ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2007 р.
№ 13/179-2475

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Грейц К.В.,

суддів :
Бакуліної С.В.,
Глос О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги
Гусятинської міжрайонної державної податкової інспекції

на постанову
від 13.04.2005 року Львівського апеляційного
господарського суду

у справі
№ 13/179-2475

господарського суду
Тернопільської області

за позовом
Колективного підприємства “Микулинецька
фабрика “Медобори”

до
1.          Гусятинської МДПІ;
2.          Тернопільської агропромислової біржі;
3.          Приватного малого підприємства “Весна”;
4.          Товариства з обмеженою відповідальністю “Гудвіл”;
5.          Брокерської контори № 40 державного підприємства “Трезам”

про
визнання недійсними експертної оцінки від 30.09.2004р. про проведення аукціону

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від позивача:
Колодій С.Б. (довіреність від 21.05.2007р.)

від відповідача-1:
Папа Н.І. (довіреність№45/10-003 від09.01.2007р.)

від відповідача-2:
від відповідача-3:
від відповідача-4:
від відповідача-5:
не з’явились
не з’явились
не з’явились
не з’явились

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області (суддя Стопник С.Г.) від 17.12.2004 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду (головуючий суддя –Орищин Г.В., судді –Бобеляк О.М., Дубник О.П.) від 13.04.2005 року, по справі № 13/179-2475 позов задоволено частково; визнано недійсним протокол № 97 проведення аукціону від 25.10.2004 року Тернопільською агропромисловою біржею “ТАПБ” та договір № 97 купівлі-продажу майна на аукціоні від 25.10.2004 року, укладеного між Брокерською конторою № 40 ДП “Трезам”, м. Тернопіль та ПМП “Весна”, смт. Микулинці; в решті позову провадження у справі припинено, скасовано забезпечення позову.

В касаційній скарзі Гусятинська МДПІ просить скасувати ухвалені по справі судові акти та прийняти нове рішення по справі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: пп.10.2.1 “б” ст.10 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ст.ст. 43, 85, 105 ГПК України.

У відзиві на касаційну скаргу позивач повністю заперечує викладені в ній доводи.

Відповідачі-2,3,4,5 не скористались наданим процесуальним правом на участь в засіданні суду касаційної інстанції.

Заслухавши пояснення по касаційній скарзі представника відповідача-1, який підтримав викладені в ній доводи, заперечення на касаційну скаргу представника позивача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач, маючи податковий борг, відповідно вимог ст.10 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” самостійно визначив склад і черговість продажу своїх активів в цілях погашення податкового боргу, про що складено акт опису від 11.03.2004 року, який затверджено першим відповідачем цього ж числа.

Згідно акта опису активів від 11.03.2004 pоку, самостійно визначених платником податків для продажу, активи знаходяться в наступній черговості:

автомобіль ЗІЛ-133 ГЯ - 1 шт.

автомобіль ГАЗ-53-1 шт.

компресор ПКС-35-2 шт.

фанерувальний верстат ХМОК-3 - 1 шт.

лаконаливна машина ЛМ-140-1 шт.

цех вишивки - 1 будівля.

Відповідно до розділу II Порядку стягнення коштів та продажу інших активів платника податків, які перебувають у податковій заставі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2002 року № 538, Гусятинська МДПІ провела процедуру підготовки до продажу активів лише по автомобілю ЗІЛ-133 ГЯ, який продано 28.05.2004 року, згідно договору № 44/1, по автомобілю ГАЗ-54, який не продано та по цеху вишивки, який продано 25.10.2004 pоку, згідно договору № 97 (підтверджується матеріалами справи, зокрема, оціночними висновками фахівців та оголошеннями в газетах (а.с.118,121,122,123-125).

Суди задовольнили позов в частині визнання недійсним протоколу

№ 97 проведення аукціону від 25.10.2004 року Тернопільською агропромисловою біржею “ТАПБ” та договору № 97 купівлі-продажу майна на аукціоні від 25.10.2004 року, укладеного між Брокерською конторою № 40 ДП “Трезам”, м. Тернопіль та ПМП “Весна”, смт. Микулинці з підстав порушення відповідачами встановленої ст.10 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ (далі - Закон № 2181-ІІІ) процедури реалізації активів платника податків, які були визначені позивачем для продажу в акті опису активів з метою погашення наявного податкового боргу.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що право позивача як володільця на продане на аукціоні майно порушено з огляду на наступне.

Стаття 41 Конституції України встановлює застереження, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об’єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки матеріальні цінності визначаються активами платника податків, що належать юридичній чи фізичній особі на праві власності або повного господарського відання, тому вони підлягають конституційному захисту як об’єкт права власності.

Крім того, в рішенні Конституційного суду України по справі №1-9/2005 від 24.03.2005 року у справі за конституційним поданням 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень п.1.17 статті 1, статті 8 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (справа про податкову заставу) зазначено, що сутність податкової застави полягає в запровадженні на певний строк особливого порядку розпорядження платником податків своїми активами.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що примусове стягнення податкової заборгованості - передбачена законодавством України процедура погашення податкової заборгованості платника податків шляхом звернення стягнення на активи відповідного платника податків.

Активами платника податків згідно з п.1.7 ст.1 Закону № 2181-ІІІ є кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній особі за правом власності або повного господарського відання.

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкових зобов’язань виключно за рішенням суду.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин не вбачається, що примусовий продаж належного на праві власності позивачу майна відбувся за рішенням суду про звернення стягнення на його активи.

Враховуючи наведене, постанова Львівського апеляційного господарського суду є такою, що відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ґрунтується на довільному та неправильному тлумаченні положень чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, п.1 ч. 1 ст. 1119, ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Гусятинської МДПІ б/н та б/д на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.04.2005 року у справі № 13/179-2475 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.04.2005 року у справі № 13/179-2475 –без змін.

Головуючий-суддя
К.Грейц

С у д д і

С.Бакуліна

О.Глос