донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

06.02.2007 р.                                                                                 справа №41/340а

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового засідання
Горанській Д.В.

за участю представників сторін:

від позивача:
Борисова М.А., довіреність № 26/10 від 18.12.06, Закрите акціонернетовариство Центральна збагачувальна фабрика "Вуглегірська" м. Вуглегірськ     ,

від відповідача:
Плітан А.О., довіреність № 2999/9 від 06.02.07, Єнакієвська об'єднана державна податкова інспекція м. Єнакієве

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Єнакієвської об"єднаної державної податкової інспекції м. Єнакієве

на постанову господарського суду

Донецької області

від
27.12.2006 року (складену в повному обсязі 22.12.06р.)

по справі
№41/340а

за позовом
Закритого акціонерного товариства Центральна збагачувальна фабрика "Вуглегірська" м.Вуглегірськ

до
Єнакієвської об'єднаної державної податкової інспекції м. Єнакієве

про
скасування податкових повідомлень-рішень Єнакієвської ОДПІ (м. Єнакієве) від 30.10.2006р. №/2, №/2, №/2, №/2, №/2, №/2, №/2, №/2, №/2, №/2, №/2

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство Центральна збагачувальна фабрика „Вуглегірська” м. Вуглегірськ Донецької області (далі ЗАТ) звернулось до господарського суду з адміністративним позовом до Єнакіївської об’єднаної державної податкової інспекції у Донецькій області (далі ОДПІ) про скасування податкових повідомлень – рішень від 17.07.06р. № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0,  № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0.

Заявою  від 08.11.2006р. № 8/11 позивачем доповнені позовні вимоги щодо скасування прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень від 30.10.2006р.  № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2,  № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, /2 (т.1 а.с.56-59).

Уточненням від 17.11.2006р. № 17/11 позивачем були змінені позовні вимоги, а саме, він просив господарський суд скасувати прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення від 30.10.2006р. № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2,  № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, /2, щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій за затримку граничних строків сплати узгоджених сум податкового зобов’язання з податку на додану вартість.

Постановою господарського суду Донецької області від 21.12.2006р. (підписаною 22.12.06р.) у справі № 40/340а  (суддя Гончаров С.А.) позовна заява задоволена.

Приймаючи постанову господарський суд зокрема виходив з того, що позивачем у поданих деклараціях  з податку на додану вартість  за 2001 –2003р. згідно з законодавством було вказано на те, що суми бюджетного відшкодування, на які він мав право, повинні бути зараховані в рахунок майбутніх платежів та у відповідача не було підстав для нарахування штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати податкового  зобов"язання.

Відповідачем подана апеляційна скарга, у якій він просить скасувати постанову суду, через невірне застосування норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги відповідач обґрунтовує тим, що до позивача правомірно застосована штрафна (фінансова) санкція на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181 -ІІІ (далі за текстом - Закон України №2181), оскільки право на застосування штрафних санкцій у податкового органу виникає виключно у разі погашення податкових зобов"язань, тому вони мають право застосовувати штрафні санкції протягом 1095 днів з моменту сплати податкового зобов"язання.

Відповідачем вказано також на те,  що господарським судом при прийнятті постанови невірно застосована норма п.п.7.7.3 п.7.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” вказавши, що сума бюджетного відшкодування, зазначена у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2003р., зараховується в рахунок майбутніх платежів з цього податку.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем вказано на  її безпідставність.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін судова колегія встановила.

Оспорювані податкові    повідомлення – рішення, винесено на підставі актів про перевірку своєчасності сплати податкового зобов’язання з податку на додану вартість ЗАТ „ЦЗБ Вуглегірська” м. Вуглегірськ  від 19.06.06р. №354/503/15-014-/00176532, №352/505/15-014-/00176532, №353/504/15-014-/00176532.

На підставі наведених актів перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення від 17.07.06р. № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0,  № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0.

За результатами адміністративного оскарження відповідачем 30.10.06р. були прийняті податкові повідомлення –рішення, якими на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону №2181 до позивача застосовані фінансові санкції:

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 1577,50 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 198 календарних днів узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 3155,00 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 500,00 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 198 календарних днів узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 1000,00 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 52,50 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 198 календарних днів узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 105,00 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 3438,00 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 198 календарних днів узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 6876,00 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 4063,86 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 198 календарних днів узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 8127,72 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 636,00 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 92 календарних дня узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 1273,00 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 598,00 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 123 календарних дні узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 1196,00 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 753,00 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 151 календарний день узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 1506,00 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 568,00 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 184 календарних дня узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 1136,00 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 672,50 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 198 календарних днів узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 1345,00 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 676,00 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 198 календарних днів узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 1352,00 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 601,00 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 198 календарних днів узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 1202,00 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 910,00 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 198 календарних днів узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 1820,00 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 1010,50 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 198 календарних днів узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 2021,00 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 1018,50 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 198 календарних днів узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 2037,00 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 618,50 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 198 календарних днів узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 1237,00 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 1078,00 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 198 календарних днів узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 2156,00 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 525,00 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 198 календарних днів узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 1050,00 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 1452,00 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 198 календарних днів узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 2904,00 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № /2 в сумі 7442,00 грн., в розмірі 50% за затримку сплати на 198 календарних днів узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 14885,00 грн.

Місцевим господарським судом встановлено, що відповідачем визначені граничні строки сплати податкових зобов”язань за податковими деклараціями з ПДВ за грудень 2001р. –травень 2003р. та за податковим повідомленням – рішенням від 20.05.2002р. №59026/1/15263 з фактичною датою сплати –30.09.2003р.

Відповідно до Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” відносно позивача було порушено справу про банкрутство та введено мораторій.

Ухвалою господарського суду за справою про банкрутство від 17.03.03р. затверджена мирова угода укладена між боржником ЗАТ „ЦЗФ Вуглегірська” та кредиторами по справі. В період дії мораторію з 18.09.00р. по 17.03.03р. штрафні санкції не нараховувались.

Граничним строком погашення податкових зобов”язань позивача, на думку податкової інспекції, є дата затвердження мирової угоди по справі про банкрутство. Фактична сплата сум узгоджених податкових зобов”язань відбулась 30.09.03р.

Податковою інспекцією також зазначено, що позивач мав несплачений податковий борг з податку на додану вартість, який виник на підставі декларацій за листопад 2001-липень 2003р. та на підставі податкового повідомлення-рішення № 59026/1/15263 від 20.05.2002р. За рахунок сум податку на додану вартість заявлених позивачем до відшкодування у податковій декларації за серпень 2003 р. в сумі 244034 грн. відбулося погашення податкового боргу з ПДВ, який виник на підставі декларацій та податкового повідомлення-рішення. Податковий борг погашався в порядку календарної черговості на підставі п. 7.7. ст. 7 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суть даного спору полягає в наявності або відсутності підстав застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкових зобов’язань, визначених Законом №2181.

Згідно п.1.2 ст. 1 Закону №2181 податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до п.1.3 наведеного Закону податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Пунктом 1.5 передбачено, що штрафна санкція (штраф) - плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

Згідно з п.п.5.3.1 п.5.3 ст. 5 зазначеного Закону, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації, а суму, визначену контролюючим органом – протягом десяти календарних днів від для отримання податкового повідомлення.

Відповідно до п.п.17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону України №2181 (в редакції Закону України від 20 лютого 2003 року N 550-IV) у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судова колегія не приймає до уваги довод відповідача про те, що судом першої інстанції невірно застосована норма п.п.7.7.3 п.7.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.97р. №168/97-ВР, щодо суми бюджетного відшкодування, зазначеної позивачем у податковій декларації за серпень 2003р., яка зараховується в рахунок майбутніх платежів, з огляду на наступне.

Згідно п.п.7.7.3. п.7 ст. 7 вищевказаного Закону (в редакції, яка діяла в період спірних правовідносин), у разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1 цієї статті, має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації.

Підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. За бажанням платника податку сума бюджетного відшкодування може бути повністю або частково зарахована в рахунок платежів з цього податку. Таке рішення платника податку відображається в податковій декларації.

В поданій позивачем декларації за серпень 2003р. визначена сума бюджетного відшкодування за підсумками поточного звітного періоду в розмірі 244 034 грн. (рядок 21). Позивачем виражено бажання повністю зарахувати вказану суму в рахунок платежів з цього податку та відобразив таке рішення у податковій декларації у рядках 25, 25.1.1, де зазначено, що залишок суми ПДВ підлягає відшкодуванню після погашення податкових зобов”язань платника протягом трьох наступних звітних періодів.

Як вбачається з наявних матеріалів, позивачем  відповідно до вимог Закону чітко визначений порядок та напрямок зарахування належної йому до відшкодування суми, а саме, в рахунок майбутніх платежів з податку на додану вартість.

Господарський суд першої інстанції вірно визначився, що не відповідає чинному законодавству врахування відповідачем  в розрахунку  штрафних санкцій суми відшкодування, в якості сплати податкових зобов”язань  позивача, що  виникла за податковими деклараціями з ПДВ за грудень 2001р. –травень 2003р., а також за податковим повідомленням –рішенням № 59026/1/15263 від 20.05.2002р.

Апеляційна інстанція за результатами апеляційного розгляду справи, також дійшла висновку, що місцевим господарським судом вірно застосовані і норми п.п.7.7. ст. 7 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181 –ІІІ.

З огляду на зазначене, судова колегія дійшла висновку про те, що постанова господарського  суду  відповідає фактичним обставинам, поданим доказам, законодавству та матеріалам справи.

На підставі  викладеного, керуючись ст. 1, 5, 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181 –ІІІ, ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” , ст. 167,  п.1 ст. 198,  ст. 200,  п.1 ч.1 ст. 205,  ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Донецький апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Постанову господарського суду Донецької області від 21.12.2006р. (складену в повному обсязі 22.12.06р.) у справі №41/340а - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Єнакієвської об”єднаної державної податкової інспекції на постанову господарського суду Донецької області від 21.12.2006р. (складену в повному обсязі 22.12.06р.) у справі №41/340а - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення  і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в місячний строк з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий:

Судді:

Ухвала підписана  12.02.07р.

Надруковано 5 примірників:

1 –у справу

1 – позивачу

1 – відповідачу

1 – господарському суду

1 –апеляційному суду