СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

23 березня 2007 року

Справа № 2-16/16516-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Градової О.Г.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Дугаренко О.В.,

секретар судового засідання                                        Василевська С.В.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Керченський судноремонтний завод" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Омельченко В.А.) від  4 грудня 2006 року по справі № 2-16/16516-2006А

за позовом           Державного підприємства "Керченський судноремонтний завод" (вул. Кірова, 22,Керч,98300)

до           Державної податкової інспекції у місті Керчі Автономної Республіки Крим (вул. Борзенко, 40,Керч,98300)

про визнання недійсними рішень ДПІ про застосування штрафних (фінансових)санкцій

ВСТАНОВИВ:

Позивач  звернувся до суду з позовом  про визнання недійсними  рішень відповідача про застосування штрафних санкцій у сумі 373.716,65грн. за  порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності та у сумі 340грн. за надання недостовірної інформації про наявність валютних цінностей за кордоном.

Позов обґрунтований тим, що терміну розрахунків порушено не було, так як частина вартості ремонту була погашена шляхом заліку зустрічних однорідних вимог, що не суперечить вимогам діючого законодавства. Неправомірність застосування штрафу у сумі 340 грн. позивач не обгрунтовує.

У ході розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що за контрактом на ремонт т/х „Сормовський-116” вартість ремонту склала 373.479 доларів США,  штрафні санкції за затримання позивачем виконання зобов’язань –63.000 доларів США, у зв’язку з чим  на рахунок позивача валютна виручка  надійшла за мінусом цих штрафних санкцій - у сумі 310.479 доларів США.

Постановою господарського суду у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що протокол узгодження остаточного розрахунку з ремонту т/х „Сормовський-116” не є заліком зустрічних однорідних вимог, а сплата штрафу не є підставою для визнання недійсним рішення про застосування штрафу, прийняте у порядку адміністративного оскарження первинного рішення.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати, позов задовольнити,  вважаючи постанову прийнятою при неправильному застосуванні норм матеріального  та процесуального права.

Так позивач вважає, що рішення про застосування штрафу у сумі 340грн. за надання недостовірної інформації про наявність валютних цінностей за кордоном є недійсним, тому що прийнято після сплати суми штрафу. Вартість ремонту була зменшена шляхом заліку зустрічних однорідних вимог, що не суперечить вимогам діючого законодавства, про що свідчить судова практика.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Розпорядженням керівництва суду змінювався склад колегії, який остаточно визначений: головуючий суддя Градова О.Г., судді Волков К.В., Дугаренко О.В.

У судовому засіданні з 20 до 23 березня 2007 року оголошувалася перерва, представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги, представник відповідача зі скаргою не погодився з тих підстав, що не було підстав для здійснення заліку, так як валютна виручка позивача та штрафні санкції, які передбачені контрактом, не є зустрічними, однорідними вимогами.

На підставі статей 184, 195, 196, 198 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний господарський суд витребував додаткові докази (а.с. 129-198 т.2), розглянув справу і встановив  наступне.

9 вересня 2006 року керівником Державної податкової інспекції у місті Керчі на підставі акту перевірки №416/23-1/01124997 від 15 березня 2006 року і після процедури апеляційного узгодження  (а.с. 29-67 т.1) відносно позивача прийняті рішення про застосування штрафних санкцій:

1.№/3 у сумі 340 грн. за надання недостовірної інформації про наявність валютних цінностей за кордоном (а.с. 26 т.1),

2.№/3 у сумі 373.716,65 грн. за порушення порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті (а.с. 27 т.1).

З вказаного акту перевірки вбачається, що позивач за контрактом №UC-14/268  від 15 січня 2004 року виконав для нерезидента „Yucatan Shipping Company” (Мальта) послуги з  ремонту теплохода „Сормовський-116”, вартість яких склала 373.479 доларів США, однак на валютний рахунок позивача не перераховано 62.772 долара США, що складає суму штрафу за затримку ремонту судна на 63 дні, у зв’язку з чим податковим органом нарахована позивачу пеня за період з 23 грудня 2004 року по 31 грудня 2005 року у сумі 373.716,65 грн.  Також актом перевірки встановлено надання недостовірної інформації станом на 1 квітня 2005 року –Декларація про валютні цінності  та майно, що знаходяться за межами України №238 від 25 квітня 2005 року.

За попередній період затримки знаходження валютної виручки, тобто з   30 листопада по 22 грудня 2004 року пеня у сумі 22.982,57грн. була нарахована на підставі акту перевірки № 23-5-06/136  від  23 грудня 2004 року податковим повідомленням-рішенням №/0 від 28 грудня 2004 року, яке було предметом спору з іншій справі –№2-1511290-2005, по якої донарахування пені визнано законним (а.с. 13-25 чи 138-150т.1, а.с. 6-15 т.2).

Позивач не оспорює наведених у акті перевірки обставин і ці обставини підтверджується письмовими доказами: контрактом №УС-14268 від 15 січня 2004 року з доповненнями до нього, актами виконання робіт, ремонтними відомостями, повідомленням банківської установи про отримання позивачем валютної виручки та про знаходження контракту на обліку, платіжними документами (а.с. 137- 198 т.2), а також були встановлені судовим рішенням,  що набрало законну силу (а.с. 138-150 т.1, 6-15 т.2).

Однак позивач та відповідач по різному вирішують питання про здійснення зарахування однорідних взаємних вимог сторонами контракту на суму  62.772 долара США. Позивач вважає, що таке зарахування відбулося, і зобов’язання нерезидента з перерахування валютної виручки виконані повністю і своєчасно. Податковий орган вважає, що не можливо вважати, що відбулося таке зарахування, так як між сторонами контракту не було взаємних, зустрічних, однорідних вимог.

Згідно зі частиною 1 статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Як слідує з контракту між позивачем та нерезидентом, позивач зобов’язався виконати роботи, а нерезидент – сплатити їх вартість. Зобов’язання зі сплати штрафу у позивача виникло значно пізніше ніж основне зобов’язання з виконання робіт. А тому зобов’язання позивача зі сплати штрафу за затримку ремонту і резидента зі сплати вартості ремонту не є зустрічними. А тому за такими зобов’язаннями не можливо здійснити зарахування. До такого висновку також дійшов суд касаційної інстанції при розгляді справи №2-1511290-2005 (а.с.148-150 т.1). У зв’язку з чим, у позивача не має належних доказів про отримання валютної виручки у сумі  62.772 долара США чи припинення такого обов’язку іншим, встановленим законом засобом. Тобто є затримка зарахування валютної виручки на вказану суму.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” № 185/94-ВР від 23 вересня 1994 року виручка резидентів  у  іноземній  валюті  підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у терміни виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 90 календарних  днів  з  дати  митного  оформлення  (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту  робіт  (послуг),  прав  інтелектуальної  власності  -  з моменту   підписання  акта  або  іншого  документа,  що  засвідчує виконання  робіт,  надання  послуг,  експорт  прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного терміну потребує індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Стаття   4 того ж Закону передбачає, що порушення  резидентами  термінів,  передбачених статтями 1 і 2 цього Закону,  тягне за  собою  стягнення  пені  за кожний   день   прострочення   у   розмірі   0,3   відсотка   суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції)  в іноземній  валюті,  перерахованої  у  грошову  одиницю  України за валютним курсом Національного банку  України  на  день  виникнення заборгованості.

На підставі вказаного, апеляційний господарський суд вважає, що позивач допустив  порушення терміну знаходження валютної виручки, а тому податковим органом правомірно нарахована пеня і прийнято  рішення про застосування штрафних санкцій у сумі 373.716,65 грн..

Також податковим органом правомірно прийнято рішення про застосування штрафу за надання недостовірної інформації про наявність валютних цінностей за кордоном у сумі 340 грн.  Як вказано вище позивач не оспорює надання декларації № 238 від 25 квітня 2005 року, в якій він не вказав на наявність валютних цінностей за кордоном, а сплата штрафу до прийняття рішення  про їх застосування у ході апеляційного узгодження не може бути підставою для визнання   недійсним правомірно прийнятого рішення.

Враховуючи викладене, апеляційна інстанція вважає, що підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись статтями 24, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Керченський судноремонтний завод" залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 4 грудня 2006 року у справі № 2-16/16516-2006А залишити без змін.

Ухвала набирає законну силу з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                        О.Г. Градова

Судді                                                                      К.В. Волков

О.В. Дугаренко