ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"24" січня 2007 р.                                                            Справа №20/459-НА

за позовом  Відкритого акціонерного товариства " Кам'янець-Подільське АТП 16855",м. Кам'янець-Подільський

до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції, м. Кам'янець-Подільський

про скасування податкових повідомлень-рішень від 01.11.2006р. за № /0,

№ /0, № /0, № /0, № /0  щодо зобов'язання

сплатити штрафні санкції на загальну суму 18794,97 грн.

Суддя  Гладій С.В.

Секретар судового засідання Микитюк О.А.

Представники:

Від позивача:       Гнідко С. І. - за довіреністю № б/н від 18.12.2006р.

Від відповідача:   Войт В. Д. - за довіреністю № 8780/10/10-017 від 22.05.2006р.

Кушнір Д. А. –за довіреністю № 14971/10/10-017 від 31.08.2006р.

Згідно ч. 3 ст. 160 КАС України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Суть спору :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до суду в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.11.2006 року за №/№ 003141543/0,  /0, /0, /0, /0 про застосування штрафних санкцій в розмірі 18794,97 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що у відповідності до ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вказував на те, що, оспорювані податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем на підставі п. п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Даним підпунктом 17.1.7 ст. 17 Закону 2181 передбачена відповідальність платника податку у вигляді штрафу, коли він не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків визначених цим Законом. Зазначає, що строки сплати податку з власників транспортних засобів та відповідальність за несвоєчасну сплату встановлюються спеціальним Законом, тому у відповідача відсутні правові підстави розповсюджувати дію Закону 2181 в частині застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати даного податку.

Відповідач проти позову заперечує. Посилається на те, що Закон України „Про систему оподаткування” визначає принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов’язки і відповідальність платників. Зазначає, що стаття 9 Закону, чітко визначає зобов’язання платників обов’язкових платежів, серед яких, слід виділити обов’язок подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов’язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов’язкових платежів) та сплачувати належні суми податків і зборів (обов’язкових платежів) у встановлені законами терміни. Відповідно до ст. 11 Закону відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податків і зборів (обов’язкових платежів) і додержання законів про оподаткування несуть платники податків і зборів (обов’язкових платежів) відповідно до законів України. Відповідно до ст. 14 Закону України „Про систему оподаткування”, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, відноситься до загальнодержавних податків, механізм адміністрування його визначається Законом України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів”, де окрім строків подання звітності та порядку сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, статтею 7 передбачено можливість притягнення за порушення норм закону платників податків до відповідальності у вигляді застосування сум штрафів, згідно з законодавством. А, отже, при несвоєчасній сплаті податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, застосування положень ст. 17 Закону України № 2181-III щодо нарахування у відповідному розмірі штрафних санкцій є правомірним та таким, що відповідає нормам чинного законодавства.

Також зазначає, що Закон України № 2181-III, є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов’язкових платежів), включаючи нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами.

Вказує на те, що відповідно ст. 17 Закону № 2181-III, за порушення податкового законодавства накладаються на платника податків штрафні санкції у розмірах, визначених цією статтею, крім штрафних санкцій за порушення валютного законодавства, що встановлюються окремим законодавством.

Розглядом матеріалів справи встановлено :

Кам’янець-подільською ОДПІ проведено невиїзні документальні перевірки позивача з питань своєчасності погашення узгоджених сум податкових зобов’язань по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2006 рік.

За результатами перевірок складено акти перевірок якими встановлено :

1) акт перевірки від 24 жовтня 2006 року № 11608/4 : податкове зобов’язання за 2005 рік в сумі 15788,19 грн. з граничним терміном сплати

17.04.2006 року фактично було сплачено Позивачем 10.08.2006 (з затримкою на 115 календарних днів), 28.08.2006 року (з затримкою на 133 календарних днів) та 12.09.2006 року (з затримкою на 148 календарних днів);

2) акт перевірки від 24 жовтня 2006 року № 11611/4 : податкове зобов’язання за 2005 рік в сумі 1973,52 грн. з граничним терміном сплати

14.04.2006 року фактично було сплачено Позивачем 10.08.2006 року (з затримкою на

115 календарних дні);

3) акт перевірки від 24 жовтня 2006 року № 11612/4 : податкове зобов’язання за 2005 рік в сумі 1547,69 грн. з граничним терміном сплати 14.03.2006 року фактично було сплачено Позивачем 27.07.2006 року (з затримкою на 102 календарних дні);

4) акт перевірки від 24 жовтня 2006 року № 11609/4 : податкове зобов’язання за другий квартал 2006 року в сумі 13057,50 грн. з граничним терміном сплати 14.07.2006 року фактично було сплачено Позивачем 12.09.2006 року, (з затримкою на 61 календарний день);

5) акт перевірки від 24 жовтня 2006 року № 11610/ : податкове зобов’язання за перший квартал 2006 року в сумі 13057,50 грн. з граничним терміном сплати 14.04.2006 року фактично було сплачено Позивачем 10.07.2006 року (з затримкою на 104 календарних дні) та 10.08.2006 року (з затримкою на 116 календарних дні).

На підставі актів перевірок, відповідно до п. п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України № 2181-ІІІ, відповідачем 01.11.2006 року, прийняті податкові повідомлення-рішення                   № 003141543/0 про застосування штрафних санкцій на суму 7894,10 грн., № /0 про застосування штрафних санкцій на суму 2611,50 грн., № /0 про застосування штрафних санкцій на суму 6528,76 грн., № /0 про застосування штрафних санкцій на суму 986,76 грн., № /0 про застосування штрафних санкцій на суму 773,85 грн.

Позивач вважаючи, що зазначені податкові повідомлення-рішення не відповідають чинному законодавству, звернувся з позовом до суду в якому просить їх скасувати.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені представниками сторін пояснення та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, судом враховується  наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Преамбулою Закону № 2181-ПІ, зазначено, що він є спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов’язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Цим Законом запроваджено процедури адміністрування податків, зокрема передбачено право платників податків самостійно визначати суму податкових зобов’язань та узгоджувати таку суму податкових зобов’язань шляхом подання податкової декларації (п. 5.1 ст. 5).

Поняття „самостійне узгодження податкового зобов’язання”, в Законі № 2181-Ш встановлює, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює :

календарному місяцю - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

календарному кварталу або календарному півріччю, - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

календарному року, - протягом 60 календарних днів за останнім календарним двом звітного (податкового) року;

календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, - до 1 квітня року, наступного за звітним (абзац перший п. п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4).

Відповідно до абз. 2 п. п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-Ш, під терміном „базовий податковий період” розуміється податковий період, визначений відповідним законом з питань оподаткування.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів”, у порядку, визначеному податковими органами, юридичні особи подають за місцем свого знаходження та за місцем постійного базування транспортних засобів до податкових органів у строки, визначені законом для річного звітного періоду, на основі бухгалтерського звіту (балансу) розрахунки суми податку за формою, затвердженою центральним податковим органом України.

Таким чином, базовим податковим (звітним) періодом для сплати вказаного податку є календарний рік.

Абзацом 1 підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України № 2181-Ш встановлено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п. п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Під останньою, як передбачено п. 1.11 ст. 11 вказаного Закону, розуміється як податкова декларація, так і розрахунок суми податку (збору).

Підпунктом 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-ІП, відповідальність платника податків у вигляді пені і штрафу встановлено для тих випадків, коди платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим Законом.

Оскільки позивачем застосовано штрафні санкції виходячи із строків сплати податку щоквартально, відповідно до вимог ст. 5 Закону України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів”, а не із граничних термінів передбачених Законом № 2181-Ш, суд вважає, що штрафні санкції відповідачем визначені з порушенням вимог п. п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 71, 86, 94, 104, 158-163, 167, 254-259 Кодексу адміністративного судочинства України, п. п. 3, 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов відкритого акціонерного товариства „Кам’янець-Подільське АТП-16855”,               м. Кам’янець-Подільський до Кам’янець-Подільської об’єднаної державної податкової інспекції м. Кам’янець-Подільський про скасування податкових повідомлень-рішень від 01.11.2006 року за №/№ 003141543/0, /0, /0, /0, /0 про застосування штрафних санкцій в розмірі 18794,97 грн. задоволити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.11.2006 року № 003141543/0 про застосування штрафних санкцій на суму 7894,10 грн., № /0 про застосування штрафних санкцій на суму 2611,50 грн., № /0 про застосування штрафних санкцій на суму 6528,76 грн., № /0 про застосування штрафних санкцій на суму 986,76 грн., № /0 про застосування штрафних санкцій на суму 773,85 грн.

Стягнути з державного бюджету України на користь відкритого акціонерного товариства „Кам’янець-Подільське АТП-16855” (м. Кам’янець-Подільський, вул. Нігинське шосе, 3, код 03374244) 3,40 грн. (три гривні 40 коп.) відшкодування сплаченого держмита.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до Житомирського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      С.В. Гладій

Постанова складена та підписана в повному обсязі 29.01.2007 року

Віддруковано в 3-х примірниках

1 –до матеріалів справи

2 –позивачу

3 – відповідачу