ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" травня 2007 р.
Справа  № 27/307-06-9210

За позовом державного підприємства „Іллічівський морський торгівельний порт” до державного підприємства „Одеська залізниця” про стягнення 10138,08 грн.

Суддя Семенюк Г.В.

Представники:

Від позивача:
Остапов В.В., довіреність № 59 від 30.140.2006 року;

Від відповідача:
Слюсар М.М., довіреність № 407 від 15.09.2005 року;

Суть спору:
Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення 10138,08 грн.

Суд встановив:
Позивач не надав до суду доказів наявності вини відповідача у ДТП, причинного зв’язку між діями працівника відповідача і ДТП та документи витребувані в Ухвалах господарського суду Одеської від „13” вересня 2006 року, 02.10.2006 року та 08.11.2006 року, що перешкоджає розгляду спору по суті.

Ухвалою від „13” вересня 2006 року господарським судом Одеської області було порушено провадження по справі № 27/307-06-9210 за позовом державного підприємства „Іллічівський морський торгівельний порт” до державного підприємства „Одеська залізниця” про стягнення 10138,08 грн.

Предметом позову за означеною справою є відшкодування матеріальної шкоди завданої позивачу в результаті зіткнення тепловозу з трактором Т-150 інв. № 59 та причепом „Дроубар” інв. № 4-24, що належати позивачу.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України, - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, - юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України, - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, -  шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 зазначеної статті визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. При цьому, для настання відповідальності необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина особи, яка заподіяла шкоду. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Без встановлення вини працівників позивача та відповідача, що керували трактором Т-150 інв. № 59 і причепом „Дроубар” інв. № 4-24 та тепловозом, а також без встановлення причинного зв'язку між діями працівників позивача і відповідача та скоєним ДТП неможливо становити наявність складу цивільного правопорушення передбаченого ст. 1166 та 1187 ЦК України, що в свою чергу унеможливлює вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 12 ГПК Україні, - господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні  і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Питання про становлення вини працівників позивача та відповідача у скоєнні ДТП згідно ст. 12 ГПК України не віднесено до компетенції господарських судів та відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України та глави 10 КоАП України такі спори повинні вирішуватись в місцевих загальних судах.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, - обставини справи, які  відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, односторонні акти про встановлення вини працівників позивача та відповідача надані останніми під час судового розгляду справи не можуть бути прийняті судом в якості доказів по справі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України та глави 10 КоАП України наявність вини у скоєнні ДТП повинна бути підтверджена рішенням (постановою) суду, а не односторонніми актами сторін спору.

Постанови місцевого суду про визнаний винним машиніста потягу або водія трактору в здійсненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 123, 124 КоАП України, ні позивачем ні відповідачем на вимогу суду (Протокол судового засідання від 02.04.2007 року) до господарського суду Одеської області надано не було, що унеможливлює розгляд справи по суті.

З таких обставин, позов державного підприємства „Іллічівський морський торгівельний порт” до державного підприємства „Одеська залізниця” про стягнення 10138,08 грн., - слід залишити без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України.

Аналогічну правову позицію щодо необхідності залишення без розгляду позовної заяви у зв’язку із ненаданням витребуваних судом документів, необхідних для вирішення спору, висловив Одеській апеляційний господарський суд в своїй Постанові від 30.03.2004 року зі справи № 27/347-03-7807.

Крім того, ухвалами господарського суду Одеської області від „13” вересня 2006 року, 02.10.2006 року та 08.11.2006 року суд зобов’язав позивача надати до суду оригінали документів доданих до позову, акт експертизи про визначення вартості відновлювального ремонту трактору, документи про право власності на трактор Т-150 інв. № 59 та причеп „Дроубар” інв. № 4-24 (замість правовстановлюючих документів позивачем до суду були надані лише облікові картки).

Позивач не надав витребувані судом документи, що також перешкоджає  вирішенню спору по суті.

Станом на 03.05.2007 року можливість подальшого відкладення розгляду справи відсутня у зв’язку з закінченням всіх строків відведених ст. 69 ГПК України для розгляду справи.

Згідно п. 5 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач  без  поважних  причин  не   подав витребувані господарським  судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського  суду і його нез'явлення перешкоджає  вирішенню спору.

З таких обставин, позов державного підприємства „Іллічівський морський торгівельний порт” до державного підприємства „Одеська залізниця” про стягнення 10138,08 грн., - також слід залишити без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України.

Після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Керуючись п. 5 ст. 81, ст. 86 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1.
Позов державного підприємства „Іллічівський морський торгівельний порт” до державного підприємства „Одеська залізниця” про стягнення 10138,08 грн., - залишити без розгляду.

2.
Видати державному підприємству „Іллічівський морський торгівельний порт” (68001, Одеська обл., м. Іллічівськ, пл. Праці, 6) довідку про повернення з державного бюджету державного мита у сумі 102 грн., що перераховане платіжним дорученням № 1320 від 06.09.2006 року.

Суддя