ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2007 р.
Справа № 9/53

Суддя
господарського суду Чернівецької області Чорногуз Михайло Георгійович

розглядаючи
справу

за
позовом    Приватного підприємця ОСОБА_1

до
відповідачів  Державної податкової
інспекції у Сторожинецькому районі

Третя
особа  без самостійних вимог -
Чернівецька філія Відкритого акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України (Укрексімбанк)»

про
визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Сторожинецькому районі
НОМЕР_1 від 12.01.07р.

за участю представників:

позивача:  ОСОБА_2
довіреність від 02.04.2007р.

відповідача:  Григоришин
О.М. довіреність від 30.03.2007р.

третьої особи:  не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватний підприємець ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою про
визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Сторожинецькому районі
НОМЕР_1, від 12 січня 2007 року в частині застосування штрафу на суму 11375,13
грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В
обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ДПІ у
Сторожинецькому районі неправомірно застосувала штрафну санкцію на суму
11375,13 грн. згідно ст. 17 п. 17.1 п.п. 17.1.7 Закону України “Про погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
мотивуючі це тим, що згідно ст. 16 п. 16.5 п.п. 16.5.2 Закону № 2181 днем
подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових
платежів вважається день його реєстрації у цих установах. Як доказ в
обґрунтування позовних вимог приватний підприємець ОСОБА_1 надає копії
платіжних доручень №№ НОМЕР_2,НОМЕР_3 від 30.05.2006 року де стоїть відбиток
штампу „ вечірня каса „.

Відповідач заперечує проти позову посилаючись на несвоєчасну
сплату позивачем податку на додану вартість, та просить залишити податкове
повідомлення-рішення НОМЕР_1 від 12.01.2007 року без змін, а позовну заяву без
задоволення.

Чернівецька філія ВАТ "Укрексімбанк" повідомила, що
платіжне доручення Приватного підприємця ОСОБА_1 №НОМЕР_2 від 30.05.2006 року
було подано платником після закінчення операційного часу 30 травня 2006 року і
виконано 31.05.2006 року.

В судовому засіданні 18 травня 2007 року, була оголошена перерва
до 22 травня 2007 року. В судове засідання 22 травня 2007 року, сторони явку
своїх представників не забезпечили, справу можна розглянути за наявними
доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників
сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та
заперечення проти позову, дослідивши докази які мають юридичне значення для
розгляду позовної заяви суд встановив наступне.

ДПІ у Сторожинецькому районі з 18 по 29 грудня 2006 року було
проведено планову виїзну перевірку підприємця ОСОБА_1.

За наслідками перевірки складено акт НОМЕР_4 від 29.12.2006 р., в
якому зазначено, що перевіркою встановлено порушення ст. 5 п. 5.3. п.п. 5.3.1
Закону України „ Про погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами в частині несвоєчасної сплати ПДВ за квітень
місяць 2006 року самостійно узгодженою платником податків в сумі 113751,29 грн.
по терміну сплати 30.05.2006 року.

На підставі акту перевірки НОМЕР_4 від 29.12.2006, ДПІ у
Сторожинецькому районі, було прийнято податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1
від 12 січня 2007 року про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі
11422,29 грн. за порушення граничних строків сплати узгодженого податкового
зобов'язання із податку на додану вартість.

30 травня 2006 року позивач в післяопераційний час подав до
банківської установи платіжне доручення № НОМЕР_2 на суму 113770 грн. 00 коп.,
призначення платежу “ПДВ за квітень 2006 року нараховано та перераховано
повністю . Термін сплати 30.05.2006 року.” Вказана сума була перерахована до
бюджету 31.05.2006 року про, що свідчить відбиток штампу банку - Чернівецької
філії ВАТ “УКРЕКСІМБАНК” на платіжному доручені № НОМЕР_2 від 30.05.2006 року

Відповідно до 5.3.1 Закону України „Про погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” Платник
податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання,
зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних
днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого
підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової
декларації.

Згідно п.п “а” п. 10.1. ст.10 Закону України “Про податок на
додану вартість” “Особами, відповідальними за нарахування, утримання та сплату
(перерахування) податку до бюджету, є:
платники податку, визначені у статті 2 цього Закону”.

Аналізуючи вказані норми суд дійшов висновку, що сплата
податкового зобов'язання це є перерахування ( списання) коштів з рахунку
платника податків. Отже платник податку вважається таким, що виконав своє
зобов'язання по сплаті податку після того, як банківською установою з його
рахунку буде списано кошти зазначені платником податку як сплата того, чи
іншого виду податку. Така позиція підтверджується і підпунктом 16.5.1 п. 16.5.
ст.. 16  Закону України „Про погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”,
згідно якої відповідальність банків виникає, за порушення строків перерахування
податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових
фондів, встановлених Законом України "Про платіжні системи та переказ
грошей в Україні" банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи
день сплати, у розмірах, встановлених підпунктом 16.4.1 пункту 16.4 статті 16,
та штрафні санкції, встановлені підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 цього
Закону, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Законом, за
порушення порядку своєчасного та повного внесення податку, збору (обов'язкового
платежу) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків,
зборів (обов'язкових платежів) звільняється від відповідальності за несвоєчасне
або неповне зарахування таких платежів до бюджетів та державних цільових
фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.”

Відповідно п. 8.1 ст. 8 Закону України “Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні” N 2346-III від 5 квітня 2001 року “Банк зобов'язаний
виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до
обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше
наступного робочого дня.” Аналогічний порядок визначений в п.3.3 та п. 3.4
договору банківського рахунку НОМЕР_5 від 1 лютого 2004 року укладеного між
позивачем та банком.

Порушень вимог чинного законодавства, банківською установою не
встановлено.

В той же час позивач ( платник податку) знав проте, що останній
термін сплати перерахування коштів з його рахунку є 30 травня 2006 року, про що
зазначено в його платіжному дорученні. Проте звернувся до банківської установи
для перерахування коштів з його рахунку після закінчення операційного часу, що
підтверджується відміткою банківської установи та не оспорюється позивачем.
Отже позивач з достовірністю знав про те, що кошти з його рахунку можуть бути
перераховані тільки наступного дня - 31 травня 2006 року, що підтверджується
п.3.3 та п. 3.4 договору банківського рахунку НОМЕР_5 від 1 лютого 2004 року
укладеного між позивачем та банком. За таких умов суд дійшов висновку що позивач
порушив вимоги, щодо своєчасного та повного внесення податку, і прострочив
сплату ( перерахування) податку на один день.

Відповідно до п.п 17.1.7, п. 17.1, ст. 17 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” зазначено, що “У разі коли платник податків не сплачує
узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених
цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких
розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем
граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі
десяти відсотків погашеної суми податкового боргу.”

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної
влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти
лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Державна податкова інспекція є органом державної влади і,
відповідно, її діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної норми
Конституції України та аналогічним вимогам ст. 11 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні".

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б з
достовірністю підтверджували доводи, викладені в позові, та обґрунтували
неправомірність прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення

Податкове повідомлення-рішення ДПІ у Сторожинецькому районі
НОМЕР_1 від 12 січня 2007 року в частині застосування штрафу на суму 11375,13
грн. прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою
це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо
(неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для
прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це
рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного п.п “а” п. 10.1. ст. 10 Закону України
“Про податок на додану вартість”, п.п. 5.3.1 п. 5.3. ст. 5, п.п 17.1.7, п.
17.1, ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-ІІІ від
21.12.2000 року, п. 8.1 ст. 8 Закону України “Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні” N 2346-III від 5 квітня 2001 року, та керуючись ст. ст. 2,
71, 86, 94, 160-163, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити.

Постанова, набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Порядок і
строки апеляційного оскарження.

Про апеляційне оскарження рішення
суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів
оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній
скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції
через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                             М.Г. Чорногуз