ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2007 р.
№ 8/146

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Кривди Д.С.,

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.

розглянувши касаційне подання
Першого заступника прокурора Житомирської області

на рішення
від 31.01.07

у справі
№8/146

господарського суду
Житомирської області

за позовом
прокурора Богунського району м. Житомира в інтересах держави в особі Державного підприємства “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу в особі представника Житомирського обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії “Хліб України”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Соловіївське”

треті особи
1. Брусилівське хлібоприймальне підприємство
2. Відкрите акціонерне товариство “Брусилівагрохім”

про
стягнення 67840 грн.

за участю представників сторін

від позивача:
Шепіль Л.І., дов.

від відповідача:
у засідання не прибули

від третьої особи 1:
у засідання не прибули

від третьої особи 2:
у засідання не прибули

від ГПУ:
Прасов О.О., посв.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Богунського району міста Житомира звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом в інтересах держави в особі Державного підприємства "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу", повноваженим представником якого є Житомирське обласне дочірнє підприємство державної акціонерної компанії "Хліб України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Соловіївське" за участю в якості третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Брусилівського хлібоприймального підприємства та Відкритого акціонерного товариства "Брісилівагрохім" про стягнення 67840 грн.

Рішенням від 31.01.07 господарський суд Житомирської області (суддя Давидюк В.К.) у задоволені позову відмовив з мотиву збігу строку позовної давності, встановленого ст. 71 ЦК УРСР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Ухвалою від 21.03.07 Вищий господарський суд України  порушив касаційне провадження за касаційним поданням першого заступника прокурора Житомирської області, в якому заявлено вимоги про скасування рішення суду першої інстанції та направлення справи на новий розгляд. Касаційне подання мотивовано неврахуванням судом обставин реструктуризації боргу, який є предметом спору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та Генеральної прокуратури України, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд першої інстанції, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.97 №977 "Про умови забезпечення мінеральними добривами потреб сільського господарства під урожай 1998 року" (далі –Постанова КМУ) наказом Міністерства агропромислового комплексу, Міністерства фінансів, Державної акціонерної компанії "Хліб України" від 14.10.97 №65/213/77 затверджений Порядок забезпечення сільськогосподарських товаровиробників мінеральними добривами під урожай 1998 року" (далі –Порядок).

Абзацом 2 п. 7 Постанови КМУ передбачено, що умови виконання цієї постанови визначаються за тристоронніми угодами між постачальниками мінеральних добрив, об'єднанням "Украгрохім", Державною акціонерною компанією "Хліб України", а також за угодами із сільськогосподарськими товаровиробниками.

Пунктами 5-7, 9 Порядку передбачено, що сільськогосподарські товаровиробники отримують мінеральні добрива від райагрохімів відповідно до укладених тристоронніх договорів (між райагрохімом, сільгосптоваровиробником і заготівельним або переробним підприємством). Підтвердженням факту одержання мінеральних добрив є акт їх передачі-приймання, що підписаний райагрохімом, заготівельним підприємством і сільськогосподарським товаровиробником та погоджений з відділенням Державного казначейства України.

На виконання Постанови КМУ між Дочірнім підприємством "Українська Газова Компанія", Державною акціонерною компанією "Хліб України" та Відкритим акціонерним товариством "Агрохімцентр" укладений тристоронній договір №87/4-190 від 14.10.97 "Про постачання мінеральних добрив під урожай 1998 року".

Згідно з Порядком між ВАТ "Брусилівагрохім", Брусилівським хлібоприймальним підприємством та КСП "Хлібороб", правонаступником якого є відповідач у справі, укладений тристоронній договір №12 від 13.10.97, що підтверджується листом Державного реєстратора Брусилівської райдержадміністрації №13 від 27.01.07, наданим прокурором.

Згідно з умовами договору (пп. 2.1) райагрохім зобов'язався поставити відповідачу до 10.07.98 мінеральні добрива в обмін на сільськогосподарську продукцію за затвердженими еквівалентами (згідно з додатком до договору).

Заготівельник зобов'язався (пп. 4.1) прийняти від відповідача сільськогосподарську продукцію (зерно і соняшник), але не пізніше 01.12.98 в обсягах, еквівалентних визначеними актами приймання-передачі міндобрив.

Відповідач зобов'язався (пп. 3.1) прийняти від райагрохіма на баланс засоби хімізації по акту передачі-приймання згідно з Порядком та поставити заготівельнику в обумовлені договором строки до 01.12.98 на адресу ДАК "Хліб України" за свій рахунок сільськогосподарську продукцію у кількості згідно з додатком (пп. 3.2).

Зобов'язання щодо поставки відповідачу мінеральних добрив виконані позивачем - ДАК "Хліб України", який згідно з абз. 2 п. 5 Порядку був власником отриманих райагрохімами мінеральних добрив, а райагрохім, відповідно, діяв за дорученням і в інтересах ДАК "Хліб України".

Факт поставки відповідачу міндобрив в кількості 127,3 т (аміачної селітри) на суму 29949,4 грн. за цінами 1998 року підтверджується накладною №15 від 29.09.98, довіреністю серії ГАР №581404 від 29.09.98 (а.с. 18, 19), реєстрами відвантаження мінеральних добрив (а.с. 109) та актом передачі-приймання мінеральних добрив в обмін на сільськогосподарську продукцію №12 від 20.05.98 і актом звірки розрахунків від 20.12.99 (а.с.20, 21).

Свої зобов'язання за договором відповідач виконав неналежним чином, поставивши в рахунок отриманих міндобрив в 2001 році продовольче зерно на суму 10000 грн., що в перерахунку на пшеницю 3 класу становить 42,5 т.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 84,8 т пшениці 3 класу.

Позивач, посилаючись на ст. 623 ЦК України, згідно з якою боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки з урахуванням ринкових цін, що існували на день пред'явлення позову, та на лист Житомирської агропромислової біржі від 19.08.04 № 211 (а.с. 37), згідно з яким середньозважена ціна на пшеницю 3 класу на торгах біржі зафіксована в сумі 800 грн. за тону, визначив заборгованість відповідача в розмірі 84,8 т пшениці 3 класу на суму 67840 грн. (84,8 х 800 = 67840 грн.).

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції визначив, що на момент виникнення спірних правовідносин діяв Цивільний кодекс УРСР, ст. 71 якого визначено строк позовної давності для захисту цивільних прав –3 роки. Оскільки позов подано після збігу строку позовної давності, що закінчився у 2001 році, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 76, 80 ЦК УРСР, у задоволені позову відмовив.

Зокрема, суд визначив, що згідно з пп. 3.2 договору відповідач повинен був виконати своє зобов'язання до 01.12.98, а отже саме з цього моменту починається перебіг строку позовної давності.

Одночасно суд визнав, що прийняті Постанова КМУ і Порядок мали за мету забезпечення можливості сільськогосподарських товаровиробників, у яких бракувало вільних обігових коштів, отримати необхідні мінеральні добрива і провести за них розрахунок не коштами, а натуроплатою (еквівалентом обміну). Також ці Постанова КМУ і Порядок були підставою для укладення відповідних угод про еквіваленти обміну.

Проте суд не врахував, що згідно зі ст.ст. 3, 4 Закону України "Про списання та реструктуризацію заборгованості сільськогосподарських товаровиробників і заготівельних підприємств за отриманими бюджетними позичками" реструктуризується на 5 років з виплатою рівними частинами по роках  з початком сплати з 01.08.01 року заборгованість сільськогосподарських товаровиробників, що потерпіли від стихійного лиха і перебувають у скрутному фінансовому становищі, а також заготівельних підприємств, з якими зазначені товаровиробники укладали угоди на закупівлю зерна, за отриманими ними в 1994-1998 роках бюджетними позичками, включаючи нафтопродукти, інші натуральні та грошові аванси, для закупівлі зерна до державних ресурсів. Перелік сільськогосподарських товаровиробників і заготівельних  підприємств, щодо яких на підставі висновків комісій, утворених Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними державними адміністраціями, списується, реструктуризується заборгованість за бюджетними позичками відповідно до цього Закону, із зазначенням сум такої заборгованості затверджується Кабінетом Міністрів України в місячний термін. Цей закон набув чинності 19.10.99.

Поширення на відповідача цього закону суд не встановив, не зважаючи на наявність правовідносин між сторонами у справі, заснованих на виконанні Постанови КМУ.

Зважаючи на викладене, судова колегія дійшла висновку, що початок перебігу строку позовної давності суд визначив без встановлення усіх суттєвих обставин, які вплинули на виконання зобов'язання по трьохсторонніх угодах, щодо наявності або відсутності відстрочення платежів по угодах, що регулюються спеціальним, а не загальним законодавством.

На підставі викладеного судова колегія дійшла висновку, що оскаржене рішення скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення усіх суттєвих обставин щодо початку перебігу строку позовної давності згідно з умовами угоди та нормами законодавства. Також при новому розгляді справи слід з'ясувати обставини стосовно викладених в довідках підприємства зв'язку відомостей щодо ліквідації відповідача та третьої особи –ВАТ “Брусилівагрохім”.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119-12 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційне подання задовольнити.

3. Рішення господарського суду Житомирської області від 31.01.07 у справі №8/146 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький