справі закрити.

При цьому, у відповідності до приписів ст. 89 КАС України, підлягає задоволенню клопотання позивача про повернення судового збору.

Керуючись ст. ст. 89, 157, 160, 162, 195, 196, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Постанову господарського суду Одеської області від 17.11.06р. по справі №15-23/240-04-5162А скасувати.

Провадження у справі №15-23/240-04-5162А закрити.

Повернути Компанії Phoenix International limited („Фенікс Інтернешнл Лтд.”) державне мито сплачене : при поданні позову у сумі 1700,00грн. та при поданні апеляційної скарги у сумі 850,00грн.

Ухвала в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя:                                                            В.І. Картере

Судді:                                                                                В.Т. Пироговський

В.І. Жеков