СУД
РІШЕННЯ

"17" квітня 2007 р.

Справа №  2/37

Господарський суд Кіровоградської області у
складі судді ДеревінськоїЛ.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу
№ 2/37

за
позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Полтава

до відповідача: товариства з
обмеженою відповідальністю "Любава", м.Олександрія Кіровоградської
області

про стягнення 24304,92 грн.

Представники:

від позивача - участі не брав, про
час і місце розгляду справи повідомлений належним чином;

від відповідача - ОСОБА_2.,
довіреність № б/н  від ІНФОРМАЦІЯ_1;

Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 подано позов до товариства з обмеженою відповідальністю
"Любава" про стягнення 24304,92 грн., з яких 23705 грн. основного
боргу та 599,92 грн. пені.

Відповідач у відзиві на позовну
заяву від НОМЕР_1 заперечив позовні вимоги в частині стягнення 23705 грн.
основного боргу та 599,92 грн. пені, мотивуючи тим, що станом на 17.04.2007р.
заборгованість перед позивачем становить 15000 грн. Продукція відповідачем на
відповідну суму не реалізована, письмових вимог від позивача про повернення
продукції не надходило та відповідач не взяв на себе обов'язок повернути її за
свій рахунок.

Розглянувши наявні матеріали
справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 та  товариством з обмеженою
відповідальністю "Любава"
укладено договір комісії  № б/н
відІНФОРМАЦІЯ_2р.

Згідно п.1.1 договору комітент (
фізична особа - підприємець ОСОБА_1.) передає свої товари комісіонеру ( ТОВ
"Любава") для їх реалізації на умовах комісії.

Відповідно до п.8.1 договору
комісіонер зобов'язаний перерахувати грошові кошти за проданий товар комітента
на протязі 3 -х днів після отримання коштів від покупця.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачем на виконання умов договору передано відповідачеві товар згідно
накладної № НОМЕР_2р. на суму 19660 грн. та довіреності серії ЯЗХ №НОМЕР_3р., а
також накладної №НОМЕР_4р. на суму 35735 грн., одержання відповідного товару
підтверджується підписом та відтиском печатки відповідача на зазначеній
накладній, що в відповідності до Інструкції про порядок реєстрації виданих,
повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей № НОМЕР_5р. є
належним доказом підтвердження отримання товару.

Відповідач свої зобов'язання за
договором не виконав, за отриманий товар розрахувався частково.

Заборгованість перед позивачем
станом на 16.06.2006р. в розмірі 23535 грн. підтверджена відповідачем в листі
за № НОМЕР_5.

В акті звірення розрахунків від
31.10.206р. сторонами підтверджена заборгованість відповідача в сумі 23705
грн., без зауважень та заперечень.

За твердженням позивача, на час
звернення з позовом до суду заборгованість відповідача становить на суму 23705
грн.

Згідно статті 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

У відповідності до статті 526
Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього кодексу,  інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв  ділового обороту  або
інших  вимог,  що
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується  передати
майно  (товар)  у
власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

17.04.2007р. відповідачем подані до
суду докази часткового проведення розрахунків з позивачем, у відповідності до
платіжних доручень № НОМЕР_6р. на суму 1000 грн., № НОМЕР_7р. на суму 1000
грн., №НОМЕР_8р. на суму 2000 грн. та № НОМЕР_9р. на суму 4705 грн.  Крім того, заборгованість перед позивачем за
не реалізовану продукцію в розмірі 15000 грн. визнано.

З врахуванням доказів сплати
відповідачем заборгованості, у відповідності до платіжних доручень № НОМЕР_6р.,
№ НОМЕР_7р. та №НОМЕР_8р. на загальну суму 4000 грн., тобто до 30.01.2007р. -
дати звернення з позовом до суду, позовні вимоги в частині стягнення 4000 грн.
боргу задоволенню не підлягають в зв'язку з безпідставністю їх заявлення.

Враховуючи платіжне доручення №
НОМЕР_9р. про сплату відповідачем заборгованість в розмірі 4705 грн., тобто
після дати звернення з позовом до суду, суд приходить до висновку про
необхідність припинення провадження у справі в частині стягнення 4705 грн., в
зв'язку з відсутністю предмету спору на підставі п.1.1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу України.

Доказів сплати заборгованості в
розмірі 15000 грн. відповідачем до суду не подано. Отже, позовні вимоги про
стягнення 15000 грн. боргу за отриманий товар
обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно п. 3.6 договору у випадку
затримки повернення товару чи коштів в сумі вартості товару, виплатити пеню
комітенту в розмірі 0,5% від суми неоплаченого товару за кожен банківський
день.

Позивач просить стягнути з
відповідача пеню за прострочку сплати боргу за період з 01.10.2006р. по
20.12.2006р. на суму 599,92 грн.

Статтею 546 Цивільного кодексу
України передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема,
неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно
статті 549 ЦК України, є грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові
у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється
у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен
день прострочення виконання.

Позовні вимоги в частині стягнення
пені за період з 01.10.2006р. по 20.12.2006р. підлягають задоволенню частково
на суму 336,18 грн., з врахуванням дат та сум часткової сплати відповідачем
заборгованості.

Отже, позовні вимоги про стягнення
263,74 грн. пені задоволенню не підлягають в зв'язку з безпідставністю їх
заявлення.

Заперечення відповідача викладені у
відзиві на позовну заяву від НОМЕР_1 судом не приймаються, оскільки
спростовуються п.п. 3.4, 3.7 договору та гарантійним листом від 16.06.20006р.
за № НОМЕР_5. Інших доказів повідомлення позивача про не реалізований товар
відповідачем суду не подано.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита та на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, покладаються на
відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 546,
549, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, п. 1.1. ч.1 ст. 80,  82,
83, 84, 85, 116, 117  Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Любава", вул. 6 Грудня, 130, м.Олександрія
Кіровоградської області ( р/р 6001 в КФ КБ «Приватбанк», МФО 323583,
код 22215497) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 ( р/р
НОМЕР_10 ПРУ КБ Приватбанк м. Полтава, МФО НОМЕР_11, кодНОМЕР_12)боргу в
розмірі 15000 грн., пені в розмірі 336,18 грн., а також судові витрати на
державне мито в сумі 200,41 грн. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі 97,29 грн.

Наказ видати стягувачеві після
набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в
частині стягнення 4000 боргу та 263,74 грн. пені, відмовити.

Провадження в частині стягнення
4705 грн. боргу, припинити.

Рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленого законом
порядку.

Суддя