донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

08.05.2007 р.                                                                            справа №39/8

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Шевкової  Т.А.

суддів
Акулової  Н.В. , Діброви  Г.І.

за участю представників сторін:

від позивача:
Краснов В.М. дов. № 07-1540 від 26.12.2006р.,

від відповідача:
Андрєєнков А.В. дов. № Н-01/470 від 13.02.07р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Донецька залізниця" м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від
21.02.2007 року

по справі
№ 39/8 (суддя Морщагіна Н.С.)

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Макіївський коксохімічний завод" м. Макіївка Донецької області

до
Державного підприємства "Донецька залізниця" м.Донецьк

про
стягнення 2764 грн. 28 коп.

В С Т А Н О В И В :

Відкрите акціонерне товариство “Макіївський коксохімічний завод” м.Макіївка Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк про стягнення суми 2764грн.28коп. безпідставно списаної з особового рахунку позивача.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ст.41 Конституції України, Закон України “Про податок на додану вартість”, ст.1212 Цивільного кодексу України, ст.139 Господарського кодексу України, ч.9 ст.10 Закону України “Про залізничний транспорт”, ст.62, ч.4 статті 119 Статуту залізниць України, п.п.2, 14, 17 Правил користування вагонами і контейнерами, п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, ст.ст.1, 2, 61 Господарського процесуального кодексу України та порушення умов договору №369/85 від 16.06.2005р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Під час розгляду справи предмет та підстави позову позивачем не змінювалися.

Відповідачем було заявлено клопотання № 28 від 19.01.2007р. про залучення до участі у справі в якості третьої особи на боці відповідача Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Донецьку.

Дане клопотання господарським судом було залишено поза увагою.

Господарський суд Донецької області рішенням від 21.02.2007р. по справі № 39/8 позовні вимоги задовольнив у повному обсязі, обґрунтовуючи своє рішення тим, що Закон України “Про податок на додану вартість” не передбачає нарахування податку на додану вартість на суми, що підлягають відшкодуванню одними особами на користь інших у зв’язку із внесенням останніми цих сум третім особам на виконання відповідних зобов’язань;

визнав, що вартість відшкодування плати за користування іноземними вагонами не є базою оподаткування у розумінні Закону України “Про податок на додану вартість”.

Державне підприємство “Донецька залізниця” м.Донецьк, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 21.02.2007р.  у справі №39/8 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заявник скарги вважає, що господарським судом при прийнятті рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, а саме: Закон України “Про податок на додану вартість”, ст.119 Статуту залізниць України та процесуального права: стаття 43 Господарського процесуального кодексу України, в частині необхідності всебічного, повного та об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Заявник скарги вважає, що виходячи з вимог норм спеціального законодавства: Закону України “Про транспорт”, Закону України “Про залізничний транспорт”, Статуту залізниць України, Правил перевезення вантажів, плата за користування вагонами іноземних держав нараховується у загальному порядку за визначеними ставками.

Вважає, що розрахунки за користування вагонами були проведені між залізницею та позивачем на підставі договору № 369 від 16.06.2005р., що позивач не заперечує.

Заявник скарги вважає помилковим висновок господарського суду про те, що відповідачем безпідставно був нарахований та списаний з особового рахунку позивача податок на додану вартість в сумі 2764грн.28коп., оскільки позивач отримував від залізниці транспортні послуги, в тому числі і послуги по користуванню вагонами, отже відповідач є покупцем послуг по користуванню вагонами, як парку Укрзалізниці, так і парку іноземних держав, що підтверджують відомості плати за користування вагонами. А відповідно до Закону України “Про податок на додану вартість” залізниця є платником податку на додану вартість і зобов’язана включати податок на додану вартість у ціну наданих послуг та утримувати його з покупця цих послуг і перераховувати до Державного бюджету України.

Крім того, заявник скарги вважає, що господарським судом необґрунтовано було відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи на боці відповідача Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Донецьку.

Позивач просив рішення господарського суду від 21.02.2007р. у справі № 39/8 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення, оскільки вважає дане рішення законним, обґрунтованим, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи наступного.

Відповідно до частини 9 статі 10 Закону України “Про залізничний транспорт” розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Відповідно до статті 17 Статуту залізниць України перевезення  вантажів залізничним транспортом організується на договірних засадах. Статтею 71 Статуту залізниць України встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під’їзних колій, визначаються договором.

Взаємовідносини між ДП “Донецька залізниця” та ВАТ “Макіївський коксохімічний завод” врегульовані договором № 369/85 від 16.06.2005р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Предметом даного договору є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов’язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно пункту 2.3 договору залізниця зобов’язувалась здійснювати розрахунки безготівкові та готівкою з вантажовласником за перевезення вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станції Ясинувата, Макіївка.

Для проведення розрахунків і обліку сплачених сум залізниця відкрила для вантажовласника особовий рахунок з присвоєнням коду.

Вантажовласник зобов’язувався здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під’їзній колії на рахунок залізниці в ТехПД Ясинувата. Одержані кошти залізниця зараховує на особовий рахунок вантажовласника.

Розділом 3 договору встановлений порядок проведення розрахунків за надані послуги.

Частиною 6  пункту 3.1 визначено, що розмір плати за користування вагонами, наданими на під’їзні колії, вантажовласник сплачує згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами.

Відповідно до п.3.2. договору та п.2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р. №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 864/5085, залізниця списує відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, штрафи) на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами, контейнерами.

ДП “Донецька залізниця” у період з серпня по листопад 2006р.   позивачу були подані вагони власності Російської Федерації для здійснення вантажно-розвантажувальних робіт, облік часу перебування яких на під’їзній колії проводився станцією Макіївка Донецької залізниці за відомостями плати за користування вагонами №1609006-06, 1909007-06, 2309009-06, 0510010-06, 0610011-06, 0411014-06, 0711015-06, 0821016-06, 0911017-06, 1211025-06, 1111022-06, 1511026-06, 1911033-06.

Оскільки відомості плати за користування вагонами були підписані відповідачем без зауважень, залізниця за ТехПД-1 Переліками №№166, 181, 159, 200, 186, 188, 152, 189, 148, 191 списала з особового рахунку позивача  суму 19349грн.96коп., в тому числі і суму 2764грн.28коп., яка є податком на додану вартість, нарахованим на суму плати за користування вагонами.

Частиною 4 статті 119 Статуту залізниць України та пунктом 14 Правил користування вагонами та контейнерами передбачено, що вантажовласники та порти відшкодовують залізницям плату за користування вагонами інших держав від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажних операцій у порядку визначеному Укрзалізницею відповідно до міжнародних договорів з цих питань.

Відповідно умов Правил експлуатації, пономерного обліку та розрахунків за користування вантажними вагонами власності інших держав, затверджених на п’ятнадцятому засіданні Ради залізничного транспорту держав –учасниць СНД 24.05.96р. зазначені іноземні вагони передаються іноземними залізницями українським залізницям, які і є користувачами цих вагонів.

Таким чином, саме Залізниця, а не вантажовласники та порти, є користувачами спірних вагонів інших держав.

За користування ними відповідну плату іноземним залізницям вносять саме українські залізниці, після чого плата відшкодовується українським залізницям особами, зазначеними у ч.4 ст.119 Статуту залізниць України.

Вантажовідправники, вантажоодержувачі та порти не є користувачами іноземних вагонів, одержаних ними від українських залізниць для виконання вантажних операцій.

Закон України “Про порядок на додану вартість” не передбачає нарахування податку на додану вартість на суми, що підлягають відшкодуванню одними особами на користь інших у зв’язку із внесенням останніми цих сум третім особам на виконання відповідних зобов’язань.

Таким чином, вартість послуг залізниці за користування вагонами власності іноземних залізниць, за змістом норм вказаного Закону не входить до бази оподаткування податком на додану вартість.

У зв’язку з чим нарахування ПДВ на ці суми є безпідставним.

Враховуючі наведене, слід визнати, що господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що залізницею нарахування податку на додану вартість на суми плати за користування іноземними вагонами здійснено безпідставно.

Крім того, відповідач не надав суду доказів внесення відповідним іноземним залізницям податку на додану вартість у зв’язку з отриманням від них у користування вагонів.  Надані відповідачем авізо № 2529 від 12.12.2006р., №3123 від 12.07.2007р., №313 від 12.07.2007р., які підтверджують перерахування Російській залізниці плати за користування вагонами, в тому числі і за користування спірними вагонами, не підтверджують факту перерахування саме податку на додану вартість за користування даними вагонами.

Враховуючі вищенаведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідачем безпідставно був нарахований та списаний з особового рахунку позивача податок на додану вартість в сумі 2764грн.28коп., господарський суд обґрунтовано визнав  вимоги позивача в цій частині  доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи, що відносини сторін у даній справі врегульовані умовами договору №369/85 від 16.06.2005р., підстав вважати, що мало місце необґрунтоване набуття майна без достатніх правових підстав немає, тому колегія суддів вважає посилання позивача, в обґрунтування позовних вимог,  на ст.1212 Цивільного Кодексу України безпідставними.

Посилання господарського суду в рішенні від 21.02.2007р. по справі №39/8 на статтю 137 Статуту залізниць України є помилковим і таким, що підлягає виключенню з тексту рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 21.02.2007р. по справі №39/8 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, винесено з дотриманням норм чинного законодавства та фактичних обставин справи.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 21.02.2007р. по справі №39/8 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 21.02.2007р. по справі №39/8 залишити без змін.

Головуючий          Т.А.  Шевкова

Судді:          Н.В.  Акулова

Г.І.  Діброва

Повний текст постанови підписаний 14.05.2007р.

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС