ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2007 р.  о 09:20              Справа № АС-54/114-07

вх. № 3058/1-54

Суддя господарського суду Харківської області

за участю секретаря судового засідання

представників сторін :

Представник позивача - Ципін О.З., дов. б/н від 22.03.2007 р.

Представник відповідача - Варич Б.В., дов. № 586/9/10-035 від 21.02.2007 р.

по справі за позовом  ТОВ "Фірма "Інтерзв'язок". м. Х-в

до  ДПІ у Московському р-ну м. Харкова

про відміну рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач,ТОВ "Фірма "Інтерзв'язок", м. Харків, звернувся до суду з позовом про відміну рішення ДПІ у Московському р-ну м. Харкова про застосування фінансових санкцій №/0 від 11.01.07 р. на суму 16,00 грн. та просить стягнути з відповідача суму заподіяної шкоди у розмірі 1000,00 грн., судовий збір в розмірі 3,40 грн., судові витрати 118 грн., держмито 102,00 грн.

Відповідач проти позову заперечує, в запереченнях на позовну заяву (вх. 7405 від 28.03.2007р.) посилається на те, що відповідно до положень Закону України " Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" реалізація предметів ритуальної належності, що супроводжує ці послуги, є торговельною діяльністю і може здійснюватись лише за умови наявності торгового патенту. Щодо вимог про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1000 грн., відповідач вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та відповідача, суд встановив, що відповідно до акту перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності від 27.11.2006р. виявлено порушення відповідачем ст. 3 ч. 1 Закону України " Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" , а саме відповідачем не придбано патент на надання ритуальних послуг. На підставі акту перевірки було винесено рішення №/0 від 11.01.07 р. про застосування фінансових санкцій.

Позивач при здійсненні своєї діяльності до Закону України " Про поховання та похоронну справу" від 10.07.2003р., статутом та галузевим класифікатором (класифікація послуг в сфері побутового обслуговування) код 93.03.0 про що видана державним реєстром довідка № 8259

Згідно до цієї довідки позивач надає ритуальні послуги, а саме виготовлення та реалізація ритуальних речей, що також являється наданням ритуальних послуг.

Відповідно до ст. 12 Закону України " Про поховання та похоронну справу" позивач може надавати ритуальні послуги, які визначені необхідним мінімальним переліком, а також самостійно на підставі звернення осіб, які зобов'язалися поховати померлого, виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності.

Відповідно до переліку послуг, що належать до побутових і підлягають патентуванню затвердженому Постановою КМУ від 27.04.1998р. № 576, ритуальні послуги не відносяться.

Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення про застосування фінансових санкцій №/0 від 11.01.07 р.

За таких обставин, вимога позивача щодо скасування рішення № №/0 від 11.01.07 р. обґрунтована і підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1000 грн., суд вважає її необґрунтованою, та такою що не підлягає задоволенню, оскільки  документально не підтверджене донесення витрат саме в цьому розмірі, оскільки Позивачем до позовної заяви доданий видатковий касовий ордер на суму 850 грн.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 р. №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" із змінами і доповненнями: "Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між: ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини ".

Згідно вимогам абз.1 п.5 Листа Вищого арбітражного суду України від 29.12.00 р. №01-8/795 "Про деякі приписи законодавства про відшкодування шкоди, заподіяній незаконними діями державних і громадських організацій" із змінами і доповненнями (далі Лист №01-8/795) вина "виражається через вину службових осіб даної державної чи громадської організації, які вчинили неправильні службові дії".

Тобто наявність "вини", як необхідної умови відповідальності за заподіяну шкоду, є предметом доказування по даній справі. З поданих позивачем матеріалів та доводів позову не вбачається яка  конкретно посадова особа ДПІ у московському районі м. Харкова є винною в заподіянні шкоди, яким належним доказом (вироком суду чи рішенням про визнання незаконними дій конкретних посадових осіб) наявність вини такої особи визнана у встановленому законодавством порядку, що згідно абз.2 п.5 Листа №01-8/795 є підставою для відмови в задоволенні позову: "Якщо з поданих позивачем матеріалів неможливо зробити висновок про те. чи є у даному випадку згадані умови відповідальності, підстави для задоволення позовних вимог відсутні".

Крім того, в даному випадку відсутній безпосередній причинний зв'язок між винесенням ДПІ у Московському районі м. Харкова акту ненормативного характеру та збитками позивача, пов'язаними зі сплатою послуг по представництву інтересів останнього в судах (тобто заподіяною шкодою), оскільки сам факт здійснення податковою інспекцією нарахування позивачу податкових зобов'язань прямо та безумовно не викликає здійснення позивачем витрат на послуги по представництву його інтересів у судах.

Керуючись 162, 163  Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова №/0 від 11.01.07 р.  про застосування фінансових санкцій у розмірі 16,00 грн.

Стягнути з державного бюджету на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3,40 грн.

В решті вимог в позові відмовити.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи,  які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права,  свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в  апеляційному  порядку  постанову суду першої інстанції повністю або частково.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Апеляційна скарга може бути  подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанови набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлений 10.05.2007 р.

Суддя