СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

01.02.2007

Справа №2-21/11736-2006

За позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м. Сімферополь,

до відповідача Алуштинського  виробничого підприємства
водопровідно-каналізаційного господарства, м. Алушта,

про визнання дійсним договору
оренди та усунення перешкод в користуванні майном.

За зустрічним позовом
Алуштинського  виробничого підприємства
водопровідно-каналізаційного господарства, м. Алушта,

до відповідача Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Сімферополь,

про стягнення заборгованості за
орендну плату у розмірі 1414,44 грн.

Суддя Господарського

Суду Автономної Республіки Крим

С.І. Чонгова

Представники:

Позивач ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1
від 16.02.2001 р.

Відповідач Романова Л.М., ю/к, д/п
№ 1 від 02.01.2007 р.

Сутність спору: СПД ОСОБА_1, м.
Сімферополь, звернулася до Господарського Суду АРК із позовом до
Алуштинського  виробничого підприємства
водопровідно-каналізаційного господарства, м. Алушта, у якому просить усунути
перешкоди в користуванні майном - магазином, розташованим на АДРЕСА_1. Крім
того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані з оплатою
державного мита та витрати на інформаційне-технічне забезпечення судового
процесу.

Позовні вимоги позивача мотивовані
наступним. 15.03.2003 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір
оренди. 14.03.2005 р. сторони підписали додаткову угоду до договору оренди,
відповідно до якої термін оренди був продовжений до 15.03.2008 р. На виконання
умов договору позивач своєчасно вносив орендну плату, а також здійснював
обов'язкові платежі, а також плату за використану електроенергію. Однак
відповідач чинить перешкоди позивачу в здійснені підприємницької діяльності.

24 липня 2006 р. Алуштинське  виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного господарства, м. Алушта, звернулося до
Господарського суду АР Крим з зустрічною позовною заявою до Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м. Сімферополь, про стягнення заборгованості за орендну
плату у розмірі 1414,44 грн. та 2422,98 грн. заборгованості за користування
електричною енергією.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані
наступним. 15.03.2003 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір
оренди. 14.03.2005 р. сторони підписали додаткову угоду до договору оренди,
відповідно до якої термін оренди був продовжений до 15.03.2008 р. Позивач
вказує, що відповідач за зустрічним позовом орендну плату та плату за
користування електричною енергією не вносив за період з березня 2003 р. по
вересень 2005 р. У вересні 2005 р. відповідач сплатив заборгованість. А з
жовтня 2005 р. по березень 2006 р. знову не вносив передбачені договором
платежі.

Ухвалою Господарського суду АР Крим
від 22 серпня 2006 р. зустрічний позов Алуштинського  виробничого підприємства
водопровідно-каналізаційного господарства, м. Алушта, до СПД ОСОБА_1 був
прийнятий до провадження та об'єднаний з первісним позовом.

07 вересня 2006 р. позивачем за
первісним позовом був наданий відзив на зустрічну позовну заяву, у якому вказує
наступне. Позивач вказує, що ВПВКГ не виставляв рахунки на сплату. Крім того,
позивач вказує, що відповідач чинив перешкоди в користуванні приміщенням.

Ухвалою Господарського суду АР Крим
від 03 жовтня 2006 р. провадження по справі було припинено у зв'язку з
призначенням судової бухгалтерської експертизи.

27 листопада 2006 р. від
відповідача за первісним позовом до суду надійшло клопотання про відмову від
проведення експертизи, у зв'язку з тим, що позивач за первісним позовом 18
вересня 2006 р. за квитанцією НОМЕР_2сплатив суму заборгованості за період з
жовтня 2005 р. по квітень 2006 р.

Ухвалою Господарського суду АР Крим
від 22 грудня 2006 р. провадження по справі було поновлено.

У судове засідання з'явився
представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання з'явився, позовні вимоги не визнає з мотивів, викладених у відзиві на
позовну заяву.

У засіданні суду у порядку статті
77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву з 16
січня 2007 р. до 01 лютого 2007 р.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення та заперечення представника позивача, відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2003 р. між Суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Сімферополь, та Алуштинським виробничим
підприємством водопровідно-каналізаційного господарства, м. Алушта, був
укладений договір оренди майна НОМЕР_3.

Відповідно до умов укладеного
договору відповідач за первісним позовом (Орендодавець за договором) передає, а
позивач за первісним договором (Орендар за договором) приймає у строкове платне
користування відокремлено визначене майно, частку надбудови КНС, площею 31,0
кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке знаходиться на балансі
Алуштинського ВП ВКГ, вартість якого визначена відповідно акту оцінки та
складає 15014,00 грн.

Орендар вступає у строкове платне
користування майном у строк, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання
сторонами договору та акту приймання-передачі майна (пункт 2.1. договору).

У пункті 10.1. договору сторони
встановили, що договір укладений строком на 2 роки.

14 березня 2005 р. сторонами було
підписано додаткову угоду про доповнення договору оренди НОМЕР_3 від 15.03.2003
р., відповідно до якої сторони змінили строк дії договору, а саме: пункт 10.1.
договору НОМЕР_3 виклали у наступній редакції „строк дії договору складає три
роки, закінчення дії договору - 15 березня 2008 р.”.

Стаття 793 Цивільного кодексу України
визначає, що договір найму будівлі  або
іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.
Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини)
строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Пункт 4 статті 203 Цивільного
кодексу України встановлює, що правочин має вчинятися у формі, встановленій
законом.

Відповідно до вимог статті 215
Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину  стороною
(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою
статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність  встановлена законом (нікчемний правочин). У
цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Вказаний договір дійсним не
визнавався.

Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що
вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого
повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном,
виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано,
за цінами, які існують на момент відшкодування (пункт 1 частини 1 статті 216
Цивільного кодексу України).

Виходячи з викладеного, приймаючи
до уваги, що договір оренди нерухомого майна від 15.03.2003 р., з додатком про
продовження строку дії договору, укладений сторонами без його нотаріального
посвідчення є нікчемним, суд не має підстав для задоволення вимог позивача щодо
усунення перешкоди в користуванні майном - магазином, розташованим на АДРЕСА_1.

При таких обставинах, вимоги
позивача за первісним позовом задоволенню не підлягають.

За зустрічною позовною заявою
позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача за зустрічним позовом
заборгованості за користування електричною енергією - позовні вимоги підлягають
припиненню за наступними підставами.

У процесі розгляду справи
відповідач перерахував суму 1050,59 грн. згідно квитанції НОМЕР_2 від
18.09.2006 р.

При таких обставинах, вимоги
позивача за зустрічним позовом щодо стягнення 1050,59 грн. підлягають
припиненню на підставі пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального
кодексу України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Позивач за зустрічним позовом не
надав доказів наявності заборгованості з орендної плати у сумі 1414,44 грн. та
у оплаті за користування електроенергією у сумі 1372,39 грн.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності зі ст. 33
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК
України витрати з сплати державного мита та судові витрати, пов'язані з
інформаційно-технічним забезпеченням судового процесу підлягають віднесенню на
сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У засіданні суду було оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Рішення оформлено та підписано відповідно до
ст. 84 ГПК України 26 лютого 2007 р.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 215,
203, 793, 216 Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 77, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені первісного позову
відмовити.

Зустрічний позов задовольнити
частково.

У частині вимог щодо стягнення
1050,59 грн. заборгованості за користування електроенергією - провадження по
справі припинити.

У частині вимог про стягнення
1414,44 заборгованості по орендній платі, 1372,39 грн. заборгованості за
користування електроенергією - відмовити.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м. Сімферополь (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код НОМЕР_4, рік
народженні не відомий, банківські рахунки не відомі) на користь
Алуштинського  виробничого підприємства
водопровідно-каналізаційного господарства, м. Алушта (м. Алушта, вул..
партизанська, 41; р/р 3840 в УСБ м. Алушти, МФО 324032, ЗКПО
03348028, інші банківські рахунки не відомі) 27,54 грн. державного мита та
31,86 грн. витрат пов'язаних з інформаційно-технічним забезпеченням судового
процесу.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м. Сімферополь (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код НОМЕР_4, рік
народженні не відомий, банківські рахунки не відомі) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю „Кримське експертне бюро”, м. Сімферополь (м.
Сімферополь, вул.. К. Маркса, 44, офіс 20; р/р 0855 в АКБ
„Чорноморський банк розвитку та реконструкції”, МФО 384577, ЗКПО 31937105)
81,00 грн. витрат пов'язаних з призначенням експертизи.

Стягнути з Алуштинського  виробничого підприємства
водопровідно-каналізаційного господарства, м. Алушта (м. Алушта, вул..
партизанська, 41; р/р 3840 в УСБ м. Алушти, МФО 324032, ЗКПО
03348028, інші банківські рахунки не відомі) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю „Кримське експертне бюро”, м. Сімферополь (м. Сімферополь,
вул.. К. Маркса, 44, офіс 20; р/р 0855 в АКБ „Чорноморський банк
розвитку та реконструкції”, МФО 384577, ЗКПО 31937105) 219,00 грн. витрат
пов'язаних з призначенням експертизи.

Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чонгова
С.І.