Господарський суд
Житомирської області
————————————————————————————————————————
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "17" травня 2007 р.
Справа № 5/594

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Брагіної Я.В.

судді

за участю представників сторін

від позивача Мочинський А.Р., довір. від 30.01.07., Дудник А.В., довір. від 30.01.07.

від відповідача Бєляєв С.Е., довір. від 20.02.07.

Розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - промислово - торгова компанія "Украгросервіс" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Андрушівка цукор" (м. Андрушівка)

за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє  самостійних вимог на предмет спору: Приватне підприємство "Сахара Агро" (Андрушівка)

про стягнення 1019707,70 грн.

В судовому засіданні 11.05.2007р. оголошувалась перерва до 17.05.2007р.

Спір розглядався у більш тривалий термін на підставі ч.3 ст.69 ГПК України.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом  про стягнення з відповідача  заборгованості за поставлену продукцію в сумі 657 309,74грн., пені в сумі 28 813,50грн.,  три проценти річних в розмірі 4929,80грн., штраф в сумі 328654,67грн. та судові  витрати.

Під час розгляду справи у суді позивач неодноразово уточнював позовні вимоги.

Останні уточння позовних вимог надав  19 квітня 2007 року, згідно яких просив суд стягнути з відповідача на  підставі договору поруки №7 від 12.04.06р. штрафні санкції, а  саме:  пеню в сумі 28813,50грн., три проценти річних в розмірі 4929,80грн., штраф у сумі 328654,67грн. та за договором про переуступку  боргу від 27.02.2007р.  заборгованість в сумі 260000,00грн., штраф  за прострочення оплати заборгованості за зазначеним договором про переуступку  боргу в сумі 40000,00грн. і судові витрати (а.с.78).

В  засіданні суду представники позивача підтримали уточнені позовні вимоги, пояснили, зокрема,  що  відповідач безпідставно посилається на ст.ст.523,559 ЦК України, оскільки договір про перевід боргу не припиняє договору поруки. Відповідно до п.4.1 договору про перевід боргу від 27.02.2007р. новий боржник зобов'язується виконати зобов'язання первісного боржника перед  кредитором на умовах основного  договору постачання товару №8 від 12.04.2006р. Штрафні санкції встановлені у п.3 додаткової угоди від 27.02.2007р. встановлені за невиконання графіку сплати заборгованості, і не відміняють  положення основного договору про відповідальність відповідача. Крім того, зазначили, що хоча  в додатковій угоді - додатку №3  до договору №8  та в  договорі про перевід боргу зазначено  договір № 8/60 від 12.04.06., сторони мали на увазі договір №8 від 12.04.06.

Представник    відповідача  уточнені позовні вимоги визнав частково, а саме:  в частині стягнення основного боргу в сумі 260000,00грн. та 20000грн. штрафу, оскільки вважає, що на день уточнення позовних вимог  строк для стягнення штрафу в розмірі 20000,00грн. не настав. Пояснив, що дійсно відповідач являвся поручителем перед позивачем за виконання зобов'язання третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватним підприємством "Сахара Агро"  по договору  №8 від 12.04.2006р. Але 27 лютого 2007 року був укладений договір №7 про перевід боргу за зазначеним договором, згідно якого відповідач зобов'язався сплатити позивачеві основний борг за договором №8 від 12.04.2006р.  Боржник не  може поручитися сам за себе, що на думку відповідача, протирічить інституту  поруки. Тому відповідач може нести відповідальність за договором про перевід боргу №7 від 27.02.2007р.  Крім того, зазначив, що  після укладення договору про перевід боргу, сторони уклали додаткову угоду до договору №8 від 12.04.2006р. (додаток №3), згідно якої погодили графік розрахунків та штраф. В пункту 4  якої теж зазначили, що сторони керуються договором №8 від 12.04.2006р. у всьому, що не суперечить додатку №3 до договору. А також пояснив, що в укладеному договорі про перевід боргу та в додатку № 3 до договору сторони  зазначили номер договору  8/60, але   керувалися договором №8 від 12.04.06.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2006 року між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-промислово-торгова компанія "Украгросервіс"  та третьою особою -  Приватним підприємством "Сахара Агро" був укладений договір постачання товару №8 , згідно якого позивач зобов'язувався поставити третій особі товар, асортимент, кількість та ціна якого визначається у специфікаціях, а третя особа  зобов'язувалась прийняти і оплатити товар (а.с.5-7).

Як вбачається із додатку №1 до договору (специфікації) сторони погодили найменування,  кількість  та  ціну товару (а.с.8).

На виконання  умов договору позивач поставив  третій особі товар на загальну суму 1086569,58грн., що підтверджується довіреностями та  видатковими накладними №3-00000002 від 17.04.06., №3-00000003 від 19.04.06.,  №3-00000004 від 21.04. 06., №3-00000015 від 13.05.06р. (а.с. 13,15 - 16, 18-19, 21-22).

Третя особа  частково розрахувалась за отриманий товар, про що свідчать виписки з банку, але залишився борг в сумі  657309,74грн., що не заперечується відповідачем, який третя особа зобов'язувалась сплатити  до 01.10.2006р. (додаток №2 до договору - п.2, а.с.9).

З метою забезпечення  виконання зобов'язання  третьою особою за зазначеним договором №8 від 12.04.06., між  сторонами та  третьою особою  був укладений договір поруки №7 від 12 квітня 2006р., згідно якого відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Андрушівка цукор"  поручився перед позивачем  за виконання  зобов'язання третьою особою  - Приватним підприємством "Сахара Агро" щодо оплати коштів за договором, передбаченим п. 2 цього договору "основного договору" (а.с.10-12).

Під основним договором в цьому договорі розуміється договір №8/60 від 12.04.06 (п.2 договору поруки).

Слід зазначити, що в договорі поруки та в подальшому в договорі про перевід боргу і в додатку до договору зазначається номер основного договору №8/60, проте суд вважає, що  зазначені  договори були укладені  щодо виконання договору №8 від 12.04.06., про що представники сторін пояснили в засіданні суду.

Разом з тим, суд приходить до висновку про відмову в позові в частині стягнення з відповідача за договором поруки штрафних санкцій, а  саме: пені  в сумі  28813,50грн., трьох  відсотків  річних в розмірі 4929,80грн., та штрафу в сумі 328654,67грн. враховуючи наступне:

- Дійсно, відповідно  до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання  ним свого обов'язку.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі (ч.2  ст.553 ЦК України).

Згідно  п.3.1 договору поруки №7 від 12.04.06., передбачений цим договором обов'язок поручителя (відповідача) перед кредитором  обмежується сплатою суми згідно рахунків, що виставляються  кредитором (позивачем) за засоби захисту рослин згідно накладних.

Але  27 лютого 2007р. позивач, поручитель (відповідач) і третя особа  уклали договір  про перевід боргу,  згідно якого  відповідач - поручитель взяв на себе обов'язки боржника за договором №8 від  12.04.2006р., а саме: сплатити  позивачеві борг в сумі 657309,74грн. не пізніше 31.12.2007р. (а.с.115)

Крім того, новий боржник - відповідач уклав додаток №3  до договору №8 від 12.04.06. з позивачем, відповідно до  якого сторони встановили, що сума основного боргу станом на день підписання  додатку №3 становить 657309,74грн. (а.с.117)

Також пунктом 2 зазначеного додатку №3 до договору №8 погодили  сплату боргу  таким чином:

-до 15.03.07. - 130000грн.,

-до 16.04.07. - 130000грн.,

-до 15.05.07. -  130000грн.,

-до 15.06.07. - 130 000грн.,

-до 15.07.07 - 137309,74грн.

З врахуванням приписів  ч.1 ст.523 ЦК України, порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника (ч.3  ст.559 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи поручитель (відповідач) не поручився за нового боржника та й не міг поручитися сам за себе, бо такі дії протирічили б інституту поруки, оскільки порука - це договір, за яким до зобов'язання основного боржника додатково приєднується зобов'язання іншої особи, що за нього ручається.  У випадку неспроможності основного боржника відповідальність несе особа, що за нього ручається, тобто поручитель.

Отже, порука розглядається як додаткове зобов'язання, що може виникати чи на підставі договору, чи в силу інших обставин. При цьому учасником даного договору є не боржник за основним зобов'язанням, а інша особа: договірні відносини виникають між головним кредитором і поручителем.

Слід зазначити, що п.3 додатком №3 від 27.02.07. до договору №8 від 12.04.06. сторони змінили забезпечення виконання зобов'язання  стягнення штрафу в розмірі 20000,00грн. за прострочку будь-якого платежу, але не більше 100000грн. (а.с.117)

Пунктом 4 додатку №3  сторони встановили, що керуються договором №8 від 12.04.06. в усьому, що не суперечить додатку №3 до зазначеного договору.

Отже, стягнення штрафних санкцій, передбачених договором до внесення змін до зазначеного договору, суперечило би  угоді - додатку №3 до договору №8 від 12.04.07.

Враховуючи вище викладене, суд не приймає доводи позивача, викладені в  уточненнях позовних вимог  та в  поясненні на відзив відповідача і приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій  та трьох відсотків річних з відповідача  за договором поруки №7 від 27.02.07.

Проте, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення 260000,00грн. основного боргу, строк  сплати яких настав на період уточнення позовних вимог, зокрема, станом на 16.04.2007р. за договором про перевід боргу від 27 лютого 2007р., оскільки відповідач (новий боржник) пунктом 2 додатку №3 від 27.02.07. до договору №8 від 12.04.06. останній погодився на  розстрочку  боргу, про що суд зазначив вище.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України  зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.3 додатку №3 від 27.02.2007р. до договору №8, при прострочці  сплати будь-якого платежу  зазначених в п.2 даної угоди більше ніж на 10 банківських днів, покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 20000грн., але всього  не більше 100000грн.

Станом на день подачі уточнення позовних вимог (19.04.07.)  відповідач прострочив  сплату боргу  більше ніж на 10 днів   перший платіж, який він повинен був сплатити до 15 березня 2007р.

Тому позивач правомірно  нарахував штраф в сумі 20000грн. і в цій частині суд задовільняє позов.

А оскільки строк другого платежу був встановлений до  16.04.07., то 20000,00грн. штрафу нараховано відповідачем безпідставно на день уточнення позовних вимог (19.04.07.), бо строк сплати ще не настав (не прострочки в оплаті 10 днів).

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні  позову у частині стягнення штрафу в сумі 20000грн.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив у повному обсязі, доказів сплати боргу за договором про перевід боргу не  надав.

Позивач теж не надав доказів в підтвердження обставин  в повному обсязі на які посилається в уточненні позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку,  про задоволення позовних вимог в частині стягнення боргу в сумі 260000,00грн. та 20000грн. штрафу, оскільки в цій частині позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, а в решті позову відмовляє.

Витрати по сплаті державного мита та інформаційно- технічного забезпечення судового процесу покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 520,521,523,525,526,553, ч.3 ст.559  ЦК України, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовільнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Андрушівка цукор", 13400, м.Андрушівка, вул. Садова, 3, Житомирська область, р/р в ТОВ "Фортуна-банк", м.Київ , МФО 300904, ,

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-торгова компанія "Украгросервіс", 01030, м.Київ, вул. Бережанська, 6 А, р/р 47 в КРД АППБ "Аваль", м.Київ, МФО 322904, код 33496687,

- 260 000,00грн. - основного боргу,

- 20 000,00грн. - штрафу,

- 2800,00грн.  витрат, пов'язаних із сплатою державного мита,

- 32,40грн. - витрат, пов'язаних із сплатою за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з дня підписання мотивованого рішення суду у відповідності до ст.84 ГПК України.

Суддя
Брагіна Я.В.

Дата підписання мотивованого рішення: 18 травня 2007р.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - поз.м.Київ, вул. Сеченова,б.3,кв.26

3-відп. 01034 м.Київ, вул. Рейтарська,21/13, офіс №3