ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007 р.
№ 2/387

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Головуючий
Михайлюк М.В.

Суддів
Владимиренко С.В.
Дунаєвської Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу

Державної виконавчої служби Устинівського району Кіровоградської області

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.11.2006 року

у справі
№ 2/387 господарського суду Кіровоградської області

за позовом
Кіровоградського прокурора з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень в кримінальних справах в інтересах держави в особі управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Кіровоградській області, структурним підрозділом якого є Устинівська виправна колонія № 37

до

про
Відділу державної виконавчої служби Устинівського районного управління юстиції Кіровоградської області
Приватного підприємства “Укртехкомплект”
Управління державного казначейства в Кіровоградській області
Державної виконавчої служби Устинівського району Кіровоградської області
стягнення 93900 кг. насіння соняшника на суму 93900 грн.

за участю:
прокурора                                   Прасов О.О.
представників сторін:

позивача
Павлова О.Є.

відповідача 1
відповідача 2
відповідача 3
відповідача 4

не з’явились,
не з’явились,
не з’явились,
не з’явились,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2003 року Кіровоградський прокурор з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень в кримінальних справах звернувся в господарський суд Кіровоградської області в інтересах держави в особі Управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Кіровоградській області, структурним підрозділом якого є Устинівська виправна колонія № 37 з позовом про стягнення з відділу ДВС Устинівського району Кіровоградської області 48628 грн. (а.с. 2-4 т. 1).

Ухвалою  господарського суду Кіровоградської області від 17.03.2004 року до участі у справі в якості другого відповідача було залучено ПП “Укртехкомплект” (а.с. 140-141 т. 1).

28.04.2004 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відділу ДВС Устинівського району Кіровоградської області 52596 кг насіння соняшника на суму 52596 грн. і з ПП “Укртехкомплект” 41304 кг насіння соняшника на суму 41303 грн. (а.с. 8-9 т.2).

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2004 року (а.с. 38-42 т. 2), яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.09.2004 р. (а.с. 67-68 т. 2) у задоволенні позову відмовлено у зв’язку з відсутністю доказів вини відповідачів у заподіяній шкоді.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.12.2004р. вказані судові рішення скасовані та направлено справу на новий розгляд (а.с. 98-101 т. 2). Ухвалою Верховного Суду України від 24.02.2005 року в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 22.12.2004 р. відмовлено (а.с. 123 т. 2).

За результатами нового розгляду, господарським судом Кіровоградської області прийнято рішення від 06.06.2005р., яким частково задоволено позов та стягнуто з відповідача –1 на користь Устинівської виправної колонії №37 52596 кг. насіння соняшника на суму 52596 грн., як незаконно вилученого. В задоволення позовних вимог до ПП “Укртехкомплект” відмовлено (а.с. 105-110 т. 3).

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.08.2005 р. вказане рішення суду скасовано та в позові відмовлено ( а.с. 135-136 т. 3).

Постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2005р. рішення господарського суду Кіровоградської області від 06.06.2005р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.08.2005 р. скасовано та направлено справу на новий розгляд (а.с. 156-159 т.3).

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 16.01.2006 року до участі у справі в якості відповідача було залучено Управління державного казначейства в Кіровоградській області (а.с. 1-3 т. 4).

В процесі розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги і просив стягнути з ВДВС Устинівського району незаконно вилучений соняшник у кількості 52596 кг на суму 52596 грн. (а.с. 25 т. 4).

Рішенням господарського суду Кіровоградського області від 14.03.2006 р. у справі №2/387 (суддя: Хилько Ю.І.) позов задоволено частково: стягнуто з ВДВС Устинівського району на користь Устинівської виправної колонії № 37 52596 кг насіння соняшника на суму 52596 грн. та судові витрати. В задоволенні позовних вимог до ПП “Укртехкомплект” відмовлено. Судове рішення обґрунтовано тим, що шкода позивачу завдана неправомірними діями працівників ВДВС Устинівського району (а.с. 31-36 т. 4).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.10.2006 року до участі у справі у якості відповідача залучено Державну виконавчу службу в Устинівському районі (а.с. 51 т. 5).

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.11.2006 р. (судді: Чоха Л.В., Лисенко О.М., Головко В.Г.) рішення господарського суду Кіровоградського області від 14.03.2006 р. скасовано,  стягнуто з державної виконавчої служби в Устинівському районі Кіровоградської області на користь Устинівської виправної колонії № 37 Держдепартаменту України з питань виконання покарань в Кіровоградській області матеріальну шкоду в сумі 21305,25 грн. В іншій частині позову відмовлено. Провадження у справі до ВДВС Устиніського районного управління юстиції припинено.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду Державна виконавча служба в Устинівському районі Кіровоградської області звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить постанову у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що апеляційним господарським судом неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга  підлягає  задоволенню  частково, виходячи з наступного.

Як встановили господарські суди, рішенням господарського суду Кіровоградської області від 12.06.2002 року у справі № 13/162 за позовом ПП “Укртехкомплект” до Устинівської виправної колонії № 305/37 про стягнення 51024 кг насіння соняшнику на суму 67351,68 грн. позов задоволено частково. З відповідача на користь позивача стягнуто 51024 кг соняшнику товарного на суму 34441,20 грн. та судові витрати. В задоволенні решти позову відмовлено. Зазначене рішення набуло законної сили і 25.06.2002 року виданий наказ про його примусове виконання.

На підставі вказаного наказу та заяви ПП “Укртехкомплект” ВДВС Устинівського РУЮ постановою від 19.07.2002 р. відкрив виконавче провадження по виконанню вказаного рішення суду і зобов’язав боржника  добровільно виконати його в строк до 26.07.02р.

10.09.2002 р. державний виконавець на виконання рішення суду склав акт опису й арешту майна серія АА № 087421, яким описав врожай соняшнику на полях № 11 площею 77 га; № 5 площею 60 га; № 10 площею 17 га. 02.10.2002 р. державний виконавець склав акт опису й арешту майна серія АА № 087424, яким описаний врожай соняшнику на полі № 8 площею 112 га.

Всього, ВДВС Устинівського РУЮ зібрано з описаних полів насіння соняшника, що належить позивачу в кількості 89930 кг, з яких 41304 кг передано  ПП “Укртехкомплект”.

В подальшому, ухвалою господарського суду від 30.10.2003 р. по справі № 13/162 були скасовані вказані акти опису й арешту майна серія АА №087421 від 10.09.2002 р., серія АА № 087424 від 02.10.2002 р., акт від 16.09.2002 р. та акт вилучення від 12.11.2002 р. у зв’язку з тим, що державний виконавець Драний О.В. не пересвідчився, чи отримана копія постанови про відкриття виконавчого провадження боржником і чи здійснені ним дії спрямовані на добровільне виконання наказу суду по справі №13/162. Як встановив суд, в матеріалах виконавчого провадження відсутні документи які б свідчили про звернення працівника ВДВС Устинівського РУЮ для опису соняшнику товарного на току Устинівської виправної колонії №305/37. Відсутні також і документи які б свідчили про наявність чи відсутність соняшника товарного у боржника.

До того ж, як зазначив суд, складання актів опису і арешту ще не зібраного врожаю соняшника на полях боржника, не відповідають вимогам законодавства. Працівники ДВС Устинівського РУЮ не мали права описувати ще не зібраний врожай соняшника, тим більше не встановивши відсутність соняшника товарного на току боржника. З цих же підстав не відповідають діючому законодавству і дії ДВС по складанні актів від 16.09.2002 року та від 12.11.2002 року.

Судом також з’ясовано, що 18.11.2002 р. наказом начальника Кіровоградського обласного управління юстиції за допущені недоліки в роботі начальник Устинівського райвідділу ДВС Драний О.В. притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 30.10.2003 року у справі № 13/162, що вступила в законну силу, встановлено, що дії виконавчої служби в частині накладення арешту на урожай незібраного соняшника на полях не відповідають діючому законодавству (а.с. 16-18 т. 1).

Згідно рішення господарського суду Кіровоградської області від 12.06.2002 р. у справі  № 13/162 передачі ПП “Укртехкомплект” підлягало 51024 кг насіння, отже виконавча служба повинна була передати ПП “Укртехкомплект” на виконання рішення 51024 кг насіння. Після виконання рішення суду у відповідача залишилось: 73775 кг –51024 кг = 22751 кг насіння.

Маючи достатньо зерна соняшника товарного для виконання рішення суду в повному об’ємі, виконавча служба 12.11.2002 року передала ПП “Укртехкомплект” на виконання рішення лише 41304 кг.

Як зазначив апеляційний суд, згідно рішення суду стягненню підлягало товарне насіння, тобто очищене і просушене, тому суд невірно взяв за основу розрахунку зібране на полі насіння вагою 89930 кг, а не товарне насіння вагою 73775 кг. За висновком Кіровоградської торгово-промислової палати від 27.11.2003 р. та від 29.06.2006 р. вартість 1 тонни насіння соняшника товарного складає в середньому 1000 грн. Отже, вартість соняшника, який повинен був залишитись у виконавчої служби після виконання рішення складає: 1000 грн. х 22751 кг = 22751 грн. (а.с. 6 т. 1, 134 т. 4).

Із цих грошей згідно вимог ст. 46 Закону України “Про виконавче провадження” перераховано виконавчий збір у сумі 1400,75 грн.

Виконавча служба повинна була повернути виправній колонії  зерно або грошову суму, що залишилась після виконання рішення суду, стягнення виконавчого збору. Не одержавши від ПП “Укртехкомплект” жодного платіжного документу в підтвердження оплати ним робіт і інших витрат по виконанню рішення суду, виконавча служба 12.12.2003 року перерахувала останньому 25712,18 грн. в якості повернення коштів, пов’язаних з проведенням виконавчих дій. У зв’язку з виконанням робіт іншими юридичними особами у останнього не було права на отримання компенсації затрат на виконання рішення суду, які їм не понесені. Вказаними незаконними діями виконавча служба спричинила позивачеві шкоду на суму 21350,25 грн. Таким чином, апеляційний суд прийшов до висновку про стягнення на користь позивача зазначеної суми.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач не  заперечує проти відшкодування заподіяних йому збитків виходячи з реальної вартості втраченого майна.

Постановою Кабінету Міністрів України № 320 від 23.04.2005 року на базі органів державної  виконавчої служби створено Департамент виконавчої служби. Наказом Міністра юстиції України № 1482/ю від 19.08.2005 року були ліквідовані відділи державної виконавчої служби територіальних управлінь юстиції. Наказом начальника Кіровоградського обласного управління юстиції  № 383/04 від 25.08.2005 року ліквідовані відділи державної виконавчої служби обласного, міського, міськрайонних, районних управлінь юстиції кіровоградської області.

Наказом директора Департаменту державної виконавчої служби № 3/к від 19.08.2005 року у складі департаменту була утворена державна виконавча служба Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, в тому числі державна виконавча служба Кіровоградського області. (а.с. 81, 106 –107 т. 4). Згідно наказу директора  Департаменту державної виконавчої служби № 46/к від 26.10.2005 року була утворена державна виконавча служба у районах, містах (містах обласного значення), районах у містах, в тому числі, державна виконавча служба в Устинівському районі (а.с. 81, 82, 106-109 т. 4).

Апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що оскільки державна виконавча служба в Устинівському районі  утворена  на базі раніше діючих органів державної виконавчої служби: їй передано їх функції та майно, то вона є їх правонаступником і належним відповідачем по даній справі і стягнув суму –21350,25 грн. Однак, погодитись з таким висновком неможливо, оскільки Державна виконавча служба має лише депозитний рахунок, де обліковуються кошти фізичних та юридичних осіб, які не належать Державній виконавчій службі.

Так, відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

При новому розгляді знову не враховано, що належними відповідачами за позовом про відшкодування збитків є відділ державної виконавчої служби та держава в особі відповідного територіального органу Державного казначейства України. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження” від 26.12.2003 №14 судом залучено до участі у справі в якості відповідача управління Державного казначейства України в Кіровоградській області. Однак, при прийнятті рішення і постанови стягнення знову звернено на Державну виконавчу службу.

Відповідно  до  ч.  1  ст. 25 Бюджетного  кодексу  України  Державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, за рішенням, яке було прийняте державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.

Згідно  з  пунктом 1.5 Порядку примусового списання (стягнення) коштів з рахунків установ і організацій, відкритих в органах Державного казначейства,  затвердженого  наказом Державного казначейства України  від 05.10.2001 № 175 (далі - Порядок), якщо в платіжній вимозі та/або супровідних документах до неї не визначено код економічної класифікації видатків, то органи Державного казначейства самостійно визначають коди економічної класифікації видатків, за якими буде здійснюватись примусове списання (стягнення) коштів та/або на які буде накладено арешт (виходячи з економічної сутності платежу).

У  пункті 3.6 Порядку  визначено: “Примусове списання (стягнення) коштів здійснюється за тим самим кодом економічної класифікації видатків бюджету, за яким би здійснювався платіж, якщо б оплата була проведена не примусово. Витрати, пов'язані із врегулюванням господарського спору, санкцій за іншими видатками стягуються за кодом 1139 "Оплата інших послуг та інші видатки", у разі відсутності у затвердженому кошторисі доходів та видатків установи зазначеного коду - за тим самим кодом, що й саме списання”.

Таким чином, попередніми судовими інстанціями допущено неповне з’ясування обставин справи, що є порушенням ст. 43 ГПК України. Крім того, господарськими судами під час нового розгляду  не виконано вказівки суду касаційної інстанції викладені у постанові Вищого господарського суду України від 14.12.2005 року, що є порушенням вимог ст. 11112  ГПК України.

Відповідно до вимог ст. 1117 Господарського  процесуального  кодексу  України  касаційна  інстанція  не має  права  встановлювати  або  вважати  доведеними  обставини, які не були  встановлені  у рішенні або  постанові  господарського суду або відхилені  ним, вирішувати  питання про  достовірність  того чи іншого доказу,  про перевагу  одних  доказів  над  іншими,  збирати  нові  докази  або додатково  перевіряти  докази.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що прийняті у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд, оскільки вони прийнятті з порушенням норм матеріального і процесуального права та не відповідають вимогам постанови Пленуму Верховного суду України "Про судове рішення” від 29.12.76 №11.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно, об’єктивно з’ясувати всі обставини справи, надати об’єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального права, які регулюють спірні відносини та вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського  процесуального кодексу України,  Вищий  господарський  суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 14.03.2006 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.11.2006 року у справі №2/387 скасувати, справу передати на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Головуючий, суддя                                                                  М. Михайлюк

С у д д і                                                                                      С. Владимиренко

Н. Дунаєвська