ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ПРИЙНЯТТІ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ ДО РОЗГЛЯДУ

26.02.2007                                                                                                        №  02.04/3-

Суддя господарського суду  В.В. Мокану

розглянувши матеріали за позовом

Приватного підприємства „Сифер Йосафат”, м. Ужгород

до Підприємства „PETROSI”, м. Трава Словацька Республіка

про стягнення боргу в розмірі 4993,56 доларів США,

ВСТАНОВИВ,

Позовна заява б/н від 22.02.2007 року не підлягає розгляду в господарських судах України як непідвідомча з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 124 ГПК України господарські суди розглядають справи за участю іноземних підприємств і організацій. Підвідомчість і підсудність справ за участю іноземних підприємств і організацій визначається за правилами, встановленими статтями 12 – 17 ГПК України. Згідно зі ст. 15 ГПК України справи  у  спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача. Господарські суди мають право  також  розглядати  справи  за участю іноземних підприємств і організацій, якщо:

1) місцезнаходженням філії, представництва, іншого відособленого підрозділу іноземного підприємства чи організації є територія України;

2) іноземне підприємство чи організація має на території України нерухоме майно, щодо якого виник спір.

Оскільки місцезнаходження відповідача не на території України, а з доданих до позовної заяви документів не вбачається, що на території України є відособлений підрозділ іноземного суб’єкта підприємницької діяльності –відповідача, спір не підлягає розгляду господарськими судами України.

Законодавство, яке передбачало можливість розгляду господарськими судами спорів у справах за позовами, заявленими до відповідачів –нерезидентів України за місцезнаходженням позивача, на момент подання позовної  заяви втратило законну силу, а саме Законом України „Про внесення змін до Господарського процесуального       кодексу України та Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень” від 24 червня 2004 року №1892-IV виключено частину п'яту статті 16 ГПК України такого змісту „Справи в спорах, у яких відповідачем є нерезидент України, що не має представництва на території України, розглядаються за місцезнаходженням позивача” та у частині другій статті 124 ГПК України виключено слова „а якщо відповідач не має представництва на території України, територіальна підсудність визначається місцезнаходженням позивача”.

Умова п. 9.1. договору до уваги не приймається, оскільки ГПК України не містить норм, які б допускали договірну підвідомчість спорів.

Керуючись п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України,

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УХВАЛИВ:

1.  В прийнятті позовної заяви відмовити.

2. Позовну заяву на 1 аркушах і додані до неї документи на 13 аркушах повернути заявнику.

У відповідності до ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України ”Про державне мито”, державне мито, сплачене згідно з квитанцією № 50 від 22.02.2007 року на суму 252 грн. підлягає поверненню.

Суддя                                                                                         В.В. Мокану