ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Справа №  16/432

"13" квітня 2007 р.,                                                                                 м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Спаських Н.М., при секретарі: Волна С.В.

за участю представників сторін:

позивача:  Стрижак Н.Г.  – за довіреністю;

відповідача: Данилюк В.П., Андрійчук О.М.. Котик М.Г.   за  довіреностями;

розглянувши у відкритому судовому засіданні  в м. Черкаси адміністративну справу за позовом  Державного підприємства "Оризон-Навігація" до Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності  про визнання рішення протиправним та скасування його в певній частині

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання рішення відповідача по справі № 2157 від 09 жовтня 2006 року в частині стягнення штрафних санкцій з позивача в розмірі 4 101,00 грн. протиправним та про скасування його в зазначеній частині. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю і пояснив, що за січень 2006 року через збій програмного забезпечення помилково не було нараховано внески до Фонду соцстрахування з тимчасової втрати працездатності. Дана помилка була виправлена підприємством самостійно у липні 2006 року та відображена у звіті за 9 місяців 2006 року, поданому до Фонду 19.10.2006 року.

Представники відповідача проти позову заперечили з мотивів, що рішення є правомірним і просять у позові відмовити. На думку відповідача помилка була виправлена неналежним чином та лише після проведення перевірки відповідача і з'ясування її наявності, а тому нарахування штрафу є правомірним.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з наступного:

У відповідності до положень ст. 23 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням” ( далі - Закон) від 18.01.01 року № 2240-111, страхувальники-роботодавці сплачують до Фонду різницю між нарахованими для роботодавців і найманих працівників страховими внесками та витратами, пов'язаними з наданням матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам відповідно до цього Закону. Перерахування зазначених сум шляхом безготівкових розрахунків здійснюється страхувальниками-роботодавцями один раз на місяць - у день, встановлений для одержання в установах банку коштів на оплату праці за відповідний період.

У відповідності до ст. 21 Закону розмір страхових внесків встановлюється Верховною Радою України відповідно для роботодавців і застрахованих осіб у відсотках:

1) для роботодавців - до сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що

підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб;  2) для найманих працівників - до сум оплати праці, які включають основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб;

Якщо страхувальники несвоєчасно чи не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені статтею 30 цього Закону.

2,9% позивач повинен сплачувати від фонду оплати праці, з якої справляються страхові внески, що визначено ст. 1 Закону України "Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування" від 11.01.2001 року в редакції Закону до часу внесення змін з 19.12.2006 року. У відповідності до норм даного Закону, роботодавцями сплачується 2,9 відсотка суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інші заохочувальні і компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", та підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб.

У відповідності до  розділу 4 Інструкції про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду, затвердженою  Постановою правління Фонду з тимчасової втрати працездатності  від 26 червня 2001 року N 16 ( далі Інструкція) --  страхувальники  щомісячно нараховують страхові внески в розмірах, встановлених чинним законодавством. При цьому не мають значення джерела фінансування витрат на оплату праці. Нарахування здійснюються без зменшення заробітної плати на суму податків та обов'язкових платежів.

Не сплачені кошти вважаються недоїмкою.

Згідно п. 5.2.Інструкції, ст. 30 Закону -- за неповну сплату страхових внесків на страхувальника накладається штраф у розмірі прихованої (заниженої) суми заробітної плати, на яку відповідно до Закону 2240 нараховуються страхові внески, а в разі повторного порушення - у трикратному розмірі зазначеної суми.

За доводами представників обох сторін, відповідачем було проведено перевірку позивача на предмет повноти нарахування, своєчасного і повного перерахування страхових внесків, інших платежів до Фонду за період з 01.07.2005 року по 01.07.2006 року.

За результатами перевірки було складено акт № 487 від 29.09.2006 року, яким зокрема було встановлено, що в січні 2006 року позивачем не було нараховано внески 2,9% на суму індексації зарплати -- 4 101,00 грн. в зв'язку із помилкою програмного забезпечення у позивача.

В зв'язку з цим відповідачу було донараховано внесків на суму 118,90 грн. На цю суму не донарахованих внесків за рішенням позивача від 09.10.2006 року № 2157 до позивача було застосовано штраф в розмірі прихованої (заниженої) суми заробітної плати ------ 4 101,00 грн., що позивач і оспорює.

Спору між сторонами з приводу правильності розрахунку суми штрафу немає.

У відповідності до п. 3 Постанови Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25 грудня 2003 року N 123 "Про затвердження Порядку виправлення помилок минулих звітних періодів у звітності страхувальників" - далі Порядок виправлення помилок, у разі, якщо страхувальник самостійно, до початку перевірки органом Фонду, виявив помилки, що містяться у раніше поданій ним звітності, і які стосуються правильності нарахування суми страхових внесків до Фонду та витрат за загальнообов'язковим соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, то такий страхувальник повинен вжити невідкладних заходів щодо їх виправлення шляхом письмового повідомлення про факт та зміст помилок робочому органу Фонду за місцем реєстрації, у якому мають бути відображені причини виникнення помилок та надано розрахунок сум донарахованих (зменшених) внесків.

У відповідності до п. 8 даного Порядку виправлення помилок, у разі самостійного повідомлення страхувальником робочому органу Фонду про факт виявлення помилки та перерахування нарахованих ним, у разі недоплати, страхових внесків та пені у повному обсязі до початку перевірки органом Фонду, штрафи до страхувальника не застосовуються.

У відповідності до п. 10 Порядку виправлення помилок, страхувальник при поданні звітності до робочого органу Фонду повинен відобразити помилки минулих кварталів звітного року шляхом коригування відповідних статей звітності.

В судовому засіданні надав пояснення представник відповідача Котик Г.М., яким проводилася перевірка позивача та складався акт № 487 від 29.09.2006 року, який пояснив, що  при проведенні перевірки не було встановлено факт самостійного виправлення платником допущеної помилки, сплати донарахованих внесків, оскільки первинні документи про це на перевірці були відсутні.

За доводами позивача, про що суду також було надано і довідку від 14.03.2007 року ( а.с. 89), з липня 2006 року по березень 2007 року позивач повідомлень про самостійне виправлення помилок в Смілянську МРВД ЧОВ ФСС т ТВП не надсилав. Представник позивача пояснила, що Порядок виправлення помилок є не чинним, оскільки він не зареєстрований в Мін'юсті.

Суд не приймає до уваги такі доводи позивача, виходячи з такого:

У відповідності до Указу Президента України від 03.10.1992 року "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" , з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 р. N 731  затверджено Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Цим положенням визначено, що державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що: а) зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України......; б) мають міжвідомчий характер, тобто є обов'язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, а також підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт.

Виходячи зі змісту Порядку виправлення помилок, він не стосується напряму свобод і законних інтересів громадян, як таких та не має міжвідомчого характеру, оскільки поширюється лише на суб'єктів, які є платниками страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Порядок виправлення помилок було розроблено у відповідності до п. 2 ст. 25 Закону, яким передбачено, що порядок надходження, обліку та витрачання страхових коштів Фонду, складання та виконання бюджету, здійснення платежів, ведення бухгалтерського обліку і звітності щодо коштів Фонду визначається правлінням Фонду відповідно до законодавства.

Позивач також заперечила правомірність застосування відповідачем при прийнятті спірного рішення положень ст. 30 Закону № 2240, оскільки вважає, що штраф повинен обраховуватися в розмірі не більше 50% від суми заниженого податкового зобов'язання згідно ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181.

Суд вважає, що таке трактування є помилковим, оскільки згідно п. 3 прикінцевих положень Закону № 2240 встановлено, що до приведення законів України та інших нормативно-правових актів у відповідність з цим Законом,  закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Закон № 2240 з'явився пізніше, ніж Закон № 2181 і згідно преамбули регулює саме питання загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, народженням дитини та необхідністю догляду за нею, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей.

Виходячи з преамбули Порядку виправлення помилок, цей порядок було розроблено з урахуванням положень обох Законів -- № 2240 та № 2181.

За доводами представника позивача, виявивши у липні 2006 року помилку програмного забезпечення, у липні-серпні 2006 року було внесено зміни у  внутрішній облік підприємства, нараховано та сплачено всі необхідні платежі до Фонду.

При цьому позивач визнав, що первинного документу про перерахування донарахованих внесків у сумі 118.90 грн. не існує і ці кошти прямим платежем Фонду не перераховувалися. ( довідка а.с. 80).

За доводами позивача, допущена помилка по не включенню індексації зарплати до фонду оплати праці за січень 2006 року була виправлена при поданні звітності за 3 квартал 2006 року (дані липня місяця), яка зареєстрована відповідачем 19.10.2006 року, тобто вже після завершення перевірки, яка проводилася 26-29 вересня 2006 року.

Виходячи з даних цього звіту за 3 квартал 2006 року, прямого запису про включення до ФОП суми в розмірі 4 101.00 грн. немає, записи в розділі 3 про самостійне нарахування внесків та пені відсутні.  З порівняльного аналізу звітів по Фонду соцстрахування на випадок безробіття, соцстрахування від нещасних випадків на виробництві за період 3 кварталу 2006 року та по фонду соцстрахування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності за цей же період вбачається, що за липень 2006 року позивач показав різний фонд оплати праці для нарахування страхових внесків, чого не повинно бути.

На підставі викладеного, оскільки позивач не довів дотримання вимог Порядку виправлення помилок, не повідомив своєчасно відповідача про допущену помилку, не виправив її у звітності та не сплатив донараховані суми страхових внесків ( 118,90 грн.) до початку проведення перевірки, то застосування до позивача штрафу в сумі прихованої (заниженої) заробітної плати є правомірним.  В частині розміру штрафу до правовідносин сторін підлягає до застосування Закон України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням” № 2240.

За таких обставин у задоволенні позову позивачу слід відмовити повністю.

На підставі статті 89,94 КАС України судові витрати на відповідача не покладаються.

Керуючись статтями 89,160,163 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Постанова набуває чинності після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження і може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку ст.186 КАС України.

СУДДЯ                                                                                                      Н.М. Спаських