ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2007 р.                                                            Справа № 29/156-07 (н.р. 35/214-06)

вх. № 3026/5-29 (н.р. 5719/5-35)

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився  відповідача - Столяров М.М.

розглянувши справу за позовом

ТОВ ВКФ "Найс", м. Дніпропетровськ

до  ТОВ "Енергосервіс", м. Харків

про  стягнення 20118,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості, отриманої в якості передплати в розмірі 14500,00 грн., суму інфляційних в розмірі 4408,00 грн., 3 % річних в розмірі 1210,85 грн., а також віднести на відповідача свої витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

29.03.07 від позивача надійшли уточнення на позовну заяву, відповідно до яких позивач просить суд стягнути з відповідача 14500 грн. боргу, 5843,50 грн. інфляційних, 1616,73 грн. річних та судові витрати, які були прийняті судом до розгляду.

Відповідач в судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує в повному обсязі та просить суд відмовити в їх задоволенні.

В судовому засіданні, яке розпочалося 13.04.07 було оголошено перерву до 25.04.07 для прийняття рішення по справі.

Позивач після перерви в судове засідання не з"явився.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, 02.06.2003 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір поставки № 02/06м, відповідно до умов якого відповідач повинен був поставити позивачу товар (молоко). Позивачем були перераховані грошові кошти на поточний рахунок відповідача на загальну суму 14 500,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 515 від 02.06.2003 р. та № 569 від 01.07.2003 р.

Розглянувши договір №02/06м, суд встановив, що ним не передбачено строк поставки відповідачем товару, також, сторонами не встановлено строків дії договору.

Позивач в заяві про уточнення позовних вимог, посилається на те, що грошові кошти одержані відповідачем без достатніх підстав, у зв"язку з чим, просить суд їх стягнути відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Суд, розглянувши посилання позивача на те, що грошові кошти були одержані відповідачем безпідставно, визнав їх необгрунтованими, оскільки, грошові кошти перераховувались позивачем на підставі договору №02/06м, про що вказано в платіжних дорученнях, вказаний договір діє, обов"язки по цьому договору у сторін існують.

Таким чином, у позивача відсутнє право на повернення відповідачем грошових коштів.

Витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 77, 82-85 Господарсьокго процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Суддя