ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2007 р.
Справа № А-14/140-6/119

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

розглянувши матеріали справи  за позовом  ТзОВ "Нафтохімторг"  вул. П.Мирного,6,Надвірна,Надвірнянський район, Івано-Франківська область,78400

до відповідача  Надвірнянська міська Рада  вул.Мазепи,29,Надвірна,Надвірнянський район, Івано-Франківська область,78400

про визнання нечинним рішення виконавчого комітету Надвірнянської міської ради №1007 від 04.11.03.

Представники:

Від позивача: Полатайко С.С., юрисконсульт, довіреність № 15 від 30.12.05р.

Від відповідача:  Дем"янчук Я.Б., (довіреність № 1 від 14.04.04 завідувач юридично-організаційним відділом )

СУТЬ СПРАВИ: подано позов про визнання нечинним рішення виконавчого комітету Надвірнянської міської ради №1007 від 04.11.03.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 06.04.07.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. В підтвердження позовних вимог  стверджує, що відповідачем прийнято рішення №1007 від 4 листопада 2003 року з перевищенням повноважень, які надані йому згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування». Зокрема, відповідно до пп.10 п.б статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування»(в редакції Закону України від 11 вересня  2003 року) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить лише облік та реєстрація відповідно до закону об’єктів нерухомого майна незалежно від форм власності, а не визнання права власності. Натомість, в тексті спірного рішення зазначається не про реєстрацію, а  про визнання права колективної власності  на майновий комплекс. Крім того, в підтвердження позовних вимог позивач стверджує, що згідно Державного акту на право постійного користування землею ІІ-ІФ №-4/0000ІІ земельна ділянка на якій знаходяться спірні будівлі, знаходиться на праві постійного користування у Відкритого акціонерного товариства «Нафтохімік Прикарпаття».

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що оспорюване рішення прийняте ним відповідно до чинного законодавства.Зокрема вказує, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом. Крім того, вказує, що посилання позивача на те, що майно, на яке визнано право власності належить ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" є безпідставним, оскільки ним не представлено доказів передачі вказаного майна на баланс "Нафтохімторг" і не доведено, що що це є саме те майно, на яке визнано право власності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив, що згідно  рішення виконавчого комітету Надвірнянської міської ради №1007 від 4 листопада 2003 року  ВАТ «Калушхімремонт»видано свідоцтво про право власності на майновий комплекс, що знаходиться за адресою Івано-Франківська обл., м. Надвірна, вул. Кірова (П.Мирного), буд. 5 (свідоцтво датоване 01.12.2003 р.). В даний майновий комплекс, крім іншого, входить адміністративний корпус загальною площею 355,4 кв.м. та будівля матеріального складу.

ТзОВ «Нафтохімторг»вважає, що рішення виконавчого комітету Надвірнянської міської ради №1007 від 4 листопада 2003 року є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, прийняте з порушенням встановленої законодавством України компетенції відповідача, та порушує права позивача, як власника належного йому майна, а тому подав суду позов про визнання нечинним вищевказаного рішення.

Як випливає з матеріалів справи, відповідно до листа Держкомітету по профтехосвіті від 31 серпня 1983 року будинок, по вул. Кірова (П.Мирного), був переданий на баланс Надвірнянського НПЗ (правонаступником якого є Відкрите акціонерне товариство «Нафтохімік Прикарпаття»), що підтверджується приймально-передавальним актом від 21 вересня 1983 року. Будинок переданий згідно акту від 31 серпня 1983 року Надвірнянському НПЗ є тим самим будинком, який ввійшов до склад майнового комплексу щодо якого виконавчим комітетом Надвірнянської міської ради прийнято спірне рішення.  12 жовтня 1983 року Надвірнянський НПЗ передав частину будинку по вул. Кірова (П.Мирного) площею 223 кв.м. на баланс Дрогобицького спецремонтбудуправління, що підтверджується актом прийому-передачі від 12 жовтня 1983 року. Інша частина будинку протягом періоду з 12 жовтня 1983 року по 26 березня 1999 року нікому не передавалась, і відповідно  залишилась у володінні та користуванні Надвірнянського НПЗ, та його правонаступника - ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття».

ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття»стало правонаступником Надвірнянського НПЗ, згідно наказу Держкомітету по нафті і газу №110 від 14 березня 1994 року. Згідно з даним наказом затверджено акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного підприємства «Надвірнянський нафтопереробний завод». В даній відомості значиться будинок по вул. Кірова (П.Мирного), крім того, на сторінці 31 значиться будівля матеріального складу. Вищевказані об’єкти нерухомого майна входять до складу майнового комплексу, щодо якого згідно з рішенням  виконавчого комітету Надвірнянської міської ради №1007 від 04.11.2003 року видано ВАТ «Калушхімремонт»свідоцтво про право власності.

Відповідно до рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття»від 26 березня 1999 року, передано «як цілісний майновий комплекс»до статутного фонду ТзОВ «Нафтохімторг»майно, перелік якого наведено в актах прийому-передачі від 30 липня 1999 року та від 12 листопада 1999 року. Так зокрема, згідно акту приймання-передачі від 12 листопада 1999 року ТзОВ «Нафтохімторг»передано частину будинку по вул. Кірова (П.Мирного) (початкова вартість - 11 085,31 грн., залишкова вартість –7 474,65 грн.). Крім того, відповідно до акту прийому-передачі від 30 липня 1999 року до статутного фонду позивача передано будівлю матеріального складу (початкова вартість - 54 123,70 грн., залишкова вартість - 18 948,25 грн.). Дані приміщення  позивачем протягом періоду з від 12 листопада 1999 року по 04.04.2007 року не відчужувалось.

В підтвердження даних обставин позивачем надано суду аудиторський висновок незалежної аудиторської фірми «Аудит-Сервіс INC»від 03.06.2004 року та акт приймання-передавання нерухомого майна до статутного фонду відкритого акціонерного товариства «Нафтохімік Прикарпаття»від 14.03.1994 року. Згідно даного аудиторського висновку встановлено, що аудиторською перевіркою підтверджується достовірність акту приймання-передавання нерухомого майна до статутного фонду ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття».  Так, на сторінці 17 акту під №873 значиться будинок по вулиці (колишня вул. Кірова) тепер вул. П.Мирного, а на сторінці 12 під №630 будинок матеріального складу.

Крім того,  згідно Державного акту на право постійного користування землею ІІ-ІФ №-4/0000ІІ земельна ділянка, на якій знаходяться спірні будівлі, знаходиться на праві постійного користування у Відкритого акціонерного товариства «Нафтохімік Прикарпаття».

Згідно статті 41 Конституції України кожен  має  право  володіти,  користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто  не  може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про власність»жодний  державний  орган не має права втручатись у здійснення власником, а також особами, переліченими  у  пункті  5  статті  48 цього  Закону,  їх  правомочностей  щодо володіння, користування й розпорядження   своїм  майном  або  встановлювати  не  передбачені законодавчими актами України додаткові обов'язки чи обмеження. Згідно  статті 57 Закону України «Про власність», якщо в результаті видання акта органом державного  управління або  місцевим  органом державної влади, що не відповідає законові, порушуються права власника та інших  осіб щодо володіння, користування  чи  розпорядження  належним  їм  майном,  такий акт визнається недійсним за позовом власника  або  особи,  права  якої порушено.

Відповідно до ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зокрема, відповідно до пп.10 п.б статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування»(в редакції Закону України від 11 вересня  2003 року) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить лише облік та реєстрація відповідно до закону об’єктів нерухомого майна незалежно від форм власності, а не визнання права власності.

В силу п.6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого Наказом Мін’юсту України №7/5 від 18 лютого 2002 року) місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування здійснюється оформлення, а не визнання права власності на об’єкти нерухомого майна. Натомість, в тексті спірного рішення зазначається не про реєстрацію, а  про визнання права колективної власності  на майновий комплекс.

Підставами для визнання рішень суб’єкта владних повноважень нечинними є їх невідповідність вимогам чинного законодавства та (або) визначеної законом компетенції органу, який його видав, порушення у зв’язку з його прийняттям чиїхось прав та охоронюваних законом інтересів.

Щодо твердження відповідача про те, що позивачем порушено строк, в межах якого може бути подано позов до адміністративного суду про визнання нечинним рішення  виконавчого комітету Надвірнянської міської ради №1007 від 4 листопада 2003 року, не може бути прийнятим судом до уваги, оскільки  відповідно до ч.1,2 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.  З  моменту, коли позивач   дізнався про факт порушення його прав, (на момент подання позову) не пройшов річний термін. Тобто, ТзОВ «Нафтохімторг»стало відомо про спірне рішення Надвірнянської міської ради значно пізніше після його прийняття. Відповідачем не наведено доказів, що б спростовували дане твердження.  Доказом даної обставини також слугує той факт, що станом на сьогоднішній день ТзОВ «Нафтохімторг»продовжує займати спірне приміщення, жодних дій з приводу позбавлення цього права зі сторони інших юридичних осіб стосовно позивача не здійснювалось.

Згідно з ч.2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. За період слухання господарським судом Івано-Франківської області відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності та підставності прийнятого ним рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,  що вимоги позивача правомірні і пділягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.19, 41,124 Конституції України, Законом України «Про місцеве самоврядування», Законом України "Про власність",  Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого Наказом Мін’юсту України №7/5 від 18 лютого 2002 року) ст.ст.71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України  , суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задоволити.

Визнати  нечинним рішення виконавчого комітету Надвірнянської міської ради №1007 від 04.11.03.

Стягнути з Надвірнянської міської ради на користь Тзов "Нафтохімторг" -3 грн 40 коп судовоого збору.

На постанову  сторони мають право подати  заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі- з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через місцевий господарський суд.

постанова підписана 06.04.07

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________