ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

07.02.2007
Справа №2-4/667-2007А

За позовом Кримського республіканського відділення Фонду України соціального захисту інвалідів ( 95017, АР Крим, м. Сімферополь, пр. Кірова, 51-5210а)

до відповідача Сакського виробничого підприємства водопроводно-каналізаційного господарства ( 96500, АР Крим, м. Саки, вул. Промислова, 9)

про стягнення 29580,00 грн.

Суддя І.К. Бєлоглазова

при секретарі Кузняковій С.Ю.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Свинобоєва О.С., пров. фах. від. забез. надх. та вик. кошт штраф. сан., дов. вих. від 10.01.2007 р. № 04-55.

Від відповідача – Павленко В.М., юк., дов. вих. від 16.01.2007 р. № 1801-10.

Суть спору:

Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів,               м. Сімферополь, звернулося у порядку, визначеному ст. 6 Перехідних та прикінцевих положень КАС України, до господарського суду АР Крим з адміністративним позовом про стягнення з Сакського виробничого підприємства водопроводно-каналізаційного господарства, м. Саки, 29580,00 грн. штрафу за невиконання 4% нормативу створення робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2005 році.

Позовні вимоги мотивовані тим, що  відповідач був  зобов’язаний  створити у 2005 р. сім робочих місць, однак фактично були працевлаштовані лише чотири інваліда, у зв’язку з чим Сакське виробниче підприємство водопроводно-каналізаційного господарства повинно сплатити позивачеві штраф у розмірі 29580,00 грн.

Представник відповідача проти позову заперечує та посилається на те, що Сакським виробничим підприємством водопроводно-каналізаційного господарства  на підставі наказу  № 28-од від 4.01.2005 р. була створена постійно діюча комісія з атестації робочих місць для інвалідів. Протоколом № 1 від 14.02.2005 р. засідання комісії атестовані робочі місця, на яких дозволено працевлаштування інвалідів з пошкодженням верхньої кінцівки лівої руки, з втратою працездатності до 60%. Підприємство зверталось до відповідних органів та організацій щодо працевлаштування на створені робочі місця інвалідів, але пропозицій не було. Відповідач вважає, що підприємством були виконані  всі вимоги законодавства України щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів. Зміни до ст. ст. 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо професійної і трудової реабілітації інвалідів», яким передбачено покладення обов’язків з працевлаштування саме на підприємства, набрали чинності тільки з 1.01.2006 року, в той час як до цього обов’язок з працевлаштування інвалідів згідно ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», у редакції Закону від 31.05.2005 року, було покладено на центральний орган виконавчої влади з питань праці і соціальної політики, органи місцевого самоврядування, громадські організації інвалідів. На підставі викладеного просить у позові відмовити.

Розглянув у порядку, визначеному ст. 138 КАС України, матеріали справи, заслухав у порядку ст. 139 КАСУ пояснення представників сторін, суд -

встановив:

Фонд України соціального захисту інвалідів діє відповідно затверджених на підставі ст. 10 та ст. 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використанню цих коштів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1767 від 28.12.2001р., та Положення  про Фонд України соціальної захищеності інвалідів, затвердженого Постановою КМУ № 92 від 18.07.91р.

Згідно з п. 11 Положення про Фонд України соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 92 від 18.07.1991 року( з подальшими змінами та доповненнями) Фонд і його відділення в АР Крим, областях, місцях Києві та Севастополі є юридичними особами.

Абзацом  4 частини 3 вказаного Положення передбачено, що Фонд України соціального захисту інвалідів здійснює контроль за своєчасним і повним надходженням до бюджету коштів від підприємств (об’єднань), установ и організацій, які не  забезпечують установлених  нормативів робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом  виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів.

Згідно зі звітом відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу на підприємстві складала 178 осіб.

Середньорічна заробітна плата штатного працівника ( визначена відповідно з Інструкцією зі статистики чисельності працівників, зайнятих у народному господарстві України, затвердженої наказом Мінстату України від 7.07.1995 р. № 171 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 7.08.1995 року за № 287823) на підставі звіту підприємства на одного працівника у 2005 р. складала 9860,00 грн.

Статтею 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, встановлено, що для підприємств (об’єднань) установ  і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування  інвалідів у розмірі 4% від загальної численності працюючих, а якщо працює від 15 до 25 чоловік – у кількості одного робочого місця.

Відповідно до ст. 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” підприємства (об’єднання),  установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України  соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об’єднані), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Згідно з пункту 10 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 р. № 314, працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими Радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням побажань, стану здоров’я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

Пунктом 5 вказаного Положення передбачено, що підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів. А пунктом 14 цього ж Положення визначено, що підприємства, зокрема, у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів; інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Відповідно до п. 3 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 р. № 314, на Сакськом ВПВКГ було видано наказ № 28-од від 4.01.2005 року «Про організацію бухгалтерського обліку і звітної політики Сакського ВПВКГ», згідно з яким на підприємстві було створено постійно діючу комісію з атестації робочих місць для інвалідів. Протоколом № 1 від 14.02.2005 р. засідання комісії атестовані робочі місця, на яких дозволено працевлаштування інвалідів з ушкодженням верхньої кінцівки лівої руки, з втратою працездатності до 60 %, викликані специфікою виробництва: слюсар АВР ділянки водопостачання, каменяр-штукатур 3 розряду, машиніст ВНС-8, машиніст ВНС МО, машиніст КНС-7, машиніст КНС-8, інженер ОТ.

Сакське ВПВКГ у 2005 році систематично надавало звіти форми № 3-ПН до Сакського міжрайонного центру зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) і потребу в робітниках, у тому числі інвалідів. Відомості про наявність вакантних робочих місць для працевлаштування інвалідів також регулярно оприлюднювалися у місцевій газеті «Слово города».

Однак, у 2005 році ні Центром зайнятості, ні іншими спеціально уповноваженими органами і організаціями інваліди на адресу відповідача для подальшого їх працевлаштування направлені не були, у зв’язку з їх відсутністю.

Позивач також не надав доказів того, що інваліди відповідачу направлялись для працевлаштування або зверталися самостійно, але їм було відмовлено в прийнятті на роботу.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити.

У разі неподання заяви про апеляційне  оскарження постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження апеляційна скарга не подана, постанова набирає законної сили через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України у Севастопольський апеляційний господарський суд.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Білоглазова І.К.