ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2007 р.                Справа № АС-40/34-07

вх. № 842/4-40

Суддя господарського суду Харківської області Хотенець П.В.

за участю секретаря судового засідання Дуброва Н.О.

представників сторін

позивача - Боледзюк В.М.

відповідача - Литовченко В.М.

по справі за позовом  Дочірнього підприємства "Дослідний завод Державного наукового центру лікарських засобів" ДАК "Укрмедпром", м. Харків

до  Контрольно - ревізійного управління в Харківській області, м. Харків

про визнання протиправними дій та визнання відсутності компетенції

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ДП "ДЗ ДНЦЛЗ" ДАК "Укрмедпром", звернулося до господарськогосуду з адміністративним позовом про визнання протиправними дії Контрольно-ревізійного відділу в м. Харкові щодо проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Позивача та про визнання відсутності компетенції (повноважень) органів Державної контрольно-ревізійної служби щодо здійснення державного фінансового контролю шляхом проведення державного фінансового аудиту та/або інспектування у формі ревізії фінансово-господарської діяльності позивача.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він не є суб’єктом державного сектору економіки або підприємством, яке отримує (отримувало в періоді, який планується до перевірки) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовує (використовувало у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно і тому відповідно не входить до переліку суб’єктів, що підлягають перевірці органами контрольно-ревізійної служби.

Позивачем було заявлено клопотання щодо витребування у Відповідача письмових доказів, а саме рішення про проведення ревізії Дочірнього підприємства "Дослідний завод Державного наукового центру лікарських засобів" ДАК "Укрмедпром" та план роботи ГоловКРУ України на 1 квартал 2007 року, яким передбачено проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Дочірнього підприємства "Дослідний завод Державного наукового центру лікарських засобів" ДАК "Укрмедпром".

Ухвалою господарського суду від 17 січня 2007 року було відкрито провадження по справі за позовом позивача та зобов’язано відповідача надати суду рішення про проведення ревізії Дочірнього підприємства "Дослідний завод Державного наукового центру лікарських засобів" ДАК "Укрмедпром" та план роботи ГоловКРУ України на 1 квартал 2007 року, яким передбачено проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Дочірнього підприємства "Дослідний завод Державного наукового центру лікарських засобів" ДАК "Укрмедпром".

30 січня 2007 року через канцелярію господарського суду позивачем було подано клопотання про заміну неналежного відповідача у зв’язку з тим, що Контрольно-ревізійний відділ в м. Харкові не є суб’єктом владних повноважень, а належним відповідачем є  Контрольно-ревізійне управління в Харківській області. Господарським судом зазначене клопотання було задоволено і неналежного відповідача - Контрольно-ревізійний відділ в м. Харкові, було замінено на належного - Контрольно-ревізійне управління в Харківській області.

31 січня 2007 року позивач надав суду письмові пояснення щодо деяких положень позову, які були розглянуті та залучені до матеріалів справи. В поясненнях позивач вказує на те, що до нього не застосовуються  і не підлягають застосуванню положення Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" (зокрема як в ред. від 15 грудня 2005 року, що набула чинності 17 березня 2006 року, так і в ред. від 01 грудня 2006 року, що набуде чинності 11 березня 2007 року), оскільки позивач є суб’єктом приватного права і не підпадає під визначення розпорядника державних коштів.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнає повністю та у поданих до суду письмових запереченнях вказує на, те що він мав право на проведення ревізії фінансово-господарської діяльності позивача, оскільки позивач є державною установою виходячи із назви підприємства. Відповідач також вказує на те, що позивач створений ДАК "Укрмедпром", статутний фонд якої створено шляхом передачі майна державних підприємств, які належать до сфери управління МОЗ України і на базі яких утворюються дочірні підприємства ДАК "Укрмедпром" та пакетів акцій акціонерних товариств, що перебувають у державній власності. Статутний фонд позивача було сформовано за рахунок ДАК "Укрмедпром", відповідно позивач є таким, що використовує державне майно. Крім того, позивача було включено до переліку об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, а відповідно частини 1 статті 141 та частини 3 статті 145 Господарського кодексу України правовий режим майна суб'єкта господарювання,  заснованого на державній власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного підприємства відповідно до закону. Відповідно, майно позивача не було відчужено на користь громадян або недержавних юридичних осіб та не було приватизоване.

Розглянувши надані сторонами докази, пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

15 січня 2007 року позивачем було отримано повідомлення відповідача про проведення ревізії фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2006 року.

Згідно з Направленням № 88 КРВ в м. Харкові 15 січня 2007 року Головний контролер-ревізор Гезуватий Геннадій Віталійович прибув до позивача для проведення ревізії його фінансово-господарської діяльності за період з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2006 року.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" від 26 січня 1993 року  № 2939-XII головним  завданням  державної контрольно-ревізійної служби є здійснення  державного  фінансового  контролю в міністерствах та інших  органах  виконавчої  влади,  в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи). При цьому державний фінансовий контроль здійснюється у формі державного фінансового аудиту та інспектування (у формі ревізій).

Згідно приписів статті 22 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання державного сектора  економіки  є: суб'єкти, що діють на основі лише державної власності, та суб'єкти, державна частка у статутному фонді яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів.

Отже, законодавством України чітко визначено перелік суб’єктів, щодо яких органи державної контрольно-ревізійної служби мають повноваження (компетенцію) проводити державний фінансовий контроль фінансово-господарської діяльності. Такими суб’єктами є: міністерства та інші  органи  виконавчої  влади;   державні фонди; бюджетні установи, суб'єкти, що діють на основі лише державної власності; суб'єкти, державна частка у статутному фонді яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів; підприємства та організації, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно.

05 червня 2000 року Постановою Кабінету Міністрів України "Про подальше реформування медичної та мікробіологічної промисловості" № 897 прийнято рішення про створення ДАК "Укрмедпром", засновником якої визначена держава Україна в особі Міністерства охорони здоров'я. Зазначеною Постановою Кабінету Міністрів України № 897 від 05 червня 2000 року, а саме пунктом 4, передбачалося, що статутний фонд ДАК "Укрмедпром" створюється шляхом передачі майна державних підприємств, які належать до сфери управління Міністерства охорони здоров'я і на базі яких утворюються дочірні підприємства ДАК "Укрмедпром" та пакетів акцій акціонерних товариств, що перебувають у державній власності.

Згідно з Додатком 1 до Постанови Кабінету Міністрів України "Про подальше реформування медичної та мікробіологічної промисловості" № 897 від 05 червня 2000 року Державне підприємство  "Дослідний  завод   ДНЦЛЗ", м. Харків, міститься в переліку державних підприємств, на базі яких утворюються дочірні підприємства ДАК "Укрмедпром" та майно яких передається до її статутного фонду.

04 серпня 2000 року Ленінградською районною державною адміністрацією м. Києва було зареєстровано Статут ДАК "Укрмедпром".

08 вересня 2000 року Наказом Міністерства охорони здоров'я України "Про реорганізацію державних підприємств та передачу їх майна до статутного фонду ДАК "Укрмедпром" № 213 було прийнято рішення реорганізувати державні підприємства за переліком, що наданий в додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України "Про подальше реформування медичної та мікробіологічної промисловості" № 897 від 05 червня 2000 року та створити шляхом перетворення дочірні підприємства ДАК "Укрмедпром". Також зазначеним Наказом Міністерства охорони здоров'я України було визнано, що дочірні підприємства ДАК "Укрмедпром" є правонаступниками майнових прав та обов'язків державних підприємств, на базі яких вони утворені.

Відповідно до Статуту Позивача:

- п.1.1: Дочірнє підприємство "Дослідний завод Державного наукового центру лікарських засобів" є … заснованим Державною акціонерною компанією "Укрмедпром" згідно з Законами України "Про підприємства в Україні", "Про господарські товариства", "Про власність" та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05 червня 2000 року № 897 "Про подальше реформування медичної та мікробіологічної промисловості" та наказу Міністерства охорони здоров'я України від 08 вересня 2000 року № 213 "Про реорганізацію державних підприємств та передачу їх майна до статутного фонду ДАК "Укрмедпром".

- п.1.2: Засновником Дочірнього підприємства (надалі Підприємство) є Державна акціонерна компанія "Укрмедпром" .., надалі – "Засновник", яка створена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 червня 2000 року № 897 "Про подальше реформування медичної та мікробіологічної промисловості".

- п.1.3: Підприємство є правонаступником майнових прав та обов’язків реорганізованого Дослідного заводу Державного наукового центру лікарських засобів.

- п. 4.2: Майно підприємства закріплюється за ним на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається майном, яке належить йому на праві повного господарського відання, в межах, що не суперечать чинному законодавству, меті діяльності Підприємства, вимогам Засновника та цьому Статуту;

- п. 4.4: Статутний фонд Підприємства утворюється за рахунок переданих засновником Підприємству на праві господарського відання основних засобів, обігових коштів, нематеріальних активів та інших цінностей, що є власністю Засновника.

Таким чином, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України "Про подальше реформування медичної та мікробіологічної промисловості" № 897 від 05 червня 2000 року та Наказу Міністерства охорони здоров'я України "Про реорганізацію державних підприємств та передачу їх майна до статутного фонду ДАК "Укрмедпром" № 213 від 08 вересня 2000 року, Державне підприємство "Дослідний  завод   ДНЦЛЗ", м. Харків,  було реорганізоване (перетворене) в дочірнє підприємство ДАК "Укрмедпром" - ДП "ДЗ ДНЦЛЗ" ДАК "Укрмедпром".

Отже, суд приходить до висновку, що позивач є дочірнім підприємством  ДАК "Укрмедпром" і створене на базі відокремленої частини його майна.

Згідно частини 7 статті 34 Закону України "Про підприємства в Україні" № 887 від 27 березня 1991 року, норми, якого були чинними на момент прийняття рішення про реорганізацію Державного підприємства  "Дослідний  завод   ДНЦЛЗ", при перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов'язки колишнього підприємства.

Таким чином, в наслідок реорганізації (перетворення) Державного підприємства  "Дослідний  завод   ДНЦЛЗ", м. Харків, до ДП "ДЗ ДНЦЛЗ" ДАК "Укрмедпром" перейшли майнові права і обов'язки реорганізованого Державного підприємства  "Дослідний  завод   ДНЦЛЗ".

Як було зазначено вище, Постановою Кабінету Міністрів України "Про подальше реформування медичної та мікробіологічної промисловості" № 897 від 05 червня 2000 року було передбачено, що статутний фонд ДАК "Укрмедпром" створюється шляхом передачі майна державних підприємств, які належать до сфери управління Міністерства охорони здоров'я і на базі яких утворюються дочірні підприємства ДАК "Укрмедпром" та пакетів акцій акціонерних товариств, що перебувають у державній власності", перелік яких визначено у Додатку № 1 до вказаної Постановою Кабінету Міністрів України.

Таким чином, майно Державного підприємства "Дослідний  завод   ДНЦЛЗ", м. Харків,  було передане до статутного фонду ДАК "Укрмедпром" на підставі вказаних постанов КМУ.

Відповідно до Статуту ДАК "Укрмедпром":

- п.1.1: "Державна акціонерна компанія "Укрмедпром" (далі – Компанія) створена відповідно до Законів України "Про підприємництво", "Про господарські товариства", "Про власність" та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05 червня 2000 року № 897 "Про подальше реформування медичної та мікробіологічної промисловості". Компанія є відкритим акціонерним товариством".

- п.1.2: "Засновником компанії є держава в особі Міністерства охорони здоров'я України".

- п.3.1: "Компанія є юридичною особою відповідно до законодавства України. Компанія набуває права юридичної особи з дня її державної реєстрації".

- п.3.5: "Компанія діє на принципах повної господарської самостійності і самоокупності".

- п.3.7: "Компанія має право створювати в установленому порядку філіали, представництва та дочірні підприємства як на території України, так і за її межами".

- п.4.2: "Компанія є власником... майна, в тому числі коштів, переданих їй засновником та акціонерами у власність."

- п.4.3: "Компанія здійснюючи право власності, володіє, користується та розпоряджається належним їй майном на свій розсуд, вчиняючи стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству України та цьому Статуту".

Згідно статті 4 Закону України "Про цінні папери та фондову біржу" № 1201 від 18 червня 1991 року (в редакції, що була чинною на дату створення ДАК "Укрмедпром"), акція - цінний папір без установленого строку обігу, що засвідчує дольову участь у статутному фонді акціонерного товариства, підтверджує членство в акціонерному товаристві та право на участь в управлінні ним, дає право його власникові на одержання частини прибутку у вигляді дивіденду, а також на участь у розподілі майна при ліквідації акціонерного товариства.

Згідно статті 4 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" № 3480-IV від 23 лютого 2006 року, акція - іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Згідно  частини 1 статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Таким чином, корпоративними правами у відношенні акціонерного товариства володіють особи, які є власниками акцій, емітованих цим господарським товариством, тобто його учасники (акціонери).

При цьому, форма права власності на акції, емітовані акціонерним товариством, і форма права власності на майно, яке належить цьому акціонерному товариству, є різними в силу того, що вказані акції та майно є окремими об’єктами права власності. Тому поняття "власник майна" та "власник корпоративних прав" не є тотожними і не означають, що власник корпоративних прав є в той самий час і власником майна.

Таким чином, держава Україна в особі Міністерства охорони здоров'я, передавши до статутного фонду ДАК "Укрмедпром" майно, перелік якого визначено у Додатку № 1 до Постанови Кабінету Міністрів України № 897 від 05 червня 2000 року, набула в обмін право власності на 100 % акції ДАК "Укрмедпром", а відповідно одержавши у власність акції ДАК "Укрмедпром" набула корпоративні права щодо ДАК "Укрмедпром".

Згідно з положеннями частини 1 статті 12 Закону України "Про господарські товариства" № 1576 від 19  вересня 1991 року господарське товариство є власником:

1) майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу;

2) продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності;

3) одержаних доходів;

4) іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

Таким чином, згідно з положеннями законодавства, майно, передане засновниками (акціонерами) до статутного фонду господарського товариства, в тому числі й акціонерного, є власністю господарського товариства.

Відповідно до положень статті 20 Закону України "Про власність", в редакції, що діяла на момент прийняття рішення про створення ДАК "Укрмедпром", акціонерні товариства є суб'єктами колективної власності. Отже, майно, яке передане до статутного фонду акціонерного товариства, являється об’єктом колективної власності.

Судом встановлено, що майно, передане Міністерством охорони здоров'я (засновником) до статутного фонду ДАК "Укрмедпром", належить ДАК "Укрмедпром" як власнику цього майна на праві колективної власності, тобто це майно є об’єктом права колективної власності.

Законом України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 07 липня 1999 року державне підприємство " Дослідний  завод   ДНЦЛЗ " було  включено до переліку об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Закон України "Про приватизацію державного майна" від 04 березня 1992 року регулює правові, економічні та організаційні основи приватизації державного майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим.

З 31 серпня 2000 року майно державного підприємства " Дослідний  завод   ДНЦЛЗ " є об’єктом колективної власності, у зв’язку з тим, що було внесене до Статутного фонду ДАК "Укрмедпром".

Відповідно, законодавство про приватизацію державного майна не розповсюджується щодо майна підприємства " Дослідний  завод   ДНЦЛЗ ", яке було внесено до статутного фонду ДАК "Укрмедпром", яким а потім було наділене дочірнє підприємство " Дослідний  завод   ДНЦЛЗ " ДАК "Укрмедпром".

З 01 січня 2004 року вступив в дію Цивільний кодекс України та Господарський кодекс України.

Згідно з положеннями Конституції України та статтей 325, 326, 327  Цивільного кодексу України право власності в залежності від суб’єктів права поділяється на право власності Українського народу, право приватної власності, право державної власності та право комунальної власності.

Відповідно до частини 1 статті 325 Цивільного кодексу України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.

Відповідно до статті 115 Цивільного кодексу України та статті 85 Господарського кодексу України господарське товариство є власником:

1) майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу;

2) продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності;

3) одержаних доходів;

4) іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до Довідки про результати перевірки відчуження та передачі в оренду майна ДП "ДЗ ДНЦЛЗ" ДАК "Укрмедпром", складеного регіональним відділенням ФДМУ по Харківській області за наслідками перевірки діяльності підприємства відповідно до наказу МОЗ України № 235-0 від 05 грудня 2006 року все майно, що було передано Засновником – МОЗ України, до статутного фонду ДАК "Укрмедпром", є власністю акціонерного товариства.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що з 1 січня 2004 року Позивач належить до суб’єктів приватного права та здійснює свою діяльність на базі майна приватної форми власності і відповідно не є суб’єктом держаного сектору економіки.

Що стосується посилання відповідача на норми Господарського Кодексу України в обґрунтування висновку, що позивач використовує державне майно то вони не підлягають застосуванню до правовідносин щодо створення  ДАК "Укрмедпром" та ДП "ДЗ ДНЦЛЗ" ДАК "Укрмедпром", оскільки Господарський Кодекс України набув чинності лише 01 січня 2004 року.

Перелік суб’єктів господарювання щодо яких органи державної контрольно-ревізійної служби мають повноваження (компетенцію) проводити ревізію фінансово-господарської діяльності, встановлений частиною 1 статті 2 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" від 26 січня 1993 року  № 2939-XII, є вичерпним.

Позивач не є суб’єктом державного сектору економіки або підприємством, яке отримує (отримувало в періоді, який планується до перевірки) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовує (використовувало у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно і тому відповідно не входить до переліку суб’єктів, що підлягають перевірці органами контрольно-ревізійної служби.

Відповідно, позивач як суб’єкт приватного права що здійснює свою діяльність на базі майна приватної форми власності не підпадає під суб’єктивний склад частина 1 статті 2 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" від 26 січня 1993 року  № 2939-XII.

Таким чином, Контрольно-ревізійний управління в Харківській області не має повноважень (компетенції) щодо проведення ревізії фінансово-господарської діяльності ДП "ДЗ ДНЦЛЗ" ДАК "Укрмедпром".

Судом встановлено, що ДАК "Укрмедпром" також не є державною холдинговою компанією.

Відповідно до Закону Україну "Про холдингові компанії в Україні" від 15 березня 2006 року:

- ч. 1 ст. 1 - державна холдингова компанія - холдингова компанія,  утворена у формі відкритого акціонерного товариства, не менш як 100 відсотків акцій якого належить державі;

- ч. 13 ст. 6 - Пакети акцій (часток, паїв) або інше майно, передані до статутного фонду державної холдингової компанії, перебувають у державній власності і закріплюються за нею на праві господарського відання;

- ч. 9 ст. 6 - ... Державні пакети акцій (часток, паїв) та державне майно, передані державою до статутного фонду державної холдингової компанії, не можуть бути відчужені або перебувати в заставі, використані для формування статутних фондів будь-яких підприємств.

Виходячи з системного аналізу норм Закону України "Про холдингові компанії в Україні" від 15 березня 2006 року суд встановив, що для визнання юридичної особи як державної холдингової компанії, юридична особа повинна сукупно мати такі ознаки:

- юридична особа утворена у формі відкритого акціонерного товариства, 100 відсотків акцій якого належить державі;

- юридична особа володіє, користується та розпоряджається пакетами акцій (часток, паїв), що перевищують 50  %,  двох або більше корпоративних підприємств;

- частка у формі майна, коштів та нематеріальних активів, необхідних для забезпечення діяльності юридичної особи, не перевищує 20 % статутного фонду юридичної особи;

- юридична особа створена в процесі корпоратизації чи приватизації.

Отже, суд приходить до висновку, що оскільки ДАК "Укрмедпром" не була створена в процесі корпоратизації чи приватизації, то відповідно, на неї не розповсюджуються положення Закону Україну "Про холдингові компанії в Україні" від 15 березня 2006 року, в тому числі щодо правового статусу майна державних холдингових компаній та повноважень щодо розпорядження цим майном.

Крім цього, суд вважає, що позивач не належить до числа розпорядників державних коштів, передбачених Законом України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти".

Відповідно до Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти":

- ч. 1 ст. 2: цей  Закон  застосовується  до  всіх  закупівель товарів, робіт і послуг, що повністю або частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 30 тисяч гривень, а робіт - 300 тисяч гривень;

- ст. 1: державні  кошти  -  кошти Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, державні кредитні ресурси, а також кошти Національного банку України, державних цільових фондів, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, кошти загальнообов'язкового державного соціального страхування, кошти страхування на випадок безробіття, кошти загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з  тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, кошти, передбачені Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", гуманітарна допомога в грошовій формі, кошти державних, казенних, комунальних підприємств та господарських товариств, в яких державна частка акцій перевищує 50 відсотків, які спрямовуються на придбання товарів, робіт і послуг;

- ст. 1: розпорядники державних  коштів  -  органи  державної   влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, інші органи, установи, організації, визначені Конституцією України та законодавством України, а також підприємства, установи чи організації, створені в установленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим чи органами місцевого самоврядування та уповноважені на отримання державних коштів, взяття за ними зобов'язань та здійснення платежів, державні, казенні, комунальні підприємства та господарські товариства, в яких державна частка акцій перевищує 50 відсотків.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних положень закону, суд зазначає, що законом встановлено вичерпний перелік осіб, які є розпорядниками державних коштів і тому інші особи, відмінні від тих, які зазначені в переліку, не можуть набувати статусу розпорядників державних коштів і, відповідно, на них не розповсюджується дія Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти».

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що положення Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" (зокрема як в ред. від 15 грудня 2005 року, що набула чинності 17 березня 2006 року, так і в ред. від 01 грудня 2006 року, що набуде чинності 11 березня 2007 року) не застосовуються і не підлягають застосуванню до позивача.

Крім того, суд встановив, що повідомлення відповідача від 04 січня 2007 року за № 123-15/01 про проведення планової  ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2006 року було отримано та зареєстровано Позивачем 15 січня 2007 року за вх. № 04/3. В повідомлені вказано, що ревізію на ДП "ДЗ ДНЦЛЗ" ДАК "Укрмедпром" буде проведено відповідачем в період з 15 січня 2007 року по 16 лютого 2007 року.

15 січня 2007 року, - в день отримання позивачем зазначеного повідомлення про проведення планової ревізії, - згідно з Направленням № 88 Контрольно-ревізійного відділу в м. Харкові для проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності на ДП "ДЗ ДНЦЛЗ" ДАК "Укрмедпром" прибув Головний контролер-ревізор Гузеватий Геннадій Віталійович.

Суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" від 26 січня 1993 року  № 2939-XII право на проведення планової виїзної ревізії підконтрольних установ надається лише у тому разі, коли їм не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної ревізії надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення.

Відповідно до відбитку штампу поштового відділення зв’язку на конверті, вказане вище повідомлення про проведення планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності на ДП "ДЗ ДНЦЛЗ" ДАК "Укрмедпром" було відправлене Контрольно-ревізійним відділом в м. Харкові 10 січня 2007 року.

Отже, суд на підставі викладеного прийшов до висновку, що відповідачем порушено формальні вимоги щодо порядку проведення перевірок, а саме стосовно строку повідомлення про проведення перевірки, а тому він не мав законних підстав приступати до здійснення перевірки фінансово-господарської діяльності Позивача.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача  обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи до уваги, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, суд вважає, що витрати по судовому збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями   статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, 41, 42, 87, 110, 111, 123-127, 130, частини 1 статті 158, статтями 160, 161, 162 163  Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі

Визнати протиправними дії Контрольно-ревізійного управління в Харківській області, а саме проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Дочірнього підприємства "Дослідний завод Державного наукового центру лікарських засобів" Державної акціонерної компанії "Укрмедпром".

Визнати відсутність компетенції (повноважень) органів Державної контрольно-ревізійної служби щодо здійснення державного фінансового контролю шляхом проведення державного фінансового аудиту та/або інспектування у формі ревізії фінансово-господарської діяльності Дочірнього підприємства "Дослідний завод Державного наукового центру лікарських засобів" Державної акціонерної компанії  "Укрмедпром".

Сторони а також інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив про їхні права, свободи, інтереси чи обов*язки мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково.

Про апеляційне оскарження поставнови через суд першої інстанції спочатку подається заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Апеляційна скарга подається через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляціної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                            Хотенець П.В.