ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.03.2007  року                                                            Справа № 18/392(13/539)

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                    Парамонової Т.Ф.

суддів:                              Єжової С.С.

Семендяєвої І.В.

секретар судового засідання:  Антонова І.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Котляр О.С., довіреність № 177,  від 03.11.06,

від відповідача: Жидких О.В., довіреність № б/н,  від 07.06.06,

від заявника: Губська А.В., прокурор відділу прокуратури Луганської області

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                         Товариства з обмеженою відповідальністю “Логрус- Кемікл”, м. Рубіжне

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  11.01.2007

у справі          №18/392(13/539) (судова колегія у складі: Шелехіна Р.М. – головуючий, Корнієнко В.В., Пономаренко Є.Ю. – судді)

за позовом                                        Прокурора міста Рубіжне Луганської області в інтересах держави в особі Рубіжанської міської ради, м. Рубіжне

до відповідача                                        Товариства з обмеженою відповідальністю “Логрус-Кемікл”,  м. Рубіжне

про                                                   стягнення 2174597 грн. 52 коп. збитків

ВСТАНОВИВ:

Прокурор м. Рубіжне Луганської області звернувся до господарського суду Луганської області в інтересах держави в особі Рубіжанської міської ради з позовом про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю “Логрус - Кемікл” збитків у сумі 2174597 грн. 52 коп. за безпідставне користування земельною ділянкою.

Згідно заяви прокурора про зменшення позовних вимог до стягнення було заявлено 2056827 грн. 95 коп. збитків згідно ст. ст. 152, 156, 206 Земельного кодексу України.

Рішенням суду збитки у сумі 2056827 грн. 95 коп. стягнуто з відповідача, постановою апеляційної інстанції у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.07.2006 постанову апеляційної інстанції та рішення суду скасовано та справу направлено на новій розгляд.

При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що ст. 156 Земельного кодексу України взаємовідносини сторін не регулює, а до правовідносин сторін необхідно застосувати приписи глави 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 11112 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться в постанові касаційної інстанції, є обов’язковими для суду під час нового розгляду справи.

При новому розгляді справи у суді першої інстанції прокурор змінив правові підстави заявленого позову (а. с. 75 – 76 т. ІІ) та просив стягнути збитки у сумі 2056827 грн. 95 коп.,  посилаючись на ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України та    п. 1 ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Луганської області від 11.01.2007 у справі № 18/392(13/539) позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача збитки у сумі 2056827 грн. 95 коп.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач подав до Луганського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу з вимогами скасувати повністю рішення господарського суду Луганської області від 11.01.2007 у справі №18/392(13/539) та в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Прокурор та позивач у відзиві на апеляційну скаргу доводи скаржника вважають необґрунтованими, тому  просять рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача – без задоволення.

Згідно з ч. 2 ст. 99  Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 22.03.2007 було оголошено перерву до 27.03.2007, 10.30.

Вислухавши представників сторін, що присутні у судовому засіданні, та прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

30.04.2004 відповідач за договором купівлі – продажу придбав у власність цілісний майновий комплекс відкритого акціонерного товариства „Краситель” у складі майна згідно з додатками №№1 – 11, у тому числі об’єкти нерухомості, що розташовані на земельних ділянках, переданих ВАТ „Краситель” для виробничих потреб на праві постійного користування згідно актів, перелік яких міститься в договорі купівлі – продажу.

Після укладання договору купівлі – продажу цілісного майнового комплексу ВАТ „Краситель” з землекористування останнього вилучено 311,1384 га земельних ділянок, які надано відповідачу у справі.

Надання земельних ділянок у зазначеній площі здійснено згідно клопотання ТОВ „Логрус – Кемікл” від 25.05.2004 №617/218.

З листа Рубіжанського міського відділу земельних ресурсів від 10.02.2006 за №913 вбачається, що земельні ділянки, на яких розташовані об’єкти, належать територіальній громаді м. Рубіжне на праві власності.

Рішенням Рубіжанської міської ради від 26.05.2004 земельну ділянку площею 311,1384 га надано відповідачу в оренду строком на 4 роки та зобов’язано відповідача укласти договір оренди. На підставі цього рішення 27.05.2004 між сторонами у справі було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки.

Рішенням господарського суду Луганської області від 26.07.2005 у справі №13/301пд вказаний договір оренди земельної ділянки було визнано недійсним.

На час пред’явлення позову нового договору оренди земельної ділянки відповідачем укладено не було, правовстановлюючого документу на право використання 311,1384 га землі не отримано.

Таким чином, відповідач безпідставно користується земельною ділянкою під цілісним майновим комплексом, у зв’язку з чим у позивача на підставі ст. 13 Конституції України, ст. 2 Закону України „Про плату за землю”, ст. 206 Земельного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України, ч.2 ст. 216, ч.2 ст. 1212 Цивільного кодексу України виникло право щодо стягнення з відповідача збитків за період безоплатного користування землею - з травня 2004 року по листопад 2005 року.

Згідно зі ст. ст. 13, 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Земля є об'єктом права власності українського народу, від імені якого це право здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією, іншими законодавчими органами України. Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, ст. 2 Закону України “Про плату за землю” використання землі в Україні є платним.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем порушено право позивача на отримання плати за землю. У зв’язку з чим прокурором правомірно заявлено позов на підставі ст. ст. 216, 1212 ЦК України про стягнення збитків в розумінні ст. 22 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування  доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції не було досліджено та встановлено, яким саме розміром земельної ділянки, розташованої на території Рубіжанської міської ради, користувався ТОВ “Логрус - Кемікл” в період з 01.05.2004 по 01.12.2005. Також, відповідач вважає, що суд не прийняв до уваги факт відсутності в позовній заяві розрахунку суми заявлених до стягнення збитків, чим були порушені процесуальні права відповідача, відсутність вини відповідача у самовільному зайнятті земельної ділянки, порушення при складанні акту від 22.09.2005 та акту від 30.12.2005 а також на невідповідність                            підпису прокурора у заяві про зміну правових підстав позову.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються матеріалами справи, а тому не можуть бути прийняті до уваги..

В матеріалах справи міститься розрахунок суми збитків, з яким відповідач, навіть якщо його не було ним одержано з позовною заявою, мав можливість ознайомитися, зважаючи, що справа розглядається з грудня 2005 року. Крім того, зауважень щодо врахованих позивачем надходжень грошових коштів відповідачем не надано (крім суми ПДВ за пл. дорученням № 725 від 20.06.2004, не врахованої позивачем обгрунтовано). Розмір нарахованої плати за один гектар також підтверджено матеріалами справи – даними щодо грошової оцінки земельних ділянок (а.с. 30 – 38, 44, 45 т. І).

Посилання на визнання недійсним рішення виконкому Рубіжанської міської ради  №1 від 03.01.2006 щодо затвердження акту визначення розміру збитків не є суттєвим, оскільки даний акт від 30.12.2005 складено згідно Порядку визначення і відшкодування розміру збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284 та                         ст. 157 Земельного кодексу України, а в зв’язку зі зміною прокурором правових підстав позову збитки не підлягають визначенню за вказаним Порядком.

Розмір земельної ділянки, що була первісно надана відповідачу, визначено згідно площі, що була у користуванні під цілісним майновим комплексом ВАТ „Краситель” та згідно листів відповідача від 05.04.2004 №1-5/0404 та від 25.05.2004 №617/218. Площа земельної ділянки також підтверджена даними державного земельного кадастру та довідками Луганського обласного земельно – інформаційного центру (а.с. 11- 28 т. ІІ) та Рубіжанського міського відділу земельних ресурсів (а.с. 39 т. І).

Крім того, як вбачається з розрахунку, площа земельної ділянки не залишалася незмінною, а зменшувалася у зв’язку з вилученням земельних ділянок під деякими об’єктами (а.с. 42, 43, т. І).

Не може бути визнано обґрунтованим і посилання відповідача на те, що в його користуванні знаходилося тільки 111,6023 га (площа забудови), оскільки виробнича діяльність у промислових об’єктах без використання прилеглої території не можлива.

Згідно п.п. 3,6 рішення від 26.05.2004 (а.с. 41 т. І) укладення договору оренди та оформлення технічної документації покладено на відповідача.

За відсутністю погоджень або дій з боку позивача відповідач не був позбавлений права звертатися з відповідними вимогами. Але замість цього звернувся з вимогою про визнання договору оренди недійсним.

З цих підстав не може бути прийнято до уваги і посилання відповідача на відсутність його вини. Крім того, як зазначено в постанові касаційної інстанції,       ч. 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України визначає, що положення глави 83 Цивільного кодексу України застосується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком подій.

Щодо підпису особи  в заяві №6/222-9614 від 31.08.2006, то прокурором дано пояснення про зміну ним підпису (а.с.126 т. ІІ).

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника апеляційної скарги - відповідача у справі.

У судовому засіданні за згодою присутніх оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 85, 99, 101, п. 1 ст. 103,        ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Логрус - Кемікл” на рішення господарського суду Луганської області від 11.01.2007 у справі №18/392(13/539) залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 11.01.2007 у справі №18/392(13/539) залишити без змін.

Головуючий суддя                                                             Т.Ф. Парамонова

суддя                                                                                          С.С. Єжова

суддя                                                                                          І.В. Семендяєва