ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 квітня 2007 р.

№ 2-21/15170-2006

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Козир Т.П.- головуючого, Ковтонюк
Л.В., Плюшка І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційну скаргу ВАТ "Євпаторійське
ремонтно-транспортне підприємство" на постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 8 лютого 2007 року у справі господарського
суду Автономної Республіки Крим за позовом ВАТ "Євпаторійське
ремонтно-транспортне підприємство" до СПД -фізичної особи ОСОБА_1 про
розірвання договору оренди, виселення та стягнення боргу,

У С Т А Н О В
И В:

У вересні 2006 року ВАТ
"Євпаторійське ремонтно-транспортне підприємство" звернулось до
господарського суду з позовом до СПД -фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 3900
грн. боргу з орендної плати, розірвання договору НОМЕР_1 від 16 березня 2004
року оренди нежитлового приміщення та виселення СПД -фізичної особи ОСОБА_1 з
нежилого приміщення загальною площею 45 м2 за адресою:АДРЕСА_1.

Позов обґрунтовано тим, що внаслідок
несплати відповідачем орендної плати за період з липня 2004 до вересня 2006
року виник борг в розмірі 3900 грн.

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 23 листопада 2006 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 8 лютого 2007 року апеляційну скаргу ВАТ
"Євпаторійське ремонтно-транспортне підприємство" залишено без
задоволення, а рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 23
листопада 2006 року -без змін.

Рішення та постанова мотивовані тим,
що даний правочин є нікчемним, оскільки сторонами не було дотримано вимог щодо
форми спірного правочинну, які встановлені в ст. 793 ЦК України.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 23
листопада 2006 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського
суду від 8 лютого 2007 року та прийняти нове рішення, яким позов ВАТ
"Євпаторійське ремонтно-транспортне підприємство" задовольнити в
повному обсязі.

ВАТ "Євпаторійське
ремонтно-транспортне підприємство" стверджує, що судами неправильно
застосовано положення ст. 11, 509, 626 ЦК України.

У судове засідання представники
сторін не з'явились.

Враховуючи, що про час і місце
розгляду касаційної скарги сторони повідомлені належним чином, суд вважає
можливим розглянути справу за їх відсутності.

Обговоривши доводи касаційної
скарги та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК
України однією з умов чинності правочину є
дотримання вимоги до вчинення правочину у формі, встановленій законом.

Судами встановлено, що 16 березня
2004 року між позивачем та відповідачем було укладено договір НОМЕР_1 про
надання в оренду нежитлового приміщення.

Строк дії договору був встановлений
з 16 березня 2004 року по 16 березня 2009 року.

Вимоги до форми договору найму
будівлі або іншої капітальної споруди встановлені в ст. 793 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 793 ЦК
України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої
частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 794 ЦК України встановлено,
що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини),
укладений на строк не менше одного року, підлягає державній реєстрації.

Стаття 210 ЦК України встановлює,
що правочин, що підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його
державної реєстрації.

Судами було встановлено, що
сторонами не було здійснено нотаріального посвідчення та державної реєстрації
спірного договору.

Крім того, згідно з положеннями ч.
1 ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди
(їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який
підписується сторонами договору.

Доказів, що підтверджують передачу
об'єкту оренди орендарю суду надано не було.

Відповідач факт передачі не визнає.

Відповідно до положень ч.1 ст. 220
ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

Нікчемність спірного договору була
встановлена судами першої та апеляційної інстанції.

Беручи до уваги викладене, та
враховуючи те, що сторонами не дотримано вимоги щодо форми спірного договору,
останній, у відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України, не створив будь-яких
юридичних наслідків для сторін у справі, оскільки факт укладення договору не
відбувся, а отже, й підстави для розірвання останнього у суду відсутні.

Доводи заявника свого підтвердження
не знайшли.

Відтак, Вищий господарський суд
України знаходить підставними оскаржувані судові рішення та не вбачає підстав
для їх скасування.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117 -1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України суд,

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від
8 лютого 2007 року -без зміни.

Головуючий
Т. Козир

Судді
Л. Ковтонюк

І.
Плюшко