ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2007 р.
№ 08/345-05

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого судді
Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
ТОВ “Енергосоюз”

на  постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.2006

у справі
№08/345-05 господарського суду Харківської області

за позовом
АК “Харківобленерго”

до
1)          ТОВ “Енергосоюз”
2)          ВАТ “Бізнес-сервіс”

третя особа
ДП ТЕЦ-2 “Есхар”

про
визнання недійсним договору

за участю представників сторін від:

позивача:
не з’явились

відповідачів:
не з’явились

третьої особи:
не з’явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.09.2006 (суддя Ковальчук Л.В.), залишеною без змін постановою колегії суддів Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.2006 (судді Могилєвкін Ю.О. –головуючий, Пушай В.І., Плужник О.В.), повернута без розгляду зустрічна позовна заява ТОВ “Енергосоюз” до АК “Харківобленерго” про стягнення грошових коштів.

Ухвала та постанова прийняті з посиланням на положення пунктів 4 та 10 статті 63 ГПК України.

Не погоджуючись з прийнятими ухвалою та постановою, ТОВ “Енергосоюз” звернулось з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.  На думку скаржника, вимога Господарського процесуального кодексу України щодо надання доказів сплати державного мита  та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу встановлена лише до первісного позову і не розповсюджується на зустрічну позовну заяву.

Представники сторін своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні касаційної інстанції не скористались.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні правильність застосування норм чинного процесуального законодавства в постанові апеляційного та ухвалі місцевого господарських судів, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 60 ГПК України відповідач має право до прийняття рішення зі спору подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним позовом. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Загальні правила подання позовних заяв до господарського суду визначаються приписами статей 54-57 ГПК України. Відтак, довід скаржника про невстановлення Господарським процесуальним кодексом України обов‘язку справляння державного мита із зустрічної позовної заяви, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Отже, чинним процесуальним законодавством чітко встановлено, що при поданні зустрічної позовної заяви повинно бути сплачено державне мито у встановлених порядку і розмірі. Ця вимога є обов’язковою та безумовною для прийняття такої заяви до розгляду.

Як встановлено судами попередніх інстанцій і вбачається з матеріалів справи, ТОВ “Енергосоюз”, звернувшись в межах справи №08/345-05 з зустрічною позовною заявою до АК “Харківобленерго” з самостійною матеріально-правовою вимогою про стягнення грошових коштів, не додало доказів сплати державного мита.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що зустрічна позовна заява подана з порушенням чинного процесуального законодавства, а тому господарський суд першої інстанції обґрунтовано повернув її без розгляду.

Разом з тим, за змістом ст. 47-1 ГПК України таким видом судових витрат як витратами на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу передбачається забезпечити саме судовий процес, а не розгляд позову, тому, оскільки зустрічний позов подається в межах вже розпочатого судового процесу, плата за інформаційно-технічне забезпечення якого вже внесена, повторне внесення цієї плати не передбачається

Отже, посилання суду першої інстанції на п. 10 ч. 1 ст. 63 ГПК України  є помилковим, на що суд апеляційної інстанції уваги не звернув, однак, ця обставина не призвела до прийняття неправильної ухвали і відповідно до ч. 2 ст. 104 ГПК України у суду апеляційної інстанції не було підстав для її зміни або скасування, тобто не позбавляє оскаржувані судові акти законної сили, оскільки несплата заявником зустрічного позову державного мита є достатньою самостійною підставою для їх ухвалення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування або зміни ухвали місцевого і постанови апеляційного господарських судів відсутні.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-8, п.1 ч.1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.2006р. у справі №08/345-05 залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Д.Кривда

Судді                                                                                          Г.Жаботина

А.Уліцький