ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"06" лютого 2007 р.
Справа № 1/299-06-8292

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого:       Петрова М.С.

Суддів:                   Колоколова С.І.

Разюк Г.П.

При секретарі:  Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від прокурора: Лянна О.А. за посвідченням

від позивача:    Даніленко Т.Б., довір. №ср-02-17/312/2 від 10.04.06 р.

Зайцев С.Д., довір. №ср-02-17/312 від 10.04.06 р.

(в  судових засіданнях від 30.01.07 р., 02.02.07 р.)

від відповідача: директор Михайлов О.Ю.,

Кушпиль А.В., довір. б/н від 09.01.07 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання

прокурора Комінтернівського району Одеської області

на рішення господарського суду  Одеської області від 15.11.2006р.

по справі №1/299-06-8292

за позовом прокурора Комінтернівського району Одеської області в

інтересах держави в особі Чорноморської селищної ради (далі по тексту Прокурор)

до відповідача: ТОВ „СМУ-10”, м. Одеса

про визнання недійсними договорів та спонукання до виконання певних  дій

В С Т А Н О В И Л А:

15.08.06 р. Прокурор звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ТОВ „СМУ-10” про визнання недійсними договорів №3 від 14.12.04 р., №3 без дати за 2005 р., укладеними між Чорноморською селищною радою та ТОВ „СМУ-10”.

Звертаючись із зазначеним позовом, Прокурор в якості підстав для визнання спірних договорів недійсними зазначив низку нормативно-правових актів, яким вони суперечать, а також те, що ці договори вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Як наслідок визнання недійсними вищезазначених договорів Прокурор у відповідності із ст.208 ГК України також просив суд зобов’язати ТОВ „СМУ-10” повернути отримані ним грошові кошти у сумі 285052,00 грн. на рахунок Чорноморської селищної ради, а одержані ТОВ „СМУ-10” грошові кошти у вищезазначеній сумі стягнути в доход держави.

Аналогічні підстави та правове обґрунтування у підтримку позовних вимог Прокурора навів також позивач –Чорноморська селищна рада.

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.11.06р. (суддя Гарник Л.Л.)  позов Прокурора залишено без задоволення з огляду на те, що доводи Прокурора та позивача на обґрунтування позовних вимог не свідчать про спрямованість оспорюваних договорів на порушення основних принципів існуючого суспільного ладу та укладання їх з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

За висновком місцевого господарського суду та обставина, що оспорюванні договори на думку Прокурора та позивача укладені із порушенням чинного законодавства, може бути підставою для звернення із окремим позовом про визнання договорів недійсними з інших підстав, передбачених ч.1 ст.207 ГК України.

Вирішуючи даний спір, місцевий господарський суд виходив із того, що єдиною підставою, за якою Прокурор просив визнати недійсними спірні договори є те, що ці договори вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду Прокурор звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційним поданням, в якому просить скасувати оскаржене рішення та задовольнити позов, оскільки місцевий господарський суд не у повному обсязі з’ясував обставини, що мають значення для справи та зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, Прокурор зазначає на те, що крім укладення спірних договорів з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, в якості підстав для визнання недійсними цих договорів він також зазначив невідповідність оспорюваних договорів вимогам чинного законодавства, але місцевий господарський суд залишив поза увагою ці підстави.

Прокурор також вважає, що спірні договори, крім їх невідповідності вимогам Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”, Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, ще й укладені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, оскільки вони укладалися без наміру настання будь-яких правових наслідків з метою неправомірного перерахування відповідачеві коштів субвенції, що надана позивачу з Державного бюджету України.

Таким чином на думку Прокурора, угоди, спрямовані на використання всупереч закону колективної, державної або чиєїсь приватної власності з корисливою метою, порушують основні принципи існуючого суспільного ладу і є такими, що укладені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

За таких обставин на думку Прокурора рішення місцевого господарського суду є незаконним і підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Чорноморська селищна рада підтримала доводи апеляційного подання Прокурора і також просила скасувати оскаржене рішення господарського суду 1 інстанції та задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити оскаржене рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його обґрунтованим та відповідаючим вимогам чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи доводи апеляційного подання, вислухавши пояснення Прокурора, представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки судом 1 інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

14.12.04 р. між Чорноморською селищною радою (Замовник) та ТОВ „СМУ-10” (Виконавець) укладено договір №3, за яким Виконавець зобов’язався виконати роботи по розробці проекту реконструкції незакінченого будівництва будівлі школи на суму 285052 грн. у строк до 15.06.05 р., у цей же строк закінчується і дія цього договору.

Однак, в період дії вищезазначеного договору жодна із сторін не виконала своїх обов’язків. У зв’язку із цим у 2005 році сторони уклали аналогічний договір №3, за яким ТОВ „СМУ-10” також зобов’язалося виконати роботи по корегуванню проекту будівництва будівлі школи на суму 285052 грн. у строк до 10.12.05 р.

Як вбачається з матеріалів справи Прокурор та позивач просили визнати недійсними вищезазначені договори з наступних підстав:

- спірні договори всупереч вимогам п.16 ч.3 ст.42 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” не затверджені на пленарному засіданні Чорноморської селищної ради;

- всупереч вимог Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” тендер на розробку проектної документації не проводився, внаслідок чого при укладенні оспорюваних договорів була порушена процедура визначення виконавця робіт;

- спірні договори укладені без наміру настання правових наслідків, так як ще до їх укладення проектна документація на будівництво школи була виготовлена;

- оплата за договором №3 за 2005 р. здійснена за рахунок коштів субвенції, що надана позивачу з Державного бюджету України, і ці кошти витрачені не по цільовому призначенню, тобто спірні договори укладені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Зазначивши декілька підстав для визнання спірних договорів недійсними, Прокурор просив застосувати наслідки недійсності для договорів, вчинених з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Виходячи з цієї вимоги, місцевий господарський суд помилково дійшов висновку, що єдиною підставою для визнання недійсними спірних договорів є вчинення цих договорів з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. При цьому господарський суд безпідставно залишив поза увагою інші підстави, вказані Прокурором в позовній заяві.

За таких обставин судова колегія вважає за необхідне проаналізувати всі підстави, зазначені Прокурором в обґрунтування недійсності спірних договорів.

По-перше: щодо невідповідності спірних договорів вимогам п.16 ч.3 ст.42 Закону України „Про місцеве самоврядування”.

Згідно із зазначеною нормою Закону сільський, селищний, міський голова укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради подає їх на затвердження.

З наведеного випливає, що договори, укладені від імені ради, затверджуються останньою тільки у випадках, якщо договори укладені з питань, віднесених до виключної компетенції ради.

Відповідно із ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” укладання договорів з питань проектування будівель не є виключною компетенцією селищної ради, тому спірні договори не підлягали затвердженню Чорноморською селищною радою.

По-друге: у відповідності із ч.1 ст.2 Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” (в редакції із змінами внесеними Законом №2188-15 від 18.11.2004 р.) передбачено, що цей Закон застосовується до всіх закупівель товарів, робіт і послуг, що повністю або частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість закупівлі товару, послуг дорівнює або перевищує суму еквівалентну 5 тис. євро, а робіт –20 тис. євро.

Законом №2664-15 від 16.06.2005 р., який набрав чинності 22.07.05 р., до частини 1 ст.2 Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” внесені зміни і ця частина викладена в наступній редакції: „ Цей Закон застосовується до всіх закупівель товарів, робіт і послуг, що повністю або частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість закупівлі товару, послуг дорівнює або перевищує 30 тис. грн., а робіт –300 тис. грн.

Згідно із спірними договорами вартість робіт за цими договорами складає 285052 грн.

Враховуючи те, що договір №3 від 14.12.04 р. був укладений на час дії ч.1 ст.2 Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” в редакції із змінами внесеними Законом №2188-15 від 18.11.2004 р., а також те, що вартість робіт за цим договором перевищує суму 20 тис. євро, вказаний договір повинен був укладатися з проведенням процедур, передбачених цим Законом.

В наявних матеріалах справи відсутні докази, яки б свідчили про проведення таких процедур при укладанні договору №3 від 14.12.04 р., тому цей договір суперечить вимогам ч.1 ст.2 Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” (в редакції із змінами внесеними Законом №2188-15 від 18.11.2004 р.), що у відповідності із ч.1 ст.203, ч.1 ст.215, ст.236 ЦК України є підставою для визнання цього договору недійсним з моменту його вчинення. При цьому правові наслідки недійсності вказаного договору у відповідності із ст.216 ЦК України судом не застосовуються, оскільки договір, як зазначалося вище, сторонами не виконувався.

Як вбачається з тексту договору №3 за 2005 р. в ньому не зазначена дата його укладання, у зв’язку із цим відповідно до ст.ст.38,101 ГПК України на вимогу апеляційного суду відповідачем надані додаткові докази, а саме витяг з розпорядження В.О. селищного голови Чорноморської селищної ради №123/2005-СР від 15.09.05 р. про покладення виконання обов’язків селищного голови з 15.09.05 р. та витяг з розпорядження Чорноморського селищного голови №26/06-КР від 20.04.06 р. про звільнення Ядгарової А.В. з посади В,О. голови Чорноморської селищної ради з 05.04.06 р., яки свідчать, що цей договір укладено сторонами після липня 2005 р., оскільки підписаний Ядгаровою А.В., яка почала виконувати обов’язки В.О. голови селищної ради лише з 15.09.05 р.

Таким чином вказаний договір укладено в період дії ч.1 ст.2 Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” в редакції Закону №2664-15 від 16.06.2005 р., тому цей Закон не розповсюджується на договір №3 за 2005 р., так як вартість робіт за цим договором не перевищує 300 тис. грн. У зв’язку із цим відсутні підстави для визнання недійсним вказаного договору, як такий що суперечить Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”.

По-третє: доводи Прокурора і позивача про те, що сторони, укладаючи спірні договори не мали наміру щодо настання правових наслідків і виконання обов’язків за цими договорами також є безпідставними, оскільки це спростовується наявними матеріалами справи, а саме двостороннім актом прийому-передачі виконаних робіт з корегування проектної документації на будівництво будівлі школи в смт. Чорноморське на загальну суму 285052 грн. (а.с.30), листом ТОВ „СМУ-10” №128 від 9.02.06 р., яким до Одеської обласної служби „Укрінвестекспертиза” направлено на експертизу скорегований робочий проект будівництва школи в смт. Чорноморське (а.с.61), листом Чорноморської селищної ради від 27.01.06 р. на ім’я начальника Одеської облслужби „Укрінвестекспертиза” з проханням провести експертизу скорегованого проекту будівництва школи (а.с.78). Посилання Прокурора на те, що проектні роботи були виконані ще до укладання спірних договорів і як наслідок ці договори укладалися без наміру щодо настання правових наслідків судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки предметами спірних договорів було розробка скорегованого проекту, а не самого проекту будівництва школи.

По-четверте: не заслуговують на увагу й доводи Прокурора про те, що спірні договори вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, так як ці доводи Прокурора і позивача ґрунтуються на тому, що кошти, сплачені за виконані відповідачем роботи по спірним договорам, витрачені не по цільовому призначенню. Однак, судова колегія вважає, що сам факт нецільового використання позивачем бюджетних коштів в оплату за виконані роботи не може бути підставою для визнання спірних договорів недійсними, оскільки із змісту договорів не вбачається умов, за якими випливає необхідність нецільового використання грошових коштів в оплату робіт за спірними договорами. Нецільове використання Чорноморською селищною радою бюджетних коштів є результатом виконання умов вже укладеного сторонами договору.

Крім того, предмети спірних договорів –виконання робіт по корегуванню проекту будівництва школи в смт. Чорноморське ніяким чином не свідчать про те, що ці договори укладені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що позовні вимоги Прокурора підлягають частковому задоволенню, договір №3 від 14.12.04 р. слід визнати недійсним з моменту його вчинення у відповідності із ч.1 ст.203, ч.1 ст.215, ст.236 ЦК України без застосування наслідків недійсності вказаного договору, передбачених ст.216 ЦК України, оскільки договір, як зазначалося вище, сторонами не виконувався. Решта позовних вимог Прокурора задоволенню не підлягає, з підстав, наведених вище у даній постанові.

За таких обставин, апеляційне подання Прокурора підлягає частковому задоволенню, рішення господарського суду Одеської області скасуванню в частині відмови у визнанні недійсним договору №3 від 14.12.04 р.

Згідно із ст.49 ГПК України сплата держмита та витрат на ІТЗ судового процесу покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.99, 101-105 ГПК України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А:

1.Апеляційне подання прокурора Комінтернівського району Одеської області задовольнити частково, рішення господарського суду Одеської області від 15.11.06 р. скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступний редакції:

„Позов  прокурора Комінтернівського району Одеської області задовольнити частково.

Визнати недійсним договір №3 від 14.12.04 р., укладений між Чорноморською селищною радою та ТОВ „СМУ-10” з моменту його вчинення.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Стягнути з ТОВ „СМУ-10” (65020,м. Одеса, вул. Кузнечна, 25, п/р 6 в АБ Південний м. Одеси, код банку 328209) та Чорноморської селищної ради (Одеська обл., Комінтернівський р-н, смт. Чорноморське, вул Гвардійська, 19, п/р 1896 в УДК Одеської обл., м. Одеси, код банку 828011, ) з кожного окремо на користь Державного бюджету України (Управління ДК в Одеській області, р/р0008, МФО 828011,ОКПО 23213460, код 828011) державне мито у сумі по 85 грн. 00 коп.”

2.Стягнути з ТОВ „СМУ-10” (65020,м. Одеса, вул. Кузнечна, 25, п/р 6 в АБ Південний м. Одеси, код банку 328209) та Чорноморської селищної ради (Одеська обл., Комінтернівський р-н, смт. Чорноморське, вул Гвардійська, 19, п/р 1896 в УДК Одеської обл., м. Одеси, код банку 828011, ) з кожного окремо по 42 грн.50 коп. держмита до Державного бюджету України (Управління ДК в Одеській області, р/р0008, МФО 828011,ОКПО 23213460, код 828011) за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити господарському суду Одеської області.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                               М.С. Петров

Суддя                                                                     С.І. Колоколов

Суддя                                                                     Г.П.  Разюк