Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2007 р.                                                           Справа № 07/296-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Безлепкіній І.П.

за участю представників сторін:

позивача - Шведової З.В. (дов. № 115 від 18.01.2007 р.)

відповідача -  Медведчикова В.В. (дов. № 23/02 від 26.01.2007 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Новомосковський завод залізобетонних виробів" (смт. Меліоративне, Новомосковський район, Дніпропетровська область) (вх. № 4675 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 09.10.06 р. по справі № 07/296-06

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Новомосковський завод залізобетонних виробів" (смт. Меліоративне, Новомосковський район, Дніпропетровська область)

до Акціонерного товариства "Металіст-Будметалконструкція" (м. Харків)

про розірвання договору, -

встановила:

У серпні 2006 року Відкрите акціонерного товариства "Новомосковський завод залізобетонних виробів" (смт. Меліоративне, Новомосковський район, Дніпропетровська область) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Металіст-Будметалконструкція" (м. Харків) про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1/04-1/137 від 01.04.2004 р. та відшкодування судових витрат по справі.

Рішенням господарського суду Харківської області від 9 жовтня 2006 року по справі № 07/296-06 (суддя Інте Т.В.) в позові відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2006 р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ВАТ "Новомосковський завод залізобетонних виробів". Зокрема, позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним з причин неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні обставинам справи та порушення застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідач надав заперечення на апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши представника ВАТ "Новомосковський завод залізобетонних виробів" Шведову З.В., яка підтримала апеляційну скаргу, представника АТ "Металіст-Будметалконструкція" Медведчикова В.В., який просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2006 р. – без змін, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Харківської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених матеріалами справи обставин спору за яким встановив, що 1 квітня 2004 року між АТ "Металіст-Будметалконструкція" (продавець) та ВАТ "Новомосковський завод залізобетонних виробів" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу № 1/04-1/137, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався передати у власність позивача товар (установку для виготовлення пінобетону в кількості 1 комплекту, загальною вартістю 252 000,00 грн.), а останній - прийняти та оплатити його на умовах договору.

Згідно пунктів 3.2, 3.3. Договору строк виготовлення і передачі товару складає 3,5 місяців з моменту отримання авансу від покупця, який повинен бути сплачений в розмірі 60 % від загальної вартості товару протягом 3-х банківських днів з моменту отримання рахунку від продавця.

Як встановив суд першої інстанції, виставлений відповідачем на оплату авансу рахунок-фактура № СФ-0000031 від 01.04.2004 р., позивачем був сплачений частково в сумі 31 352,90 грн. Подальші платежі, передбачені пунктом 3.2 Договору, позивачем не здійснювались.

На думку місцевого господарського суду, звертаючись до суду з вимогою про визнання договору недійсним позивач не заявив у своїх вимогах підстави, визначені законом, згідно яких договір може бути визнаний недійсним. Зокрема, в позовній заяві ВАТ "Новомосковський завод залізобетонних виробів" стверджує про непередбачені обставини (відмова замовника від придбання у позивача пінобетону), які стали підставою пропозиції до відповідача про розірвання договору. Крім того, в судовому засіданні позивач наполягав на визнанні договору недійсним з підстав виникнення непередбачених обставин. Доказів їх виникнення суду надано не було.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

А згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України, якою встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Крім того, господарський суд Харківської області зауважив, що частиною першою статті 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Викладене вище є вичерпним переліком обставин, які можуть бути підставою визнання правочину недійсним.

На думку місцевого господарського суду, оспорюваний позивачем договір повністю відповідає вимогам чинного законодавства, у зв’язку з чим відсутні підстави для визнання його недійсним. Також суд визнав необхідним зауважити позивачу на порушення ним зобов'язань по оплаті, що передують виготовленню та постачанню установки, що може призвести до спричинення відповідачу певних матеріальних збитків та негативних наслідків для ВАТ "Новомосковський завод залізобетонних виробів".

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, оскільки визнав вимоги позивача позбавленими фактичного та правового обґрунтування та такими, що не відповідають матеріалам справи і нормам чинного законодавства.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, тому є підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення і прийнятого по справі рішення –без змін, оскільки відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі статтею 43 цього ж Кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На думку колегії суддів, місцевий господарський суд правомірно дійшов до висновку, що недійсність правочину (угоди) встановлена у статті 215 Цивільного кодексу України, зокрема, стаття 203 цього Кодексу встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Слід зазначити, що з 01.01.2004 р. правові підстави визнання недійсним правочину (угоди) регулюються чинним Цивільним кодексом України, та саме недодержання загальних вимог, додержання яких є необхідними для чинності правочину можуть бути підставою для звернення особи з вимогою про визнання правочину (угоди) недійсною та за наявності доведення позивачем такої обставини такі правочини (угоди) можуть бути визнані  судом недійсними.

Стаття 202 Господарського кодексу України у якості однієї з підстав припинення господарського зобов’язання встановлює визнання його недійсним за рішенням суду та зазначає, що до відносин пов’язаних з припиненням господарських зобов’язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 208 Господарського Кодексу України встановлює виключно наслідки визнання господарського зобов’язання недійсним.

На думку колегії суддів, ВАТ "Новомосковський завод залізобетонних виробів" ні у позовній заяві, ні у апеляційній скарзі не виклав правові підстави визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1/04-1/137 від 01.04.2004 р.

Щодо вимог позивача в апеляційній скарзі про розірвання зазначеного договору, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що заявник у позові просив суд першої інстанції визнати недійсним договір купівлі-продажу № 1/04-1/137 від 01.04.2004 р. Зокрема, в процесі розгляду справи, позивач, у відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, до винесення рішення по справі не змінював підстави або предмет позову, тобто не пред’являв вимогу про розірвання вищевказаного договору, з урахуванням чого господарський суд Харківської області правомірно розглянув заявлені позивачем вимоги про визнання недійсним вказаного договору.

Таким чином, оскільки правові наслідки недійсності правочину (угоди) можуть бути застосовані судом тільки у разі визнання правочину (угоди) недійсною з підстав встановлених цивільним законодавством України, а підстави визнання договору недійсним у позові не викладені, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ВАТ "Новомосковський завод залізобетонних виробів" позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2006 р. по справі № 07/296-06 прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, а доводи з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись статтями 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Новомосковський завод залізобетонних виробів" (смт. Меліоративне, Новомосковський район, Дніпропетровська область)  залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 9 жовтня 2006 року по справі № 07/296-06 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді