СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"28" лютого 2007 р.
Справа  № 15/76

За позовом:           Суб'єкт підприємницької
діяльності -ОСОБА_1

До відповідача:     Клеванське споживче товариство

про
визнання  дійсним
договору  купівлі-продажу та визнання
права власності

СУДДЯ  КОЛОМИС В.В.

Секретар судового засідання   Михалевська Л.В.

Представники:

від позивача  -
ОСОБА_1 - підприємець

від відповідача  -Сергійчук
Н.А. (дов. № 540 від 10.10.05 р.)

Стаття  20 ГПК України роз'яснена.

СУТЬ СПОРУ: Позивач
-підприємець ОСОБА_1, м.Рівне звернувся до господарського суду з позовом,
відповідно з яким просить визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений
20.12.04 р. з Клеванським споживчим товариством та визнати право власності на
будівлю магазину в АДРЕСА_1.

Відповідач -Клеванське споживче
товариство правомірність набуття позивачем права власності на вищезазначене
майно не оспорює.

При цьому, неможливість
нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу магазину пояснює знищенням,
в результаті пожежі, яка мала місце в адмінбудівлі 23.05.01 р., оригіналів
бухгалтерських документів, необхідних для зазначеної дії.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши всі фактичні докази у справі, як кожний окремо, так і в їх
сукупності, давши цьому достатню і об'єктивну оцінку, суд прийшов до висновку
про обгрунтованість позовних вимог.

При цьому суд встановив та врахував
таке.

20 грудня 2004 року між сторонами у
справі був укладений договір купівлі-продажу, відповідно з яким відповідач
зобов'язувався передати у власність позивача будівлю магазину в АДРЕСА_2, а
останній в свою чергу зобов'язувався сплатити на протязі  трьох банківських днів 9000,00 грн., (п.1.1,
1.2, ч.1 Договору).

При цьому, право власності на
проданий об'єкт покупець набуває з моменту повної виплати вартості будівлі та
складання акту приймання-передачі.

Як вбачається з наявних в
матеріалах справи доказів,  позивачем по
квитанціях ІНФОРМАЦІЯ_1 оплачено повну вартість предмету договору
(5000,00+4000,00), а за Актом приймання-передачі основних засобів від 20.01.05
р. прийнято будівлю магазину (а.с. 6,10).

У відповідності до ст.657 ЦК
України укладений між сторонами договір підлягав нотаріальному посвідченню,
однак сторонами в установленому порядку посвідчений нотаріально не був.

У разі недодержання сторонами цієї
вимоги закону, такий договір є нікчемним. У разі ж, якщо сторони домовились
щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилялася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним. У такому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається (ч.2 ст.220 ЦК України).

Розглядом матеріалів справи судом
встановлено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і
відбулося повне його виконання, що стверджується наявними доказами, але
відповідач з об'єктивних причин ухиляється від нотаріального посвідчення,
оскільки, як вбачається з довідки управління державного пожежного нагляду
23.05.01 р. в адміністративній будівлі Клеванського споживчого товариства
виникла пожежа, в результаті якої були знищені всі бухгалтерські документи.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК
України, ст.49 Закону України “Про власність”, право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не виникає із закону, або незаконність
набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки, зазначене свого
підтвердження при розгляді справи не знайшло та зважаючи, що відповідно до
ст.319 ЦК України, ст.4 Закону України “Про власність” власник володіє,
користується своїм майном на власний розсуд, суд вбачає достатньо правових
підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону
України “Про власність”, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його
права, хоч би і ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Розглядом матеріалів справи судом
встановлено, що позивач володіє і користується магазином з моменту його
придбання, а саме з грудня 2004 року.

Натомість, на даний час, з
об'єктивних причин що склалися, позивач практично позбавлений в повній мірі  реалізувати
гарантоване Конституцією та Законами України непорушене право власності
в частині розпорядження на власний розсуд належним об'єктом нерухомості.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК
України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності,
якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати
ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи все вищевикладене, суд
вбачає достатньо правових підстав для задоволення позову, і відповідно визнання
права власності на спірний об'єкт нерухомого майна за позивачем.

Судові витрати, передбачені ст.44
ГПК України і понесені позивачем в зв'язку з зверненням до суду за захистом
порушеного права за його згодою лишаються за ним.

Керуючись статтями 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу України,
господарський  суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

1.Договір купівлі-продажу,
укладений 20.12.04 р. між підприємцем ОСОБА_1 та Клеванським споживчим товариством  - визнати дійсним.

2.Визнати за приватним підприємцем
ОСОБА_1 м.Рівне право власності на будівлю магазину, що знаходиться в АДРЕСА_2.

Суддя

Рішення  підписано "01" березня 2007 р.