ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2007 р.                                                            Справа № 47/763-06

вх. № 15663/5-47

Суддя господарського суду Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Немикіна О.В.

за участю представників сторін:

позивача -  Силка Т.О. за довіреністю від 02.02.2007р.  відповідача - Поєдинцев Є.В. за довіреністю №35 від 01.09.2006р.

розглянувши справу за позовом Амвросіївського Відкритого акціонерного товариства "Донцемент", смт. Новоамвросіївське

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківбетон", м. Харків

про стягнення 95904,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою щодо стягнення з відповідача основної забооргованості у розмірі 88187,48грн., пені у розмірі 7716,75грн., які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов"язань на підставі договору поставки №08/06 від 20.12.2005р. Крім того, позивач просить покласти на відповідача судові витрати, у вигляді сплаченого держмита у розмірі 959,05грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн. та вжити заходи щодо забезпечення позову.

Позивач у позовній заяві заявив клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно, що належить відповідачу у розмірі позовних вимог. Суд розглянувши дане клопотання відмовляє позивачу у задоволенні його  оскільки: позивач не надав обгрунтованого підтвердження того, що  невжиття таких заходів  може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У судовому засіданні призначеному на 05.02.2007р. о 11:15год. в порядку ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 12.02.2007р. о 10:00год.

Відповідач надав через канцелярію господарського суду 12.02.2007р. відзив на позовну заяву в якому з позовними вимогами позивача не згоден з підстав зазначениху відзиві на підставі чого просить суд відмовити позивачу у позові.

12.02.2007р. відповідач надав суду клопотання в якому він просить суд відкласти розгляд справи з  метою укладання мирової угоди. Представник позивача проти заявленого клопотання заперечує, посилаючись на те, що позивач не має наміру укладати мирову угоду.

Суд розглянувши дане клопотання вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, як у необгрунтованому.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін  господарським судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки  №08/06  від 20.12.2005р. Відповідно до умов даного договору продавець на умовах та в порядку, визначених цим договором зобов"язується передати у власність покупця товар (цемент), а покупець зобов"язується прийняти та оплатити товар на умовах визначених цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач поставив на адресу відповідача товар (цемент) на загальну суму 185766,36грн. та виставив рахунки на оплату.

Пунктом 4.1. вищезазначеного договору передбачено, що відповідач повинен здійснити оплату за поставлену продукцію шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця на протязі 10 календарних днів з моменту відвантаження партії товару.

Відповідач отримав товар, але його вартість сплатив  лише частково у сумі 97578,88грн.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем після часткової сплати за отриманий товар становить у розмірі 88187,48грн.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд   у  визначеному  законом  порядку  встановлює наявність  чи  відсутність  обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості відповідачем не сплачена. За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в сумі основної заборгованості у розмірі 88187,48грн.

Правові наслідки порушення зобов’язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Пунктом 5.3 договору поставки № 08/06 від 20.12.2005р. за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань була встановлена відповідальність у вигляді пені у розмірі 0,04% від суми неоплаченого товару за кожний день прострочки, але не більш подвійної облікової ставки НБУ.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ та приймаючи до уваги, що відповідач не виконав прийнятий на себе обов"язок по оплаті в термін, встановлений договором  позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 7716,75грн. відповідають вимогам договору та діючому законодавству України, та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 959,05грн. та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень слід покласти на відповідача з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 526, 611 Цивільного кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 12, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити відвовідачу в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

2.  Позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківбетон" (61000, ГСП, м. Харків, вул. Єнакіївська, 14, р/р 3980 в ХФ "Фінанси та кредит", МФО 350697, ) на користь Амвросіївського Відкритого акціонерного товариства "Донцемент" (87333, Донецька область, Амвросіївський район, п. Новоамвросіївське, вул. 12 грудня, 14, р/р 0668 в Амвросіївському БВ філіалі "Відділення Промінвестбанку у м. Торез Донецької області", МФО 334282, ) основної заборгованості у розмірі 88187,48грн., пені у розмірі 7716,75грн., держмита у розмірі 959,05грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 12.02.2007р.

Суддя                                                                                            Светлічний Ю.В.