СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04.05.07                                                                                 Справа № 15/196ад.

Суддя Пономаренко Є.Ю.,

при секретарі судового засідання Подколзіній С.С.

розглянувши матеріали справи за позовом

Сватівської міжрайонної державної податкової інспекції, м. Сватове

до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Слобожанська», м. Сватове

про  стягнення  263 794 грн. 48 коп.

За участю представників сторін:

від позивача – Касєнкова І.О. начальник юр. відділу по довіреності;

від відповідача –Борзило Л.Ф., гол бух по довіреності від 03.05.2007р.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування  судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв’язку з чим відповідно до п. 21 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України  таке фіксування судом не здійснювалося.

Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Позов подано за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 17 та ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Виходячи з компетенції органів державної податкової служби, визначеної Законом України «Про державну податкову службу в Україні»спори за позовами органів державної податкової служби про стягнення сум податкового боргу підлягають розглядові судами за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Тому, виходячи з суб’єктного складу сторін, предмету судового розгляду та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження у даній справі здійснювалося за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Суть спору: заявлено вимоги про:

- стягнення з відповідача суми боргу по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 266500 грн. 34 коп.

В судовому засіданні представником позивача подано заяву про зміну та зменшення позовних вимог за якою він просить стягнути з відповідача боргу по податку з доходів фізичних осіб у сумі 263794 грн. 48 коп.

Дана заява прийнята судом до провадження.

Представник позивача наполягав на зменшених позовних вимогах.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 03.05.2007р. №22, поданому у попередньому судовому засіданні 04.05.2007р. визнав адміністративний позов у повному обсязі у сумі 263794 грн. 48 коп.

Представники обох сторін подали заяви про вирішення справи по суті у попередньому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач має право визнати адміністративний позов повністю або частково. Відповідач наділений таким правом і під час попереднього судового засідання, що передбачено ст. 112 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 136 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач може визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. При цьому судове рішення у зв’язку з визнанням адміністративного позову ухвалюється за правилами, встановленими ст.ст. 112, 113 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 4 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України якщо під час попереднього провадження відповідач визнав позов, суд може прийняти постанову про задоволення адміністративного позову.

Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю.

Клопотання відповідача про розстрочення погашення податкового боргу не підлягає задоволенню на даному етапі судового провадження у справі виходячи з наступних підстав.

Згідно п. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду, що видав виконавчий лист, із поданням, а сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

На даний час рішення ще не набрало законної сили, виконавчий документ не видано, виконавче провадження не відкрито, тобто відповідач у справі не набув статусу сторони виконавчого провадження. Тому, виходячи з положень наведеної норми, клопотання про розстрочення виконання судового рішення не може бути вирішено на даному етапі судового провадження у справі.

Разом з тим, відповідач не позбавлений буде права звернутися з заявою про відстрочення (розстрочення) виконання даного судового рішення після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України  звернення судових рішень в адміністративних справах до примусового виконання здійснюється на підставі виконавчого листа, який видається судом за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено осіб, які брали участь у справі про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом 5-денного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 51, 87, 94, 98, 112, 113, 121, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Слобожанська», м. Сватове Луганської області, кв. Докучаєва, б. 8, ідентифікаційний код за борг по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 263 794 грн. 48 коп. на користь державного бюджету.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 04.05.2007р.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко