донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.05.2007 р.                                                                            справа №17/209пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Шевкової  Т.А.

суддів
Діброви  Г.І. , Стойка  О.В.

за участю представників сторін:

від позивача:
Ніколенко В.В. дов. № 35 від 15.01.2007р.
Товкач В.М. дов. № 37 від 15.01.2007р.
Ковальова Л.В. дов. № 380 від 20.04.2007р.,

від відповідача:
Кінц В.А. дов. № 05 від 04.01.2007р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Калінінська" м. Горлівка Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від
27.03.2007 року

по справі
№ 17/209пд (суддя Богатир К.В.)

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Димитроввантажтранс" м. Димитров Донецької області

до
Відкритого акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Калінінська" м. Горлівка Донецької області

про
внесення доповнень до договору №15 від 01.10.2004р.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю “Димитроввантажтранс” м.Димитров Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Центральна збагачувальна фабрика “Калінінська” м.Горлівка Донецької області про внесення доповнень до договору №15 від 01.10.2004р.

Позивач в обґрунтування розрахунку вартості послуг по перевезенню вантажів у період з 01.07.2006р. надав суду відповідний розрахунок прямих матеріальних витрат позивача, пов’язаних із наданням послуг відповідачу, порівняльну таблицю вартості вказаних послуг із відповідними даними.

Під час розгляду справи, господарський суд ухвалою від 28.08.2006р. призначив судово-економічну експертизу, проведення експертизи доручив Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз, до отримання експертного висновку провадження у справі №17/209 було зупинено.

12.12.2006р. на адресу господарського суду надійшов висновок судово-економічної експертизи № 7703 від 13.11.2006р.

Ухвалою від 10.01.2007р. господарський суд поновив провадження у справі № 17/209пд.

17.01.2006р. відповідач надав до господарського суду доповнення до відзиву №42 від 16.01.2007р., в якому зазначив, що між сторонами була досягнута домовленість щодо вартості за надання послуг по доставці-відправці вантажів, маневровій роботі і проведення розрахунків за ці послуги і оскільки між сторонами відсутній предмет спору, керуючись п.11 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, просив провадження у справі припинити.

Рішенням господарського суду Донецької області від 27.03.2007р. у справі №17/209пд позов задоволено.

Внесені зміни та доповнений пунктом 4.1 договір №15 від 01.10.2004р., укладений між ТОВ “Димитроввантажтранс” м.Димитров та ВАТ “ЦЗФ “Калінінська” м.Горлівка про надання послуг по доставці–відправленню вантажів, маневровій роботі та здійсненню розрахунків за надані ТОВ “Димитроввантажтранс” послуги наступним: “Встановити з 01.07.2006р. вартість одного тонно-кілометру перевезеного вантажу –0,22грн. без врахування ПДВ”.

З відповідача на користь позивача стягнено витрати по оплаті за проведення судово-економічної експертизи у сумі 3924грн.00коп.

Відкрите акціонерне товариство “Центральна збагачувальна фабрика “Калінінська” м.Горлівка Донецької області, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2007р. у справі №17/209пд скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заявник скарги вважає, що при винесенні рішення судом були порушені норми матеріального права, неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи.

Заявник скарги вважає, що оскільки між сторонами була досягнута домовленість щодо вартості за надання послуг по доставці-відправці вантажів, маневровій роботі і проведення розрахунків за ці послуги, то між сторонами відсутній предмет спору.

Вважає, що господарський суд задовольнивши позов, рішенням від 27.03.2007р. у справі № 17/209пд, в порушення ч.5 ст.188 Господарського кодексу України, не встановив термін набрання чинності цього рішення.

Крім того, заявник скарги не згоден із висновком судово-економічної експертизи № 7703, якій був складений 13.11.2006р. експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз Ковш В.В., в частині того, що вартість 1 тонно-кілометру перевезеного вантажу в розмірі 0,22грн. відповідає фактичній собівартості цих послуг.

Заявник скарги вважає, що господарський суд безпідставно стягнув з відповідача витрати по оплаті проведення судової експертизи у сумі 3924грн.00коп., оскільки позивачем не було надано до матеріалів справи документів, підтверджуючих оплату витрат по проведенню експертизи у вищевказаній сумі.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Димитроввантажтранс” м.Димитров Донецької області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2007р. у справі №17/209пд залишити без змін, оскільки вважає дане рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності до норм чинного законодавства.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України  у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Між ТОВ „Димитроввантажтранс” та ВАТ “ЦЗФ “Калінінська” був укладений договір №15 від 01.10.2004 р. на надання послуг по доставці –відправленню вантажів, маневровій роботі та здійснення розрахунків за надані ТОВ „Димитроввантажтранс” послуги.

01.08.2005р. між ТОВ „Димитроввантажтранс” та ВАТ “ЦЗФ “Калінінська” була укладена додаткова угода №5 до договору №15 від 01.10.2004р.

Даною угодою сторони встановили, що з 01.08.2005р. договірний тариф вартості одного тонно-кілометру становить 0,18грн. без врахування ПДВ; договірний тариф вартості одного локомотиво/часу становить 130,25грн. без врахування ПДВ.

31.05.2006р. за вих. № 543 позивач направив відповідачу додаткову угоду №8 від 31.05.2006р. до договору №15 від 01.10.2004р. про внесення змін до договору на надання послуг по доставці –відправленню вантажів, маневровій роботі та здійсненню розрахунків за надані ТОВ „Димитроввантажтранс” послуги.

В даній угоді позивач запропонував встановити з 01.07.2006р. договірний тариф вартості одного тонно-кілометру 0,22грн. без врахування ПДВ; договірний тариф вартості одного локомотиво/часу у сумі 149,00грн. без врахування ПДВ.

Відповідач листом від 14.06.2006р. за вих. №674 повернув додаткову угоду №8 від 31.05.2006р. до договору №15 від 01.10.2004р. без підпису у зв’язку з тим, що відсутнє джерело фінансування підвищення тарифу.

Пунктом 7.1. договору №15 від 01.10.2004р. передбачено, що спірні питання, які виникли із умов цього договору, вирішуються шляхом переговорів, а у випадку, коли сторони не дійшли згоди, спір передається на розгляд господарського суду в порядку чинного законодавства України.

Позивач звернувся до суду із позовом про внесення доповнень до пункту 4.1. договору №15 від 01.10.2004р., наступним: “Встановити з 01.07.2006р. вартість одного тонно-кілометру перевезеного вантажу –0,22грн. без врахування ПДВ”.

Господарський суд для вирішення питання обґрунтованості розрахунку тарифів, згідно якого пропонується внесення змін у існуючий між сторонами договір, ухвалою від 28.08.2006р. призначив судово-економічну експертизу.

Згідно висновку судово-економічної експертизи №7703 від 13.11.2006р. експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз, зроблені наступні висновки:

1. Запропонована ТОВ „Димитроввантажтранс” вартість 1 тонно-кілометру перевезеного вантажу в розмірі 0,22грн. відповідає фактичній собівартості цих послуг.

2. Витрати, закладені ТОВ „Димитроввантажтранс”, у розрахунку запропонованого ним тарифу перевезення одного тонно-кілограму, відповідають фактичним витратам на надання цих послуг.

3. Визначена вартість 1 т/км по наданню послуг по доставці –відправленню вантажів, маневровій роботі та здійсненню розрахунків за надані ТОВ „Димитроввантажтранс” послуги у визначеній редакції п. 1.1 Додаткової угоди № 5 від 01.08.2005 р. до договору № 15 від 01.10.2004 р. не покриває в повному обсязі фактичні витрати ТОВ „Димитроввантажтранс” на цю послугу.

4. Запропонований ТОВ „Димитроввантажтранс” для внесення у договір тариф вартості одного тонно-кілометру перевезеного вантажу розрахований у відповідності з нормами діючого законодавства”.

Господарським судом висновок судової експертизи №7703 від 13.11.2006р. був прийнятий до уваги як належний доказ у даній справі,  визнаний таким, що в повній мірі підтверджує обставини, на які посилається позивач у позовній заяві.

Сторонами  у лютому 2007р. прийнята додаткова угода до договору № 15 від 01.10.2004р., згідно якої сторони домовилися пролонгувати договір №15 від 01.10.2004р. строком дії до 31.12.2006р. та з 01.01.2006р. встановлюється вартість одного локомотиво-часу в сумі 149,00грн. без врахування ПДВ; дана додаткова угода № 7 набирає чинності з 01.01.2006р. і є невід’ємною частиною договору № 15 від 01.10.2004р.

06.12.2006р. сторонами була підписана додаткова угода до договору № 8, строк дії договору від 01.10.2004р. №15 було продовжено до 31.12.2007р., з 01.01.2007р. розмір оплати за доставку, відправлення вантажів визначається за ціною 0,22 грн. за 1 тонно-кілометр без врахування ПДВ, за масу вантажу, вказану в перевізних документах, розмір плати за маневрову роботу визначається за ціною 164грн. вартості одного локомотиво-часу без врахування ПДВ.

Відповідач у доповненні до відзиву № 42 від 16.01.2007р. повідомив, що між сторонами була досягнута домовленість щодо вартості за надання послуг по доставці–відправленню вантажів, маневровій роботі та здійсненню розрахунків за надані ТОВ „Димитроввантажтранс” послуги та зазначив, що між сторонами відсутній предмет спору.

Господарський суд, розглянувши твердження відповідача про відсутність предмету спору, правильно визнав їх необґрунтованими у зв’язку з тим, що позивач вимагав від відповідача встановити з 01.07.2006р. вартість одного тонно-кілометру перевезеного вантажу –0,22грн. без врахування ПДВ, тоді як фактично відповідачем погоджено встановлення вартості вказаного тарифу тільки з 01.01.2007р.

Враховуючи приписи статті 652 Цивільного кодексу України та ті обставини, що в даному випадку сторони в момент укладення договору не могли передбачити зміну вартості послуг у майбутньому, тому не могли встановити на майбутнє розмір тарифу після такої зміни;

причину зміни вартості вищевказаних послуг позивач не міг усунути та змінити після її виникнення, тому як зміна вартості послуг не залежала від волевиявлення позивача та була зумовлена об’єктивними причинами (зростання цін на енергоносії та інші матеріальні витрати);

в даному випадку собівартість наданих послуг значно перевищила вартість тарифу, вказаного в Договорі, на підставі якого позивач отримує плату за надані послуги;

після підвищення собівартості наданих послуг подальше виконання договору заподіяло б збитки позивачу, що не відповідає його інтересам як суб’єкта підприємницької діяльності.

Приймаючи до уваги те, що в договорі не вказано хто несе ризик зміни обставин щодо підвищення собівартості наданих послуг та невідповідності розміру тарифу витратам на здійснення послуг, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що у правовідносинах сторін при виконані договору №15 від 01.10.2004р. наявні одночасно усі умови, передбачені частиною другою ст.652 ЦК України.

Відповідно частини 4 статті 652 ЦК України зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Господарський суд дійшов до правильного висновку про те, що умови договору в частині збільшення вартості послуг підлягають зміні та задовольнив позовні вимоги.

Доводи заявника скарги про те, що господарський суд в порушення частини 5 статті 188 Господарського кодексу України не встановив термін набрання чинності цього рішення не приймаються до уваги, оскільки частиною 5 статті 188 Господарського кодексу України передбачено якщо судовим рішенням договір змінено, договір вважається зміненим з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Так як господарський суд в рішенні встановив, що вартість послуг в розмірі 0,22грн. (без ПДВ) встановлена з 01.01.2007р., слід визнати, що господарський суд приймаючі дане рішення не порушив норми діючого законодавства.

Відповідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи покладаються при задоволенні позову - на відповідача.

Зважаючи на те, що згідно довідки Харківського НДІСЕ №7003 від 20.11.2006р. вартість проведеної судово-економічної експертизи складає 3924грн.00коп. і дана сума була оплачена позивачем, згідно рахунку №16980 від 11.09.2006р. (див. а.с.119) Харківського НДІСЕ та платіжного доручення №11908 від 18.09.2006р. (див. а.с.118) на суму 3924грн.00коп., дана сума обґрунтовано господарським судом покладена на відповідача.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що даний спір за своєю суттю підпадає під винятковий випадок, зазначений в частині 4 ст.652 ЦК України, оскільки матеріалами справи підтверджується тривалий строк дії вказаного договору між сторонами, спільне бажання сторін продовжувати фактичні правовідносини згідно вказаного договору, суттєвий обсяг послуг з боку позивача та оплати за отримані послуги з боку відповідача, наявність специфіки господарської діяльності відповідача, пов’язаної з використанням під’їзних колій та інших послуг позивача на підставі спірного договору.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2007р. по справі №17/209пд про внесення змін та доповнення пунктом 4.1 договору №15 від 01.10.2004р., підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга –залишенню без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу  України судові витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Центральна збагачувальна фабрика “Калінінська” м.Горлівка Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2007року по справі №17/209пд залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2007року по справі №17/209пд залишити без змін.

Головуючий          Т.А.  Шевкова

Судді:          Г.І.  Діброва

О.В.  Стойка

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС