ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2007 р.
№ 8/144

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Кравчука Г.А.,

суддів:
Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю
“Елана-Україна”

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 16.10.2006 р.

у справі
№ 8/144

господарського суду
м. Києва

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Тір”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю
“Елана-Україна”

треті особи:
1) суб’єкт підприємницької діяльності-фізична особа Андрус Віталій Ігорович
2) суб’єкт підприємницької діяльності-фізична особа Андрус Вікторія Сергіївна

про
стягнення 10 226,25 грн.

в судовому засіданні взяли участь  представники:

позивача:
Лисенко Т.М., директор;
Мусієнко Д.Ю., дов. № 8/144/3-1 від 18.01.2007 р.;

відповідача:
Анікєєв Я.О., дов. № б/н від 30.10.2006 р.;

третьої особи-1:
— не з’явились;

третьої особи-2:
— не з’явились;

В С Т А Н О В И В:

У березні 2006 р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Тір”  (далі –Товариство “Тір”) звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Елана-Україна” (далі –Товариство “Елана-Україна”) основний борг у розмірі 6 312,50 грн., штраф у розмірі 3 156,25 грн. та  пеню у розмірі 757,50 грн.

Позовні вимоги Товариство “Тір” обґрунтовувало тим, що воно належним чином виконало умови договору доручення про транспортно-експедиційне обслуговування № в-154 від 17.11.2005 р. (далі –Договір № в-154), здійснивши перевезення вантажу Товариства “Елана-Україна”, проте останнє, в порушення умов вказаного договору та норм ЦК України і ГК України, вартість виконаних перевезень не оплатило, у зв’язку з чим має сплатити відповідну суму боргу з урахуванням штрафу та пені.

Рішенням господарського суду м. Києва від 14.06.2006 р. (суддя Катрич В.С.) позовні вимоги Товариства “Тір” задоволено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.10.2006 р. (колегія суддів: Григорович О.М., Гольцова Л.А., Рябуха В.І.) рішення господарського суду м. Києва від 14.06.2006 р. залишено без змін.

Вказані судові акти мотивовані тим, що Товариство “Елана-Україна” має перед Товариством “Тір” заборгованість за Договором № в-154, яка підлягає стягненню з урахування штрафу та пені на підставі норм ЦК України та ГК України.

Товариство “Елана-Україна” звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.10.2006 р. та рішення господарського суду м. Києва від 14.06.2006 р., у якій просить вказані судові акти скасувати та передати справу на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. Вимоги, викладені у касаційній скарзі, Товариство “Елана-Україна” обґрунтовує посиланням на докази, які містяться у матеріалах справи, не вказуючи при цьому, в чому полягає порушення або неправильне застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та/або процесуального права.

Суб’єкт підприємницької діяльності-фізична особа Андрус Віталій Ігорович, суб’єкт підприємницької діяльності-фізична особа Андрус Вікторія Сергіївна та Товариство “Тір” не скористались правом, наданим ст. 1112 ГПК України, та відзивів на касаційну скаргу Товариства “Елана-Україна” не надіслали, що не перешкоджає касаційному перегляду судового акту, який оскаржується.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ними рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Товариства “Елана-Україна” не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що:

– 17.11.2005 р. між Товариством “Тір” та Товариством “Елана-Україна” було укладено Договір № в-154;

– 13.12.2005 р. на адресу Товариства “Тір” згідно умов Договору № в-154 надійшла заява Товариства “Елана-Україна” на транспортування вантажу за маршрутом: м. Черкаси (завантаження) –м. Київ (митне оформлення) –м. Рига (вивантаження);

– на виконання заяви Товариства “Елана-Україна”, яка надійшла 13.12.2005 р., Товариство “Тір” надало автопотяг (державний № 183-88КВ/216-26КА), який прибув на завантаження, пройшов митне оформлення та доставив вантаж;

– перевізником вантажу автопотягом (державний № 183-88КВ/216-26КА) виступив суб’єкт підприємницької діяльності-фізична особа Андрус Віталій Ігорович;

– п. 4.3 Договору № в-154 встановлює обов’язок Товариства “Тір” надати Товариству “Елана-Україна” для здійснення оплати факсову копію CMR та рахунок із зазначенням вартості робіт, який Товариством “Тір” було виконано;

– п. п. 3.8, 4.1 та 4.5 Договору № в-154 визначають, що Товариство “Елана-Україна” зобов’язано в триденний строк після отримання документів, зазначених у п. 4.3 договору, сплатити вартість виконаних робіт;

– Товариство “Елана-Україна” не сплатила Товариству “Тір” вартість виконаних робіт.

Відповідно до частини першої ст. 9 Закону України “Про транспортно-експедиторську діяльність” за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов’язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов’язаних з перевезенням вантажу.

Згідно з частиною другою ст. 12 Закону України “Про транспортно-експедиторську діяльність” клієнт зобов’язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Зважаючи на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду, з яким погодився і апеляційний господарський суд, про необхідність задоволення позовних вимог Товариства “Тір”.

Доводи касаційної скарги Товариства “Елана-Україна” зводяться до переоцінки доказів по справі, а тому не можуть бути взяті до уваги колегією суддів Вищого господарського суду України, оскільки, виходячи із наданих господарському суду касаційної інстанцій ст. ст. 1115 та 1117 ГПК України повноважень, він не може давати оцінку доказам, а повинен на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевірити застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України постанова Київського апеляційного господарського суду від 16.10.2006 р. ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Товариства “Елана-Україна” не спростовують висновків господарського суду апеляційної інстанції, у зв’язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Елана-Україна” залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.10.2006 р. у справі № 8/144 господарського суду м. Києва –без змін.

Головуючий суддя                                                       Г.А. Кравчук

Суддя                                                                          Г.М. Мачульський

Суддя                                                                          В.І. Шаргало