ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"23" січня 2007 р.

Справа  № 31-11/332-06-8445А

За позовом підприємця ОСОБА_1

до відповідача Державної інспекції
з контролю за цінами в Одеській області

про скасування рішення та визнання
недійсним акту

Суддя  Господарського суду

Одеської області Лєсогоров В.М.

Секретар судового засідання

Возна І.М.

Представники:

В засіданні приймали участь:

від позивача: Піковська Л.М. -по
довіреності

від відповідача: Гуреєва В.І.,
Несмачна Ю.Ю. -по довіреності

СУТЬ СПОРУ:
про скасування рішення та визнання недійсним акту

З відзиву на позов убачається, що
відповідач позов не визнає з підстав зазначених у відзиві.

Представник позивача позов
підтримала.

Представники відповідача позов не
визнали.

Матеріалами справи встановлено:

Позивач вимагає скасувати рішення
відповідача НОМЕР_1 та визнати недійсним акт перевірки НОМЕР_2.

Позов обгрунтован наступним.

Позивач вказує, що ЗУ „Про ціни і
ціноутворення” не розповсюджується на фізичних осіб -підприємців оскільки
розповсюджується лише на юридичних осіб.

Позивач вказує, що на час перевірки
Одеська обласна державна адміністрація не мала повноважень на регулювання цін
на хліб, борошно, крупи, макаронні вироби та цукор -пісок.

Позивач вказує, що в оскаржених
рішенні та акті не зазначено про державну реєстрацію розпорядження ООДА
виконання якого перевірялося відповідачем.

За результатами розгляду справи судом
встановлені наступні обставини.

З копії акту перевірки відповідачем
позивача НОМЕР_2 убачається, що позивачем порушено розпорядження ООДА НОМЕР_3
оскільки позивач реалізовував за завищеними цінами цукор -пісок та борошно.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідач рішенням НОМЕР_1 вилучив у позивача 331 грн. 68 коп. неправомірно
одержаної виручки та застосував до позивача штраф в сумі 663 грн. 36 коп.

З копії розпорядження ООДА НОМЕР_3
убачається, що цим розпорядженням регулюється формування цін на борошно і цукор
-пісок. Розпорядження зареєстровано в Одеському обласному управлінні юстиції
03.10.2003 року за № 19/494.

Відповідно до ЗУ „Про ціни і
ціноутворення” -ст. 2 - Цей Закон поширюється на всі  підприємства й організації незалежно від форм
власності, підпорядкованості і методів організації праці та виробництва. Ст. 14
- Вся необгрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в
результаті порушення державної дисципліни цін..., підлягає  вилученню в доход відповідного бюджету
залежно від підпорядкованості підприємства,
організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується
штраф у двократному    розмірі
необгрунтовано одержаної суми виручки.

Відповідно до ЗУ „Про Державний
бюджет України на 2006 рік” -ст. 2 - Установити, що   до доходів загального фонду Державного
бюджету України на 2006 рік належать: 15) надходження від санкцій (штрафів,
пені тощо), що застосовуються за рішеннями
уповноважених посадових осіб Антимонопольного комітету України, інших
органів виконавчої влади...

Відповідно до Інструкції „Про
порядок застосування економічних та фінансових     (штрафних) санкцій органами державного
контролю за цінами” затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 03.12.2001 року
№ 298/519, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України           18 грудня 2001 року за № 1047/6238 -
1.2 - Дія цієї Інструкції поширюється на центральні та місцеві органи
виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, а також підприємства,
установи та організації, незалежно від форм власності, організаційно-правових
форм і підпорядкованості (далі - суб'єкти господарювання).

Відповідно до ст. 189 ГК України - 1.
Ціна (тариф) у цьому Кодексі є формою грошового визначення вартості продукції
(робіт, послуг), яку реалізують суб'єкти господарювання. 3. Суб'єкти
господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни,
державні фіксовані ціни та регульовані ціни - граничні рівні цін або граничні
відхилення від державних фіксованих цін.

Відповідно до ст. 191 ГК України - 1.
Державні фіксовані та регульовані ціни встановлюються на ресурси, що справляють
визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, а також на продукцію та
послуги, що мають суттєве соціальне значення для  населення. Перелік зазначених ресурсів,
продукції, послуг затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст. 192 ГК України -
1. Політика ціноутворення, порядок встановлення    та застосування цін, повноваження органів
державної влади та органів місцевого самоврядування щодо встановлення та
регулювання  цін, а також контролю за
цінами і ціноутворенням визначаються законом про ціни і ціноутворення, іншими
законодавчими актами.

Відповідно до ст. 51 ЦК України - 1.
До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові
акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних  осіб,
якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до Постанови КМУ від 25
грудня 1996 року № 1548 „Про встановлення повноважень органів виконавчої влади
та виконавчих органів міських рад щодо            регулювання цін (тарифів)” - 12.
Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська
міські державні адміністрації регулюють (встановлюють): граничні
торговельні  надбавки до оптової ціни
виробника (митної вартості) на борошно, хліб
і хлібобулочні вироби, макаронні вироби, крупи, цукор, яловичину,
свинину і м'ясо птиці, ковбаси варені, молоко, сир, масло тваринне та олію.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, законодавство яке регулює спірні правовідносини, суд зробив
висновок про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Твердження позивача про те, що ЗУ
„Про ціни і ціноутворення” не розповсюджується на фізичних осіб -підприємців є
неправильним.

Так, ГК України розповсюджує державні
ціни на всіх суб'єктів господарювання і спрямовує регулювання цих питань
безпосередньо на ЗУ „Про ціни і ціноутворення” з якого не убачається, що він
розповсюджується лише на юридичних осіб і в якому не зазначено, що він не
розповсюджується на фізичних осіб -підприємців. Додатково з цього приводу
убачається з Інструкції „Про порядок застосування економічних та
фінансових  (штрафних) санкцій органами
державного контролю за цінами” яка зареєстрована МЮ України та спрямована на
виконання ЗУ „Про ціни і ціноутворення” і розповсюджується на всіх
суб'єктів господарювання. Додатково з цього приводу убачається з ст.
51 ЦК України яка розповсюджує на підприємницьку діяльності фізичних осіб
нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних  осіб,
якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. В
даному випадку ЗУ „Про ціни і ціноутворення” не
встановлено, що він не стосується фізичних осіб -підприємців і із суті відносин
які врегульовані цим Законом не убачається, що він не може бути застосованим до
фізичних осіб -підприємців.

Твердження позивача про те, що на
час перевірки Одеська обласна державна адміністрація не мала повноважень на
регулювання цін на хліб, борошно, крупи, макаронні вироби та цукор - пісок є
неправильним оскільки відповідні повноваження у ООДА були на підставі Постанови
КМУ від 25 грудня 1996 року № 1548 „Про встановлення повноважень органів
виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін
(тарифів)”.

Твердження позивача про те, що в
оскаржених рішенні та акті не зазначено про державну реєстрацію розпорядження
ООДА виконання якого перевірялося відповідачем є таким, що не грунтується на
законодавстві, оскільки законодавчі акти не передбачають, що в акті перевірки
та рішенні відповідача має бути зазначено про державну реєстрацію нормативно
-правового акту, що регуює ціни і виконання якого перевіряється.

Законодавство України не передбачає
можливості визнання недійсними актів перевірки органів державного контролю за
цінами. Це означає, що законодавство не пов'язує факт перевірки та наявність
акту перевірки з порушенням будь -яких прав перевіряємої особи.

Господарський суд відхиляє
посилання позивача на лист Держпідприємницьтва НОМЕР_4 оскільки він не є
нормативно -правовим актом, в зв'язку із чим не з'являється обов'язковим під
час здійснення правосуддя і не врегульовує права та обов'язки суб'єктів права.

З приводу застосування ст. 165-2
КпАП України слід роз'яснити позивачу, що вказана стаття розповсюджується лише
на посадових осіб якими фізичні особи -підприємці не з'являються.

Господарський суд відхиляє правові
позиції позивача в зв'язку з їх невідповідністю законодавству та обставинам
справи.

Судові витрати які можуть бути
покладені на відповідача у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 94, 158 -163 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову -відмовити.

Датою складання постанови
відповідно ст. 163 КАС України визначити 26.01.2007 року.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст. 186 КАС України.

Постанова
набирає законної сили в порядку ст. 254 КАС України.

Суддя                                                                         Лєсогоров
В.М.