ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.03.07 р.                                                                               Справа № 45/2

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна будівельна компанія”, , м. Київ

до відповідача: Державного підприємства “Селидіввугілля”, , м. Селидове

про стягнення  4 224 521 грн. 62 коп.

Суддя     Б.Д. Плотніцький

при секретарі судового засідання Пасічник О.В.

Представники:

Від позивача: Ріжко О.О. – довір..

Від відповідача: Ванін Г.В. – довір.

В засіданні суду брали участь

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Інвестиційна будівельна компанія”, м. Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства “Селидіввугілля”, м. Селидове, про стягнення заборгованості у сумі 4 224 521 грн. 62 коп.

В порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України заявою б/н б/д (вх.№02-41/10259 від 13.03.2007р) позивач зменшив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 4 219 527 грн. 57 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов’язань по договору №04/к/185 від 10.12.2002р. в частині своєчасної та повної оплати матеріалів виробничо-технічного призначення, акти звірок, накладні, видаткові накладні та довіреності на отримання цінностей.

Відповідач у відзиві на позов №135-ю від 12.03.2007р. позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Одночасно відповідачем заявлене клопотання про застосування строків позовної давності у відповідності із ст. 267 Цивільного кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено наступне:

10.12.2002р. між Державним Відкритим акціонерним товариством шахта ім.Коротченко, правонаступником прав та обов’язків якої є Державне підприємство „Селидіввугілля”, та Товариством з обмеженою відповідальністю „Інвестиційна будівельна компанія” укладений договір за №04/к/185.

За умовами вказаного договору  позивач зобов’язаний поставити у власність відповідачу матеріали виробничо-технічного призначення в найменуванні, кількості, ціні та строки відповідно до окремих специфікацій, які є невід’ємною частиною договору.

В свою чергу, відповідач повинен прийняти поставлений товар та сплати його вартість.

На виконання умов договору, позивачем на підставі актів приймання - передачі №2К від 15.01.2003р., №4К від 31.01.2003р., накладних №4/2 від 10.02.2003р., №5К від 21.02.2003р., №10К від 27.03.2003р., №8К від 14.03.2003р., №7К від 05.03.2003р., №12К від 18.04.2003р., №11К від 17.04.2003р., №16К від 31.05.2003р., №17К від 06.06.2003р., №19К від 30.06.2003р., №23К від 18.08.2003р., №25К від 27.08.2003р., №22К від 12.08.2003р., №28К від 24.11.2003р., №29К від 25.11.2003р., №30Квід 02.12.2003р., №76/25/12 від 25.12.2003р., №1/02 від 17.02.2004р., №3 від 19.02.2004р., №4 від 26.02.2004р., №2/03м від 17.03.2004р., №1/03м від 03.03.2004р., №1/03 від 01.03.2004р., видаткових накладних №РН-0000013 від 31.03.2003р., №РН-0000014 від 31.03.2003р., №РН-0000017 від 14.04.2003р., №РН-0000021 від 06.06.2003р., №РН-0000056 від 31.10.2003р. був поставлений відповідачу товар на загальну суму 4 219 527 грн. 57 коп. (з урахуванням часткової оплати, повернення товару та уступки права вимоги).

Відповідачем товар, що зазначений в актах приймання – передачі, видаткових накладних та накладних був отриманий.

За змістом п. 4.1 договору №04/К/185 від 10.12.2002р. розрахунки за поставлений товар здійснюються шляхом перерахування відповідачем грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача не пізніше трьох днів з моменту передачі партії товару .

25.01.2005р. позивачем та відповідачем складений акт звірки розрахунків, згідно з яким сторонами підтверджена наявність заборгованості у сумі 4 522 414 грн. 25 коп.

19.06.2006р. сторонами був підписаний акт звірки, в якому відповідачем зазначено, що заборгованість у сумі 297 886 грн. 57 коп. списана протоколом від 30.03.2006р.

Позивачем на адресу відповідача направлена претензія №78/2 від 30.08.2006р. з вимогою погасити наявну заборгованість у сумі 6 469 357 грн.72 коп.

Проте дана вимога позивача з боку відповідача залишена без задоволення.

25.01.2007р. між позивачем та відповідачем підписаний акт звірки станом на 17.01.2007р. по спірному договору.

Даним актом відповідачем підтверджена заборгованість у сумі 4 224 521 грн. 62 коп., про що свідчать підпис та печатка підприємства.

Одночасно відповідачем зроблена примітка, згідно з якою сума 297 892 грн. 63 коп. списана Державним підприємством „Селидіввугілля” у зв’язку із закінченням строку позовоної давності.

За таких підстав, позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Державного підприємства „Селидіввугілля” заборгованості у сумі 4 219 527 грн. 57 коп.

Відповідач проти позову заперечує та у відзиві №135-ю від 12.03.2007р. стверджує про те, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Саме з цих підстав відповідач просить застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Господарський суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (враховуючи, що правовідносини між сторонами продовжують існувати після набрання чинності цим кодексом) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, за приписом ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як було встановлено судом, на підставі актів приймання - передачі №2К від 15.01.2003р., №4К від 31.01.2003р., накладних №4/2 від 10.02.2003р., №5К від 21.02.2003р., №10К від 27.03.2003р., №8К від 14.03.2003р., №7К від 05.03.2003р., №12К від 18.04.2003р., №11К від 17.04.2003р., №16К від 31.05.2003р., №17К від 06.06.2003р., №19К від 30.06.2003р., №23К від 18.08.2003р., №25К від 27.08.2003р., №22К від 12.08.2003р., №28К від 24.11.2003р., №29К від 25.11.2003р., №30Квід 02.12.2003р., №76/25/12 від 25.12.2003р., №1/02 від 17.02.2004р., №3 від 19.02.2004р., №4 від 26.02.2004р., №2/03м від 17.03.2004р., №1/03м від 03.03.2004р., №1/03 від 01.03.2004р., видаткових накладних №РН-0000013 від 31.03.2003р., №РН-0000014 від 31.03.2003р., №РН-0000017 від 14.04.2003р., №РН-0000021 від 06.06.2003р., №РН-0000056 від 31.10.2003р. позивачем був поставлений відповідачу товар на загальну суму 4 219 527 грн. 57 коп. (з урахуванням часткової оплати, повернення товару та уступки права вимоги).

Товар, що зазначений у вказаних видаткових накладних, накладних та актах приймання – передачі, з боку відповідача був отриманий, про що свідчать відмітки про отримання на вказаних документах, печатками підприємства та довіреності на отримання матеріальних цінностей, копії яких наявні в матеріалах справи.

Факт отримання товару з боку відповідача не заперечується.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Під час підписання договору №04/К/185 від 10.12.2002р., зокрема п. 4.1., сторонами були обумовлені порядок та строки розрахунків за поставлений товар, а саме, розрахунки за поставлений товар здійснюються шляхом перерахування відповідачем грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача не пізніше трьох днів з моменту передачі партії товару .

Всупереч ст.526,530 Цивільного кодексу України відповідачем не виконані зобов’язання в частині повного та своєчасного виконання грошових зобов’язань, зокрема сплати вартості поставленого товару.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Господарський суд приймає до уваги неодноразові підтвердження відповідачем наявного боргу, які оформлювались у вигляді двосторонніх актів звірки розрахунків.

Таким чином, господарський суд дійшов до висновку про наявність у відповідача перед позивачем заборгованості у сумі 4 219 521 грн. 62 коп.

З урахуванням вимог ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, враховуючи, що позов доведений позивачем та обгрунтований матеріалами справи, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційна будівельна компанія”, м. Київ про стягнення з Державного підприємства “Селидіввугілля”, м. Селидове заборгвоаності у сумі 4 219 521 грн. 62 коп. є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, господарським судом клопотання відповідача про застосування строків позовної давності залишене без задоволення, враховуючи наступне:

За змістом ч.1 ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної  давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Господарський суд вважає, що підписуючи двосторонні акти звірок, Державним підприємством “Селидіввугілля”, м. Селидове  вчинені дії, які свідчать про визнання ним свого боргу, оскільки сума заборгованості відповідачем підтверджувалась.

Таким чином, господарський суд з урахуванням вимог ст.264 Цивільного кодексу України вважає,що строки позовної давності переривались, тому клопотання відповідача залишене без задоволення.

Судові витрати у відповідності з вимогами ст.49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційна будівельна компанія”, м. Київ до Державного підприємства “Селидіввугілля”, м. Селидове, про стягнення заборгованості у сумі 4 219 521 грн. 62 коп. задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства “Селидіввугілля”, м. Селидове на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційна будівельна компанія”, м. Київ заборгованість у сумі 4 219 521 грн. 62 коп., витрати по сплаті державного мита у сумі 24 970 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно – технічне забезпечення у сумі 117 грн. 86 коп.

Видати наказ після набрання рішенням чинності.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні за згодою сторін оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Повний текст рішення підписаний 16.03.2007р.

Суддя                                                                         Плотніцький Б.Д.