ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"25" січня 2007 р.                                                                              Справа № 398/19-06

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Нормаль-Україна”, м. Славутич

до  Державного підприємства „Чорнобильсервіс”, м. Чорнобиль

про стягнення 84532,94 грн.

суддя Т.П. Карпечкін

від позивача – Гороховський В. Г. (дов. від 30.12.2006 року)

від відповідача – Вітюк І. В. (дов. № 10 від 01.06.2006 року), Антонінин І. Ф. (керівник протокол № 3 від 15.11.2004 року)

обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Нормаль-Україна” (далі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства „Чорнобильсервіс” (далі-відповідач) про стягнення  84532,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору № 15-Ч/2005 укладеного між сторонами 01.12.2005  року на поточний ремонт теплотраси по вул. Полупанова в м. Чорнобиль, а саме несплатою відповідачем коштів в сумі 57502,80 грн. за виконані роботи. Додатково позивач просить стягнути з відповідача за прострочення виконання зобов’язання пеню в розмірі 0,1% за період з 01.01.2006 року по 30.11.2006 року в сумі 16631,99 грн., 7% штраф в сумі 3485,74 грн. та інфляційні в сумі 4962,70 грн.

Представник відповідача в усних та письмових поясненнях викладених в відзиві на позов № 34-7 від 12.01.2007 року позов визнає частково в сумі 38048,08 грн. основного боргу,

проти інших позовних вимог відповідач заперечує. Заперечення обґрунтовує тим, що заборгованість в частині основного боргу в сумі 57502,80 грн. дійсно існує, але позивач заборгував відповідачу 19454,72 грн. за надані послуги, отже як вважає відповідач відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України заборгованість в частині основного боргу частково зараховується зустрічними однорідними вимогами та борг становить 38048,08 грн. Крім того підприємство відповідача фінансується з державного бюджету та на даний час перебуває в край скрутному становищі, представник відповідача просить суд в решті позовних вимог відмовити.

Відповідно  до  ст.  77  ГПК України в судовому засіданні  15.01.2007 року  оголошувалась перерва до 25.01.2007 року  на підставі ст. 85 ГПК України для підготовки вступної та резолютивної частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку щодо правомірності заявлених позовних вимог та задоволення позову частково з наступних підстав.

Між  позивачем (за договором-підрядник) та  відповідачем (за договором-замовник) 01.12.2005  року   було  укладено  договір  № 15-Ч/2005 на поточний ремонт теплотраси по вул. Полупанова (далі-договір). За умов договору замовник доручає, а виконавець зобов’язаний виконати роботи по поточному ремонту теплотраси по вул. Полупанова (п.1.1 договору). Договірна ціна робіт складає 57503,00 грн. (п.2.1 договору). Замовник зобов’язаний на протязі 20 днів після оформлення актів здавання-приймання виконаних робіт (форма БК-2В) та (форма КБ-3), проводити розрахунки за виконані роботи (п. 5.1 договору). За не виконання умов договору сторони несуть відповідальність, згідно чинного законодавства України (п. 6.1 договору). Термін дії договору початок робіт-дата підписання договору, закінчення-30.05.2006 року (п.12.1 договору).

Позивач виконав роботи передбачені кошторисною документацією в повному обсязі, що підтверджується актом приймання виконаних робіт № 1 –форма КБ-2в, форма КБ-3 та довідкою про вартість виконаних підрядних робіт за грудень 2005 року, актом приймання виконаних підрядних робіт № 2 -  форма КБ-2в, форма КБ-3 та довідкою про вартість виконаних підрядних робіт за травень 2006 року на загальну суму 57502,80 грн.

Отже позивач зобов’язання за договором виконав належно про, що свідчать докази наявні в матеріалах справи та відсутність зауважень зі сторони відповідача.

Відповідач зобов’язання за договором виконав неналежно, а саме не оплатив виконані роботи в результаті чого за ним утворилась заборгованість в сумі 57502,80 грн.

Позивач нарахував відповідачу за прострочення виконання зобов’язання пеню в розмірі 0,1% за період з 01.01.2006 року по 30.11.2006 року в сумі 16631,99 грн., 7% штраф в сумі 3485,74 грн. та інфляційні в сумі 4962,70 грн. Фінансові санкції в зазначених розмірах нараховані позивачем у відповідності до ст. 231 Господарського кодексу України та  обґрунтовані належністю  підприємства відповідача до державного сектору економіки.

В  судовому   засіданні  представник  позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник  відповідача позов визнає частково в сумі 38048,08 грн. основного боргу.

Судом оглянуті оригінали документів залучених до матеріалів справи.

При вирішені спору судом враховано, що відповідно до ст. 193 ГК України суб’єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до ч. 1 ст. 854 статті Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов’язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи.

Позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі  57502,80 грн.   підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, отже підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача стосовно погашення частини суми основного боргу шляхом зарахування однорідних позовних вимог судом не приймаються, оскільки у відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не надано суду жодних доказів про домовленість між сторонами щодо зарахування зустрічних позовних вимог. Крім того у відповідності до ч. 2 ст.  601 Цивільного кодексу України, зарахування зустрічних вимог може здійснюватись за заявою однієї із сторін. Сторони в усних поясненнях наданих суду зазначали, що жодна сторона не зверталась до іншої з зазначеною заявою. Протилежне відповідач суду не довів.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” № 543/965-ВР від 22.11.1996 року платники  грошових  коштів  сплачують  на  користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в  розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Згідно п. 4 ст. 55 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач. В ціну позову включаються також вказані в позовній заяві суми неустойки (штрафу, пені). У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Щодо стягнення пені нарахованої позивачем в розмірі 0,1% за період з 01.01.2006 року по 30.11.2006 року в сумі 16631,99 грн. позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 4874,35 грн., в  іншій  частині  стягнення  пені  судом відмовлено, оскільки позивачем не вірно проведено нарахування пені, а саме без врахування облікової ставки НБУ встановленої у   відповідний   період  за  який  проводиться  стягнення  та   невраховані   приписи   пункту 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, розмір яких складає 4962,70 грн., отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

У  відповідності до ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов’язання, в якому хоча б одна сторона є суб’єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов’язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов’язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов’язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Приписами ч. 2 ст. 22 Господарського кодексу України встановлено, що суб’єктами господарювання державного сектора економіки є суб’єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб’єкти, державна частка у статутному фонді яких перевищує п’ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб’єктів.

З   статуту   Державного  підприємства  „Чорнобильсервіс”  зареєстрованого   25.09.1997 року Іванівською районною Держадміністрацією, реєстраційний № 330, довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та наказу Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи № 212 від 29.08.1997 року про утворення Державного підприємства „Чорнобильсервіс” вбачається, що підприємство створене на засадах державної власності і підпорядковане Міністерству України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи. Майно підприємства є державною власністю і закріпляються за ним на праві повного господарського відання.

Таким чином  позовні вимоги відносно стягнення штрафу в розмірі 7% нарахованих позивачем в сумі 3485,74 грн. підлягають задоволенню.

За  таких  обставин  з  відповідача  підлягає  стягненню  заборгованості  в сумі 57502,80 грн., пені в сумі 4874,35 грн., інфляційних в сумі 4962,70 грн. та 7% штраф  в сумі 3485,74  грн.  на користь позивача.

Позов підлягає задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.    Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства „Чорнобильсервіс” (07270, Київська область, Іванівський район, м. Чорнобиль, вул. Радянська, 70, код 24547720, р/р 5853 в Київській Центральній філії м. Києва АППБ „Аваль”, МФО 322904) на користь  Товариства з обмеженою  відповідальністю  „Нормаль-Україна” (07100, Київська область, м. Славутич, вул. Військових  Будівельників,  8,  к.  37,  код  32415261,  р/р 260025819  в  ЧОД АППБ „Аваль” м. Славутич, Київської області, МФО 353348) – 57502 (п’ятдесят сім тисяч п’ятсот дві) грн. 80 коп. основного боргу,  4874 (чотири тисячі вісімсот сімдесят чотири) грн. 35 коп. пені, 3485 (три тисячі чотириста вісімдесят п’ять) грн. 74 коп. 7% штраф, 4962 (чотири тисячі дев’ятсот шістдесят дві) грн. 70 коп. інфляційних   та судові витрати: 708 (сімсот вісім) грн. 25 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                                                                Карпечкін Т.П.

Рішення підписано 29.01.2007 року