ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2007 р.
Справа № 14/8-299

14 год. 40 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі

при секретарі судового засідання

Розглянув справу

за позовом  1. Відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації вул. Хмельницького, 41, м. Зборів, Тернопільська область, 47201   2. Зборівський дитячий ясла-садок №2, вул. Данила Галицького, 4, м. Зборів, Тернопільська область, 47201

до  Зборівської міської ради вул. Б. Хмельницького, 13, м. Зборів, Тернопільська область, 47201        третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Зборівська районна рада  вул. Б. Хмельницького, 24, м. Зборів, Тернопільська область, 47200

про  скасування рішення Зборівської міської ради від 17 січня 2007 року №122.

За участю представників сторін:

позивача - 1: Нечай Я.В., розпорядження № 17 від 15.01.04р.,

позивача - 2: Кулявюк М.Р., наказ № 255-К від 23.08.84 р.,

відповідача:  Лучин І.З.,  доручення,

третьої особи: Парацій О.З., доручення

Суть справи:

Відділ освіти Зборівської районної державної адміністрації, м. Зборів, Тернопільська область, Зборівський дитячий ясла-садок №2, м. Зборів, Тернопільська область звернулися у господарський суд з позовом до  Зборівської міської ради, м. Зборів, Тернопільська область, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Зборівська районна рада, м. Зборів, Тернопільська область про скасування рішення Зборівської міської ради від 17 січня 2007 року №122.

Заявлені вимоги, підтримані в судовому засіданні повноважними представниками у повному обсязі, позивачі обґрунтовують тим, що оспорюване рішення відповідача не ґрунтується на чинному законодавстві України, зокрема приписах Конституції України та прийняте органом місцевого самоврядування за відсутності на те повноважень визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідач у своїх письмових поясненнях проти позову не заперечує.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Зборівська районна рада, згідно пояснень повноважного представника проти позову  заперечує.

В процесі розгляду справи представникам сторін роз'яснено належні їм права та обов'язки, передбачені ст. 49, 51, 54, 130 КАС України.

За відсутності відповідного клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

17.01.2007 року Зборівська районна рада звернулась із листом №01-4/21-15 до Зборівського міського голови про передачу частини приміщень дитячого садка №2 у м. Зборові у власність територіальних громад сіл, міста та селища Зборівського району для послідуючого облаштування у них Зборівського районного будинку дитячої творчості.

За результатами розгляду вказаного листа рішенням шостої сесії п'ятого скликання Зборівської міської ради №122 від 17.01.2007р. передано у власність територіальних громад сіл, міста та селища Зборівського району частину приміщення дитячого садка №2 в м. Зборові по вул. Д. Галицького, 2 загальною площею м2 /2 кімнати на першому поверсі/ та 4 кімнати на другому поверсі західного крила приміщення дитячого садка №2.

25 січня 2007 року працівниками дитячого садка №2 із посиланням на те, що адміністрація дошкільного закладу не була проінформована про розгляд органом місцевого самоврядування питань, пов'язаних із передачею частини спірного приміщення  іншим особам, на адресу міського голови направлено листа про перегляд рішення Зборівської міської ради.

Цього ж числа батьками дітей, що відвідують дитячий садок №2 у м. Зборові на адресу органу місцевого самоврядування направлено звернення про скасування рішення  шостої сесії п'ятого скликання Зборівської міської ради №122 від 17.01.2007р.

Зважаючи що вказані звернення органом владних повноважень задоволені не були, позивачами правовий акт індивідуальної дії, прийнятий органом місцевого самоврядування   17.01.2007р. за № №122  оспорений у судовому порядку.

Оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Ратифікувавши  Конвенцію ООН про права дитини (Постанова ВРУ № 789-XII  від 27.02.1991року) Україна взяла на себе зобов'язання вжити необхідних, законодавчих, адміністративних та просвітницьких заходів щодо забезпечення прав та інтересів дітей.

Статтею 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей,  незалежно від того,  здійснюються вони державними чи приватними установами,  що займаються питаннями соціального забезпечення, судами,    адміністративними    чи законодавчими   органами,  першочергова    увага    приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При цьому положеннями статті 18 наведеного акту,  держави - учасниці Конвенції взяли на себе зобов'язання вживати всіх необхідних заходів для забезпечення того,  щоб діти,  батьки яких  працюють,  мали  право користуватися  призначеними  для  них  службами  й  установами  по догляду за дітьми, забезпечуючи розвиток мережі дитячих установ.

Пунктом 3.6  Постанови ВР України від 22 вересня 2005 року № v0491555-05 вказано про недопущення скорочення,   приватизації   та  перепрофілювання існуючої мережі дошкільних навчальних закладів, а пунктом 3.8 наведеного нормативно - правового акту заборонено використання не за призначенням дитячих дошкільних закладів.

Пунктом 5 статті 16 Закону України „Про дошкільну освіту” (далі - Закон) визначено, що майно, яке є державною або  комунальною  власністю  (земельні ділянки,   будівлі,   споруди,   обладнання  тощо),  придбання  чи відокремлення якого  призначене  для  здобуття  дітьми  дошкільної освіти, використовується виключно із зазначеною метою, тобто лише для облаштування ясел та дитячих садків (стаття 12 Закону, п.3 Постанови КМ України від 12.03.2003 р. № 305).

Крім того, положеннями п.6 статті 16 наведеного нормативно-правового акта визначено, що  засновник (власник) державного чи комунального дошкільного навчального закладу не має права зменшувати  в  ньому  площу  території,  кількість  груп,  а також здавати в оренду приміщення (будівлі).

Із матеріалів справи слідує, що оспорюваний правовий акт індивідуальної дії прийнятий суб'єктом владних повноважень без врахування вимог нормативно -  правових актів, що регламентують спірні правовідносини і перелічені вище.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до п.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно статті 25 Закону сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно з ст.12 Закону України “Про власність” від 07.02.1991р. №697-12 ст.ст.11,202,328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 4 Закону №697-12 визначено, що власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої не забороненої законом діяльності.

Обгрунтовуючи наявність у органу місцевого самоврядування права власності на спірне приміщення, у якому знаходиться  дитячий садок №2 в м. Зборові по вул. Д. Галицького, 2, відповідач посилається  на те, що дошкільний заклад знаходиться у нього на балансі (довідка 342 від 22.02.2007 року у матеріалах справи).

При цьому суд враховує, що відповідно до п. 3 наказу Міністерства фінансів України “Про затвердження Положень (стандартів) бухгалтерського обліку” від 31.03.1999 №87 баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, звітом про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов’язання і власний капітал, визначення складу і вартості майна. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства а відтак і не може являтись правовстановлюючою підставою виникнення права власності або інших прав на майно.

Інших документів, виданих уповноваженими законом органами, які б засвідчували наявність у суб'єкта владних повноважень права власності на спірні приміщення, Зборівською міською радою не представлено.

За таких обставин в сукупності, суд враховує приписи статті 71 КАС України, згідно із якою  в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій  покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч вказаної норми,  належних та допустимих доказів, які б  підтверджували правомірність дій суб'єкта владних повноважень  у спірних правовідносинах суду не представлено, а відтак   позовні вимоги, як обґрунтовані та належним чином доведені   слід задовольнити в повному обсязі.

При цьому судом враховується і заява Зборівського міського голови (ч.14 п.3 статті 42 Закону) із тексту якої слідує , що відповідач в повному обсязі визнає позов відділу освіти Зборівської райдержадміністрації та дитячого садка №2.

У відповідності до ст. 94, 95, 97, 98 КАС України судові витрати по справі підлягають відшкодуванню відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації  із Державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.  6, 7, 86, 89, 94 - 98, 156, 162, 163 КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.  Позов задоволити.

2.  Скасувати рішення Зборівської міської ради від 17 січня 2007 року №122.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації (вул. Б.Хмельницького, 41, м. Зборів, Тернопільська область) - 3 (три) грн. 40 коп. сплаченого державного мита.

4. Виконавчий лист видати за заявою  відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі - 07 березня 2007 року - до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя