донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

28.03.2007 р.                                                             справа №12/384пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Купріянов П.П. за довір. № б/н від 29.12.2006року,

від відповідача:
Терещенко О.К. за довідкою № 2-13-109 від 30.10.2006року - керівник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
студії "ТРК-8" м. Дзержинськ Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від
18.01.2007 року

по справі
№12/384пд

за позовом
державного підприємства "Дзержинськвугілля" м. Дзержинськ в інтересах відокремленого підрозділу Шахти ім. Ф.Е. Дзержинського м. Дзержинськ

до
студії "ТРК-8" м. Дзержинськ Донецької області

про
розірвання договору № 76 від 01.03.2004року та примусове виселення з орендованого приміщення

Господарський суд Донецької області (суддя Морщагіна Н.С.) рішенням  від 18.01.2007року частково задовольнив позовні вимоги державного підприємства "Дзержинськвугілля" м. Дзержинськ в інтересах відокремленого підрозділу Шахти ім. Ф.Е. Дзержинського м. Дзержинськ                                         (далі -  ДП "Дзержинськвугілля") до студії "ТРК-8" м. Дзержинськ Донецької області про визнання недійсним договору оренди майна, що належить до державної власності № 76 від 01.03.2004року та примусове звільнення  орендованого приміщення. Суд зобов"язав студію "ТРК-8" звільнити  приміщення, яке розташоване за адресою: м. Дзержинськ, вул. Енгельса, 4.

Крім того, суд стягнув з відповідача на користь позивача витрати по сплаті державного мита в сумі 42,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 69,00 грн.

Судове рішення обґрунтовано тим, що договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 76 від 01.03.2004року є нікчемним на підставі ст. 220 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з  судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій рішення суду від 18.01.2007року просить скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Заявник посилається на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги останні зміни у пункт 2 статті 793 Цивільного кодексу України, згідно якої договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Позивач рішення суду вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи та заперечення представників сторін, судова колегія встановила наступне.

Позивач звернувся до суду з позовом до студії "ТРК-8" м. Дзержинськ про розірвання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 76 від 01.03.2004року та примусове звільнення з орендованого приміщення, оскільки строк дії договору був визначений до моменту укладення відповідачем договору оренди з Регіональним відділенням Фондом державного майна України в Донецькій області, такий договір не укладено, а договір № 76 нотаріально не посвідчено.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами був укладений договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 76 від 01.03.2004року, за яким                                             відокремлений підрозділ Шахти ім. Ф.Е. Дзержинського ДП "Дзержинськвугілля" (Орендодавець) передає, а студія ТРК-8" (Орендар) приймає в строкове платне користування нерухоме державне майно - вбудоване приміщення ДК "Україна" площею 79,7 кв. м., яке розташоване за адресою: м. Дзержинськ, Донецької області, вул. 50 років Жовтня на 2-3 поверхах вбудованого приміщення, що знаходиться на балансі Шахти ім. Ф.Е. Дзержинського ДП "Дзержинськвугілля", вартість якого визначено з експертною оцінкою і становить 3 903 241,00 грн.         Строк дії договору складає 10 місяців - до 31.12.2004року (а.с. 8-9).

Згідно додаткової угоди від 01.01.2006року сторонами було внесено зміни до п. 10.1 Договору, у якому передбачено, що дія договору продовжується до моменту укладення Орендарем договору оренди з Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Донецькій області, у відповідності з діючим законодавством (а.с. 10).

Заявою № 10/2325 від 29.11.2006року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати недійсними договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 76             від 01.03.2004року та додаткову угоду від 01.01.2006року, а також  звільнення  орендоване приміщення на підставі частини 1 пункту 1 ст. 287 Господарського кодексу України та ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Суд першої інстанції, посилаючись на те, що договір оренди № 76                     від 01.03.2004року нотаріально не посвідчений і відповідно до ст. 220 Цивільного кодексу України є нікчемним, відмовив позивачу у задоволенні вимоги про визнання такого договору недійсним. Ці висновки викладено в мотивувальній частині рішення. В резолютивній частині в порушення вимог                                              ст. 84 Господарського процесуального кодексу України результати розгляду позову в цій частині не зазначені.

Втим висновок суду про нікчемність договору оренди через відсутність його нотаріального посвідчення є помилковим, оскільки відповідно до ч. 2                ст. 793 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (її окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Спірний договір було укладено строком на 10 місяців.

Висновок суду про відмову позивачу у визнанні договору недійсним, оскільки останній, а також додаткова угода до нього є недійсними в силу закону, також не відповідає чинному законодавству з огляду на наступне.

Дійсно, відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України визнання судом нікчемного правочину недійсним не вимагається. Але сторона не позбавлена права звертатись до суду з таким позовом і він підлягає задоволенню, оскільки нікчемний правочин є недійсним.

З врахуванням викладеного абзац  дев"ятий мотивувальної частини рішення щодо відмови про визнання договору недійсним підлягає виключенню.

Позивач, звертаючись до суду з вимогою про визнання договору недійсним, послався на те, що орендодавцем має бути Регіональне відділення Фонду державного майна України в Донецькій області. Судом першої інстанції не надано правової оцінки цієї підстави.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 року з відповідними змінами підприємства є орендодавцями щодо окремого індивідуально визначеного майна та нерухомого майна, загальна площа яких не перевищує 200 кв. м. на одне підприємство, а з дозволу органів, зазначених в абзацах другому та третьому цієї статті, - також щодо структурних підрозділів підприємств (філій, цехів, дільниць) та нерухомого майна, що перевищує площу 200 кв.м.

Як свідчать матеріали справи загальна площа орендованого нерухомого майна на підприємстві (шахта ім. Ф.Е. Дзержинського) перевищує 200 кв. м., тому договір оренди мав укладатись з дозволу органів, зазначених                                в статті 5 Закону, а саме - регіонального відділення Фонду державного майна України та відповідного Міністерства, як органа, уповноваженого управляти державним майном.

Доказів отримання орендодавцем такого дозволу суду не надано, а за поясненнями сторін - його не було отримано, тому зазначений договір оренди          № 76 від 01.03.2004року укладено з порушенням вимог ст.  9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Таким чином, договір оренди № 76 від 01.03.2004року є недійсним в силу ст. 215 Цивільного кодексу України.

З врахуванням викладеного резолютивна частина рішення підлягає доповненню реченням про визнання спірного договору оренди недійсним.

За таких обставин апеляційна інстанція погоджується з висновком про відсутність у відповідача правових підстав для зайняття спірного приміщення.

Доводи апеляційної скарги щодо зміни редакції п. 2 ст. 793 Цивільного кодексу України до уваги не приймаються, оскільки дійсність договору оцінюється за законодавством, що було чинним на момент укладення договору.

Посилання відповідача на його звернення до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області щодо укладення відповідного договору оренди та відповіді останнього щодо розгляду документів та проведення конкурсу не впливають на оцінку спірного договору оренди.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу студії "ТРК-8" м. Дзержинськ Донецької області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 18.01.2007року змінити:

В абзаці першому резолютивної частини рішення виключити слово "частково".

З мотивувальної частини рішення виключити абзац дев"ятий.

Резолютивну частину рішення доповнити абзацем наступного змісту: "Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 76 від 01.03.2004року, укладений між відокремленим підрозділом Шахти ім. Ф.Е. Дзержинського державного підприємства "Дзержинськвугілля" м. Дзержинськ та студією "ТРК-8"                         м. Дзержинськ визнати недійсним".

В іншій частині рішення залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3. у  справу

4. ДАГС

5. г/с Дон. обл.