ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"27" лютого 2007 р.
Справа №  2/2

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді ДеревінськоїЛ.В., розглянувши справу № 2/2

за позовом: комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради, м. Олександрія Кіровоградської області

до відповідача: житлово - експлуатаційної контори № 4, м. Олександрія Кіровоградської області

про стягнення 11926,27 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача -  Меркулов П.О. , довіреність № 500/1  від 22.05.06 ;

від відповідача - участі не брав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином;

Комунальним підприємством "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради подано позов до житлово - експлуатаційної контори № 4 про стягнення 11926,27 грн. боргу за спожиту теплову енергію за період з грудня 2001 року по березень 2003 року.

Відповідач позов не заперечив, витребувані судом матеріали не подав.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між державним комунального підприємством "Теплокомуненерго" та житлово - експлуатаційною конторою № 4 укладено договір № 7 від 01.10.2002р. на відпуск теплової енергії.

Відповідно до 1. договору енергопостачальна організація ( ДКП "Теплокомуненерго") приймає на себе зобов'язання поставляти споживачу теплову енергію у відповідності з діючими нормами теплопостачання, а споживач ( ЖЕК № 4) зобов'язується сплачувати отриману теплову енергію за встановленими тарифами ( цінами) в строки, передбачені договором.

В пункті 6.4 договору сторонами погоджено споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду здійснює передоплату в грошовій формі шляхом перерахування на рахунок  енергопостачальної організації 100 відсотків вартості зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за поставлену теплову енергію за період з 01.12.2001 р.  по 01.04.2003 р. в сумі 11926,27 грн.

При розгляді спору господарський суд керується п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який передбачає, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.  Відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень правила ЦК України про відповідальність за порушення договору застосовуються в тих випадках, коли відповідні порушення були допущені після набрання чинності ЦК України, крім випадків, коли в договорах, укладених до 01.01.04, була встановлена інша відповідальність за такі порушення.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу,  інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв  ділового обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Відповідності до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторонам (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В частині 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Кіровоградської  області по справі № 10/160/14 від 20.03.2003р. за заявою Олександрійської об'єднаної держаної податкової інспекції до комунального підприємства «житлово - експлуатаційна контора № 4» визнано грошові вимоги Олександрійського державного комунального підприємства «Теплокомуненерго» в розмірі 8145,76 грн., що виникли по серпень 2003 року. Ухвалою господарського суду Кіровоградської  області по справі № 10/160/14 від 15.05.2003р. Затверджено мирову угоду від 23.04.2003р. Між комунальним підприємством «житлово - експлуатаційна контора № 4» Олександрійської міської ради  народних депутатів та кредиторами у справі, в т.ч. Олександрійським державним комунальним підприємством «Теплокомуненерго».

Доказів оскарження чи скасування зазначених ухвал господарського суду сторонами не подано.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є  рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

За вказаних обставин, провадження у справі в частині стягнення 8145,76 грн. боргу за період  з 01.12.2001 р.  по 01.01.2003 р.  підлягає припиненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до статті 71 Цивільного кодексу УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право  якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Статтею 80 Цивільного кодексу УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є  підставою для відмови в позові.

Разом з тим, суд застосовує ч. 2 ст. 5 Цивільного кодексу України де зазначено, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність.

Враховуючи вище викладене, строк оплати за надані послуги погоджений в договорі – за 3 дні до початку розрахункового періоду шляхом передоплати, пред'явлення позивачем позову 03.01.2007р  про стягнення  боргу в сумі 3780,51 грн.,  який виник за період з 01.01.2003 р.  по 01.04.2003 р., тобто після спливу три річного строку позовної давності, суд застосовує наслідки спливу строку позовної давності.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення боргу про в розмірі 3780,51 грн.  задоволенню не підлягають в зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито та витрати по сплаті послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 525, 526, 901, 903 Цивільного кодексу України, п.п. 4, 10 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України , ст.ст. 71, 80 Цивільного кодексу УРСР, ст. 49, п.2 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3780,51 грн. боргу відмовити.

Провадження в частині стягнення 8145,76 грн боргу, припинити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку.

Суддя

Л. В. Деревінська