КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

05.02.07 р.          № 11/401

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Розваляєвої  Т.С.

при секретарі:                              Котелянець О.О.

За участю представників:

від позивача --  не з’явились;

від відповідача -Подобайло І.В. (дов. № 10401010-017 від 25.01.2007 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова, м. Харків

на постанову Господарського суду м.Києва від 23.10.2006

у справі № 11/401  (Євсіков О.О.)

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальнітю "Вічунай-Україна", м. Харків

до           Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова, м.Харків

про          визнання нечинним та скасування рішення

Суть постанови і скарги:

Постановою господарського суду м. Києва від 23 жовтня 2006 року, яка прийнята у справі № 11401-А (суддя – О.О.Євсіков), позов товариства з обмеженою відповідальністю “Вічунай-Україна” (надалі – Позивач, Товариство) до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова (надалі – Відповідач, Інспекція) про визнання нечинним та скасування рішення був задоволений повністю (л.с. 103-110).

Державна податкова інспекція у Дзержинському районі м. Харкова, не погоджуючись з прийнятою постановою судом першої інстанції, звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати цю постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (л.с. 114-115).

Товариство з обмеженою відповідальністю “Вічунай-Україна” не погоджується з вимогами, що викладені Відповідачем в апеляційній скарзі, а тому просить залишити постанову господарського суду м. Києва від 23 жовтня 2006 року без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення з підстав, викладених у запереченні на апеляційну скаргу № 0108 від  08.12.2006 року (л.с. 122).

Враховуючи, що матеріали справи містять належні докази повідомлення Позивача про день і час судового засідання по розгляду апеляційної скарги Інспекції, що підтверджується ухвалою від 12.12.2006 року, повісткою про виклик та поштовим повідомленням із відміткою про вручення повістки про виклик (л.с. 119, 120, 125), апеляційний суд вважає за можливе розглянути скаргу Інспекції без участі уповноважених належним чином представників Товариства.

Заслухавши усні пояснення представника Відповідача в судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Вічунай-Україна” звернулосьдо господарського суду м. Києва із позовом № 0208 від 02.08.2006 року, в якому просило визнати нечинним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова про застосування штрафних санкцій № 0 від 29.03.2006 року (надалі – Рішення) (л.с. 5-9). Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що Інспекцією неправомірно нараховані штрафні санкції в сумі 265 283 грн. 55 коп. за порушення законодавства щодо порядку здійснення касових операцій, оскільки Інспекцією під час перевірки не врахований встановлений у 10 000 грн. 00 коп. ліміт каси Позивача та не досліджувались записи касової книги  Товариства та причини, за яких понадлімітні суми не здавались до банку. Також,  Позивач зазначає, що за договором з банківською установою встановлений режим інкасації, до початку якого працівниками Відповідача була здійснена перевірка у день проведення інкасації  каси Товариства, у зв’язку з чим саме з таких причин була невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків з сумою, зазначеною в денному Х-звіті. Товариство вважає, що Рішення Інспекції має бути визнано нечинним  та скасоване згідно Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, ст. 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та ст.ст. 2, 4, 104, 105, 106 Кодексу адміністративного судочинства України (л.с. 5-9).

В заяві  № 0310-01 від 03.10.2006 року Товариство уточнило позовні вимоги в частині обґрунтування позовних вимог (л.с. 62-64).

Постановою господарського суду м. Києва від 23 жовтня 2006 року позов товариства з обмеженою відповідальністю “Вічунай-Україна” до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова про визнання нечинним та скасування рішення був задоволений повністю.

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції посилається на те, що складені, роздруковані та підклеєні Х-звіти у зареєстрований Книзі обліку розрахункових операцій за результатами роботи Харківської філії Товариства 17.03.2006 року та 18.03.2006 року відповідають вимогам законодавства щодо порядку здійснення та оформлення касових операцій та підтверджуються оригіналами касових чеків за відповідні дні, а відповідна отримана сума в розмірі 53 056 грн. 71 коп.  оприбуткована в касі Позивача після проведення Z-звіту з анулюванням РРО, що підтверджується прибутковими касовими ордерами. Також, місцевий суд зазначив, що отримані у вихідні дні кошти не вважаються понадлімітними в день їх надходження та мають здаватись до установи банку  у наступний робочий день, яким був 20.03.2006 року, коли розрахункові операції Товариством не проводились, а відповідно до особливих умов інкасації згідно укладеного Позивачем із установою банку договору проведення інкасації відбувається з 15 до 16 години, тоді як проведення перевірки Інспекцією відбулось до означеного часу; встановлені ж  працівниками Відповідача  порушення здійснення та проведення касових операцій не відповідають  наявним у справі доказам та нормам діючого законодавства. При цьому, місцевий суд керувався Порядком  реєстрації  та ведення  книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженим Наказом Державної податкової адміністрації України від 01.12.2000 року № 614, Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, ст.ст. 3, 22 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та ст.ст. 2, 9, 69-71, 94, 97, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) (л.с. 103-110).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Відповідача у відкритому судовому засіданні апеляційний господарський суд вважає, що постанова господарського суду м. Києва від 23 жовтня 2006 року, яка прийнята у даній справі, є законною і обґрунтованою у зв’язку з повним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, відповідністю висновків, викладених в постанові суду, обставинам справи та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. За таких умов, оскаржувана постанова підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга  Інспекції без задоволення.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне констатувати, що Відповідач в порушення вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, як у суді першої інстанції, так і при апеляційному провадженні.

Так, в апеляційній скарзі Інспекція стверджує, що зафіксовані під час перевірки діяльності Товариства правопорушення останнього у вигляді невідповідності суми готівкових коштів на суму 53 056 грн. 71 коп. на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена у поточному звіті реєстратора розрахункових операцій, не заперечується головним бухгалтером  філії Товариства, де була проведена перевірка, у зв’язку з чим штрафні санацій згідно оспорюваного Рішення застосовані правомірно. Вказані твердження викладені без врахування всіх обставин справи у сукупності та без застосування всіх належних норм діючого законодавства з наступних підстав.

Згідно п. 13 ст. 3 Закону України “Про застосування  реєстраторів  розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (надалі – Закон) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Санкція за порушення визначеної норми  встановлена ст. 22 Закону та передбачає, що у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність. Порядок ведення касових операцій також регулюється  Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 (надалі – Положення), п. 2.6 якого встановлено, що  уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах. Пунктом 2.7 Положення передбачено, що виходячи з потреби прискорення обігу готівкових коштів і своєчасного їх надходження до кас банків для підприємств, що здійснюють операції з готівкою в національній валюті, установлюються ліміт каси та строки здавання готівкової виручки (готівки) відповідно до вимог глави 5 цього Положення.  Відповідно до п. 3.7 Положення приймання одержаної з банку готівки в касу та видача готівки з каси для здавання її до банку оформляються відповідними касовими ордерами (прибутковим або видатковим) з відображенням такої касової операції в касовій книзі. Документом, що свідчить про здавання виручки до банку, є відповідна квитанція до прибуткового документа банку на внесення готівки, засвідчена підписами відповідальних осіб банку та відбитком печатки (штампа) банку. Документом, що свідчить про здавання виручки до банку через інкасаторів, є копія супровідної відомості до сумки з готівковою виручкою (готівкою), засвідчена підписом та відбитком печатки інкасатора-збирача. Пунктом 5.1 Положення визначено, що строки здавання підприємствами готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках визначаються підприємством і встановлюються за погодженням з відповідним банком (у якому відкрито рахунок підприємства, на який зараховуються кошти). Якщо підприємства працюють у вихідні та святкові дні і не мають змоги, через відсутність відповідної домовленості з банком на інкасацію, здати одержану ними за ці дні готівкову виручку (готівку), то вона має здаватися підприємствами до банку протягом операційного часу наступного робочого дня банку та підприємства. Установлені згідно із зазначеними вимогами строки здавання готівкової виручки (готівки) підприємствами узгоджуються з банком і визначаються в договорах банківського рахунку між підприємствами та банками.  При цьому, п. 5.10 Положення (в редакції, що діяла на момент здійснення щодо Позивача перевірки та прийняття оспорюваного рішення) встановлює, що готівкові кошти не вважаються понадлімітними в день їх надходження, якщо вони були здані в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих банків не пізніше наступного робочого дня банку або були використані підприємством (без попереднього здавання їх до банку і одночасного отримання з каси банку на зазначені потреби) наступного дня на господарські потреби. Не вважаються понадлімітними в день їх надходження і ті готівкові кошти, що надійшли до кас підприємств у вихідні та святкові дні та були здані в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих банків наступного робочого дня банку та підприємства або були використані підприємством (без попереднього здавання їх до банку і одночасного отримання з каси банку на зазначені потреби) наступного робочого дня на господарські потреби.

Матеріалами справи підтверджується, що перевірка дотримання Позивачем норм законодавства щодо правомірності проведення розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу проводилась згідно акту № 002636  20.03.2006 року – у понеділок о 14:34 год. (л.с. 55-56),  а  розрахункові документи підтверджують  здійснення Товариством розрахункових операцій за готівку у дні, що передували  дню перевірки – 17.03.2006 року – в п’ятницю після  проведення інкасації установою банку, та 18.03.2006 року – суботу - вихідний день, коли банківська установа не працює (л.с. 16-19). Згідно наявних в справі договору № 11-082-356 від 01.03.2006 року про інкасацію готівкової виручки та додатку до нього (л.с. 68-72) режим проведення установою банку інкасації Товариства – понеділок - п’ятниця з 15:00 – 16:00 год..  Копія супровідної відомості до сумки з готівковою виручкою № 3237 від 20.03.2006 року (л.с. 20) підтверджує, що  виявлена Інспекцією під час перевірки сума готівки на місці проведення розрахунків  Товариства  - 53 056 грн. 71 коп.  була передана під час інкасації 20.03.2006 року  після проведення Відповідачем перевірки у встановлений час згідно визначеного вище режиму інкасації відповідно до умов згаданого договору про інкасацію готівкової виручки.

Між тим, Інспекцією в тексті скарги та під час проведення судового засідання в апеляційній інстанції не коментуються викладені вище положення законодавства щодо порядку проведення розрахунків із застосуванням  реєстраторів  розрахункових операцій, порядку проведення та оформлення готівкових операцій,  викладені обставини та наявні у справі докази, а також  відповідне проведення у філії Позивача  касових операцій  та відповідне отримання готівкових коштів  у попередні дні, що передували дню проведення перевірки Інспекцією та були вихідними днями, тоді як у день перевірки розрахункові операції не проводились, а також час інкасації коштів у Товариства установою банку та співвідношення такого часу із часом проведення  вказаної перевірки з боку Відповідача.

У зв’язку з вищевикладеним аналізом матеріалів справи, наявних доказів, а також норм діючого законодавства слід зробити висновок про те, що Інспекцією неправомірно встановлено порушення з боку підприємства Позивача порядку здійснення операцій із застосуванням реєстратора розрахункових операцій, встановленні невідповідності коштів на місці проведення розрахунків та  застосування штрафних санкцій згідно спірного Рішення.

Таким чином, Відповідачем не доведена неправомірність задоволення місцевим судом позовних вимог Товариства про скасування оспорюваного ним рішення Інспекції та прийняття оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, керуючись Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, нормами ст.ст. 3, 22 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та ст.ст. 49, 51, 69, 70, 71, 72, 79, 86, 143, 160, 184, 185, 187, 195, 196, 200, 205, 206, 209 та п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.          Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова залишити без задоволення, а постанову господарського суду м. Києва від 23 жовтня  2006 року у справі № 11401-А без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її виготовлення в повному обсязі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

2.          Справу №  11401-А повернути до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя          Коваленко В.М.

Судді

Вербицька О.В.

Розваляєва  Т.С.