ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.04.07 р.                                                                               Справа № 33/268

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Дучал Н.М.

при секретарі судового засідання Волошиної О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з”явився

від відповідача: Чахір І.Є., за довіреністю

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м. Маріуполь

до відповідача Відкритого акціонерного товариства Судноплавна компанія „КОМЕТАС” м.Маріуполь

про стягнення 5000,00 грн.

Позивач, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м. Маріуполь, звернувся  до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Відкритого акціонерного товариства Судноплавна компанія „КОМЕТАС” м. Маріуполь,  про стягнення 5000,00 грн.

Постановою господарського суд Донецької області від 16.10.2006 р. у задоволенні позовних вимог Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м. Маріуполь відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду  від 16.01.2007 р. у справі               № 33/268 постанову господарського суду Донецької області від 16.10.2006 р. по справі             № 33/268 скасовано, справу направлено до господарського суду Донецької області для розгляду позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на п. 11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №472 від 23.06.1993р.; рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25.02.2004р., ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11.06.2004р.; постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2004р.; постанову про закінчення виконавчого провадження від 13.09.2004р.; розпорядження від 13.12.2004р.

Як зазначає позивач, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25.02.2004р. колишньому працівникові відповідача гр. Чеченіну М.А. за рахунок коштів Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м. Маріуполь було виплачено щомісячні страхові платежі, одноразову допомогу, витрати на лікування та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Наполягаючи на тому, що моральна шкода внаслідок нещасного випадку 15.08.1995р., була завдана гр. Чеченіну М.А. до створення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні, позивач просить стягнути з відповідача 5000,00 грн. в порядку регресу.

У запереченнях №76 від 05.09.2006р., та б/н від 12.03.2007 р.  не погоджуючись із заявленими вимогами, відповідач зазначив наступне.

Закон України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” №1105-XIV 23.09.1999р. (далі –Закон) набрав чинності з 01.04.2001р.

За змістом Закону одним із основних принципів страхування від нещасного випадку є своєчасне та повне відшкодування шкоди страховиком.

Встановлення Законом обов'язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати моральну шкоду є засобом реалізації потерпілим гарантованого державою усім застрахованим громадянам забезпечення прав у страхуванні від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Відповідно до абзацу третього пункту 3 розділу XI "Прикінцеві положення" Закону, зокрема, на Фонд соціального страхування від нещасних випадків покладено обов’язок відшкодування шкоди особам та членам їх сімей, що потерпіли від нещасного випадку на виробництві, до набрання чинності цим законом. Право гр. Чеченіна М.А. на відшкодування шкоди через нещасний випадок у 1995році під час роботи в ВАТ „Судноплавна компанія „КОМЕТАС” було встановлено у судовому порядку у 2004 році після набрання чинності Закону. Тому, на думку відповідача, обов’язок сплатити моральну шкоду покладений на позивача.

Представник позивача в судові засідання двічі не з”явився, витребувані документи не надіслав, тому відповідно до ст.75 Господарського процесуального Кодексу України, праву розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Під час судового провадження були досліджені: Рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 25.02.2004р. у справі №2-261/04; Ухвала апеляційного суду Донецької області від 11.06.2004р.; виконавчий лист від 06.12.2004р.; виписка з рахунку №1052 за 30.08.2004р.; постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2004р.; Постанова про закінчення виконавчого провадження від 13.09.2004р.; Розпорядження №И-15/2003 від 13.12.2004р.; копія фіскального чеку від 28.07.2006р.; довідка про фактично сплачені кошти №05-46/04 від 21.07.2006р.; заперечення №76 від 05.09.2006р.; Рішення Конституційного Суду України у справі №1-9/2004 від 27.01.2004р.; страхове свідоцтво від 26.04.2001р.; свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи; Статут ВАТ “Судноплавна компанія „КОМЕТАС”; довідка з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України; наказ №66 від 23.01.2003р.; Положення про Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м. Маріуполь; пояснення №05-46/04-1983 від 26.09.2006р.; рішення Апеляційного суду Донецької області від 31.08.2004р.; довідка №81-ком від 29.08.2006р.; довідка №86-ком від 12.10.2006р.

Заслухавши доводи відповідача, дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25.02.2004р. та ухвалою апеляційного суду Донецької області від 11.06.2004р. у справі №2-261/04 за позовом Чеченіна М.А. до ВАТ “Судноплавної компанії “Кометас” та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м. Маріуполь про відшкодування шкоди, заподіяної здоров’ю під час виконання трудових обов'язків та стягнення моральної шкоди встановлений факт настання 15.08.1995р. нещасного випадку на виробництві із Чеченіним М.А. та присуджено до стягнення на користь Чеченіна М.А. з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м. Маріуполь одноразову допомогу у розмірі 10640,00 грн, щомісячні страхові виплати у розмірі 11282,50 грн., кошти, витрачені на лікування, в сумі 430,80 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Постановою від 13.07.2004р. було відкрите виконавче провадження з виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя, а постановою від 13.09.2004р. провадження було закінчене у зв'язку із перерахуванням платіжним дорученням №433/3 від 09.09.2004р. суми присудженої до стягнення на користь Чеченіна М.А., у тому числі моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення з відповідача суми сплаченої моральної шкоди, позивач посилається на норми п. 11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №472 від 23.06.1993р.

Приписами п. 11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, передбачено, що моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку.

Як вбачається з матеріалів справи (Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25.02.2004р. у справі №2-261/04; Ухвала апеляційного суду Донецької області від 11.06.2004р.) питання щодо особи, з якої необхідно здійснювати стягнення моральної шкоди, заподіяної Чеченіну М.А. внаслідок нещасного випадку на виробництві, вже вирішувалось місцевим судом загальної юрисдикції за участю ВАТ “Судноплавної компанії “Кометас” та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м. Маріуполь.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25.02.2004р. у справі №2-261/04, залишеним апеляційною інстанцією в цій частині без змін, було присуджено до стягнення саме з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м. Маріуполь суму моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. Тобто у даному випадку судом було встановлено особу, яка має нести витрати зі сплати моральної шкоди.

З урахуванням викладеного суд не приймає до уваги посилання позивача на норми пункту 11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №472 від 23.06.1993р.

Що стосується посилання позивача на наявність в нього права регресної вимоги до відповідача на підставі статті 1191 Цивільного кодексу України, слід зазначити наступне.

Принципи, загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян в України визначені Основами законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі –Основи).

Окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, згідно з абзацом п'ятим частини першої статті 4 Основ, є страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Відповідно до статті 21 Основ внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань сплачує виключно роботодавець. Розмір внесків встановлюється у відсотках до сум фактичних витрат на оплату праці та інших виплат найманим працівникам, які підлягають обкладенню прибутковим податком з громадян.

Преамбулою Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” №1105-XIV передбачено, що він визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві.

Зазначений закон України, спрямований на соціальний захист працівників, які внаслідок нещасного випадку чи професійного захворювання отримали ушкодження, що призвели до втрати професійної працездатності, та передбачає відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків шкоди шляхом надання потерпілим соціальних послуг та виплат.

Статтею 11 Основ та статтею 13 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” №1105-XIV визначено, що страховий ризик –це обставини, внаслідок яких може статися страховий випадок, а страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”,  дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору.

Статтею 6 цього Закону встановлено, що суб'єктами страхування від нещасного випадку є застраховані громадяни, а в окремих випадках - члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик. Застрахованою є фізична особа, на користь якої здійснюється страхування (працівник); страхувальниками є роботодавці, а в окремих випадках - застраховані особи; страховик –Фонд.

Відповідач на підставі Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату професійної працездатності” зареєстрований як платник страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за реєстраційним номером № від 26.04.2001р.

Відповідно до частини першої статті 28 Основ роботодавці несуть відповідальність за шкоду, заподіяну застрахованим особам або страховикам внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов'язків із загальнообов'язкового державного соціального страхування, відповідно до законодавства.

Відповідно до частини другої статті 45 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” роботодавець як страхувальник зобов'язаний своєчасно та повністю сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду, а здійснення страхових виплат потерпілим покладено на Фонд згідно з розділом V цього Закону.

Таким чином, взаємовідносини сторін, якими є страховик (позивач) і страхувальник (відповідач) врегульовано Законом України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, який не передбачає можливості пред’явлення страховиком вимог до страхувальника з приводу відшкодування Фонду страхових виплат в порядку регресу.

В свою чергу, наявність між сторонами зі справи відносин за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, відповідно до частини другої статті 1 Цивільного кодексу України виключає можливість застосування до них норм цього Кодексу, оскільки ці відносини не є цивільно-правовими.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач як страховик за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням не має права зворотної вимоги (регресу) до відповідача як роботодавця за виплаченими потерпілому страховими виплатами. А тому вимоги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м. Маріуполь про стягнення з Відкритого акціонерного товариства Судноплавна компанія „КОМЕТАС” м. Маріуполь  5000,00 грн. не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 77, 82, 84, 85 Господарського процесуального Кодексу України,  Господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити Відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м. Маріуполь у задоволенні позову до Відкритого акціонерного товариства Судноплавна компанія „КОМЕТАС” м. Маріуполь,  про стягнення 5000,00 грн.

Текст рішення проголошено в судовому засіданні 03.04.2007 р.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня  його прийняття.

Суддя                                                                         Дучал Н.М.