ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"17" квітня 2007 р.                                                            Справа №21/2223-А

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Хекро Пет Лтд" м. Хмельницький

до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому

до Головного управління Державного Казначейства України у Хмельницькій області м. Хмельницький

про визнання неправомірною бездіяльність ДПІ у м. Хмельницькому стосовно повернення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 4954629,00 грн. та стягнення з державного бюджету суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 4954629,00 грн.

Суддя  Огороднік К.М.                    Секретар судового засідання Козій Т.М.

Представники сторін:

від позивача - Янчук С.В. - за довіреністю № 22 від 25.10.2004 року.

від 1 відповідача - Коваль А.А. - за довіреністю від 16.04.2007 року,

Карпович В.М. - за довіреністю від 16.04.2007 року № 14529/9/10,

Полугар С.С. - за довіреністю від 17.04.2007 року № 14587/9/10.

від 2 відповідача - Пузарецька М.В. - за довіреністю від 09.01.2007 року № 14-14/40.

В судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частини постанови по справі.

Позивач звернувся до суду із позовними вимогами про визнання неправомірною бездіяльності ДПІ у м. Хмельницькому стосовно повернення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 4951629,00 грн. та стягнення з державного бюджету суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 4951629,00 грн.

Позивач уточнив позовні вимоги, вказавши що при підготовці позовної заяви було допущено описку, та просив визнати неправомірною бездіяльність ДПІ у м. Хмельницькому стосовно повернення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 4954629,00 грн. та стягнення з державного бюджету суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 4954629,00 грн. Дане уточнення судом прийняте.

Позовні вимоги, з урахуванням уточнення, позивач обґрунтовує нормами пп. 7.7.4-7.7.7 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Державна податкова інспекція у м. Хмельницькому - перший відповідач проти позову заперечив. Заперечення обґрунтовував положеннями Закону України “Про податок на додану вартість” щодо обов’язкової підстави відшкодування податку на додану вартість –надмірної сплати цих сум контрагентами позивача до Державного бюджету. Вказував на неможливість відшкодування податку на додану вартість, оскільки не можна ні спростувати ні підтвердити фактів сплати податку на додану вартість до бюджету контрагентами позивача.

В судовому засіданні судом встановлено, що наказом Управління Державного казначейства у Хмельницькій області № 73 від 04.08.2006 року, реорганізовано управління Державного казначейства у Хмельницькій області шляхом перетворення в Головне управління Державного казначейства України у Хмельницькій області, припинено юридичні особи –відділення Державного казначейства у районах, містах шляхом їх приєднання до Головного управління Державного казначейства України у Хмельницькій області.

У зв’язку із викладеним, суд вважає за необхідне, замінити відповідача по справі Відділення Державного казначейства у м. Хмельницькому його правонаступником –Головним управлінням Державного казначейства України у Хмельницькій області, м. Хмельницький.

Головне управління Державного казначейства України у Хмельницькій області - другий відповідач проти позову заперечив. Заперечення обґрунтовував тим, що відповідно до чинного законодавства Державне казначейство здійснює відшкодування податку на додану вартість підприємствам згідно з отриманим реєстром та висновками органів податкової служби. Вказував, що жодного висновку про відшкодування податку на додану вартість на користь позивача до органів Державного казначейства не надходило.

В судовому засіданні представниками відповідача-1 було заявлене усне клопотання про відкладення розгляду справи на тривалий час, у зв'язку із необхідністю проведення зустрічних перевірок.

Представник позивача в судовому засіданні проти відкладення розгляду справи заперечив, вказав, що дане клопотання не має відношення до суті справи та спрямоване на затягування строку вирішення спору.

Суд у клопотанні відповідача-1 про відкладення відмовив, враховуючи, що не було вказано коли та які саме документи мають бути надані.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив таке.

В господарській діяльності ТзОВ „Хекро Пет Лтд” (надалі - позивач) має місце факт існування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість в сумі 4954629,00 грн.

Вказана сума бюджетної заборгованості з податку на додану вартість складається з:

- 30102,00 грн. суми ПДВ, заявленої до бюджетного відшкодування за результатами податкової декларації позивача з ПДВ за вересень 2006 року,

- 120603,00 грн. суми ПДВ, заявленої до бюджетного відшкодування за результатами податкової декларації позивача з ПДВ за жовтень 2006 року,

- 2813047,00 грн. суми ПДВ, заявленої до відшкодування за результатами податкової декларації позивача з ПДВ за листопад 2006 року,

- 2041550,00 грн. - суми ПДВ, заявленої до відшкодування за результатами податкової декларації позивача з ПДВ за грудень 2006 року.

- 20.10.2006 року позивачем була подана декларація з ПДВ за вересень 2006 року в якій до бюджетного відшкодування позивачем заявлена сума в розмірі 33102,00грн.

Відповідачем-1 проведена камеральна перевірка даних, заявлених у вищезазначеній податковій декларації про, що складено Акт № 4842/15-2/30960327 від 09.11.2006 року.

Відповідачем-1 проведено виїзну планову перевірку позивача, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства. За результатами проведеної перевірки складено Акт № 61/23-4/30960327 від 20.12.2006 року, вищевказаним актом відповідач-1 не підтвердив заявлену позивачем суму податку на додану вартість за вересень 2006 року в сумі 33102,00 грн. Відповідачем-1 зроблено висновок, що зазначену суму неможливо підтвердити, оскільки це пов'язано з необхідністю дослідження ланцюга постачання.

20.11.2006 року позивачем була подана декларація з ПДВ за жовтень 2006 року в якій до бюджетного відшкодування позивачем заявлена сума в розмірі 120603,00 грн.

Відповідачем-1 проведена камеральна перевірка даних, заявлених у вищезазначеній податковій декларації про, що складено Акт № 5298/15-2/30960327 від 08.12.2006 року.

Відповідачем-1 проведена виїзна позапланова перевірка позивача, з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за жовтень 2006 року. За результатами проведеної перевірки складено Довідку № 229/23-3/30960327 від 20.01.2007 року. Зазначеною довідкою відповідач-1 не підтвердив заявлену позивачем суму ПДВ за жовтень 2006 року в сумі 120603,00 грн. Відповідачем-1 зроблено висновок, що зазначену суму неможливо підтвердити, оскільки це пов'язано з необхідністю дослідження ланцюга постачання.

20.12.2006 року позивачем була подана декларація з ПДВ за листопад 2006 року в якій до бюджетного відшкодування позивачем заявлено сума в розмірі 2813047,00 грн.

Відповідачем-1 проведена камеральна перевірка даних, заявлених у вищезазначеній податковій декларації про, що складено Акт № 136/15-2/30960327 від 17.01.2007 року.

Відповідачем-1 проведена виїзна позапланова перевірка позивача, з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за листопад 2006 року. За результатами проведеної перевірки складено Акт № 860/23-3/30960327 від 20.02.2007 року. Зазначеним актом відповідачем-1 зроблено висновок, що суму ПДВ в розмірі 2813047,00 грн. неможливо підтвердити, оскільки це пов'язано з необхідністю дослідження ланцюга постачання.

19.01.2007 року позивачем була подана декларація з ПДВ за грудень 2006 року в якій до бюджетного відшкодування позивачем заявлено сума в розмірі 2041550,00 грн.

Відповідачем-1 проведена виїзну позапланову перевірку позивача, з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за грудень 2006 року. За результатами проведеної перевірки складено Акт № 1705/23-3/30960327 від 21.03.2007 року. Зазначеним актом відповідачем-1 зроблено висновок, що частину суми в розмірі 53673,00грн. не підтверджено, оскільки підприємством завищено суму податкового кредиту, та частину суми в розмірі 1987877,00 грн., не можливо підтвердити, оскільки це пов'язано з необхідністю дослідження ланцюга постачання.

У зв’язку із цим, позивачем подано позов до суду про стягнення 4954629,00 грн. бюджетного відшкодування.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

За приписами пп. 7.7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, зі змінами та доповненнями, (далі –Закону) платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої суми бюджетного відшкодування, яка відображається в податковій декларації.

Відповідно до пп. 7.7.5 ст. 7 Закону протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених в ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач направив на адресу ДПІ, де перебуває на обліку як платник податків, декларації з ПДВ за вересень-грудень 2006 року.

До декларацій був доданий розрахунок сум бюджетного відшкодування та заява про повернення суми бюджетного відшкодування.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Держбюджету України або відшкодуванню з Держбюджету України (бюджетному відшкодуванню), встановлений п. 7.7 ст. 7 Закону.

Відповідно до пп. 7.7.1 ст. 7 Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Звітний (податковий) період, у розумінні п. 1.5 ст. 1 Закону, це період, за який платник податку зобов'язаний проводити розрахунки податку та сплачувати його до бюджету (в даній справі це місяць).

Відповідно до пп. 7.7.2 ст. 7 Закону, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Суд вважає, що зазначена норма можливість отримання платником податку бюджетного відшкодування з податку на додану вартість з Держбюджету України пов'язує з фактичною сплатою податку контрагентам платника в ціні придбаних ТМЦ у податковому періоді, що передує звітному. Головна умова, щоб сплата податку на додану вартість була здійснена постачальнику в періоді, що передує звітному.

У судовому засіданні досліджені надані сторонами документи і сторонами визнається, що у вересні-грудні 2006 року вказані умови позивачем дотримані.

Суд зазначає, що розбіжності у сторін виникли в результаті різного тлумачення норми п. 1.8 ст. 1 Закону, згідно якої бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Судом не приймається до уваги посилання ДПІ на необхідну умову бюджетного відшкодування –сплату сум податку на додану вартість до бюджету всіма контрагентами позивача. Дана позиція не відповідає повною мірою положенням пп. "а" пп. 7.7.2 ст. 7 Закону, оскільки вказаною нормою передбачено право на здійснення бюджетного відшкодування в тій його частині, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів.

Крім того, судом береться до уваги те, що відповідачами не спростовані доводи позивача про те, що на момент здійснення господарських операцій обґрунтованість віднесення позивачем до податкового кредиту, сум податку на додану вартість за якими не визнала податкова інспекція, продавці були в Єдиному державному реєстрі, а також мали свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість. За таких обставин покупець не може нести відповідальність як за несплату податків продавцями, так і за можливу недостовірність відомостей про них, включених до Єдиного державного реєстру, за умови необізнаності покупця щодо такої. Чинним на момент розгляду справи Законом "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" було встановлено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними (ч. 1, ч. 2 ст. 18 вказаного Закону). Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону "Про податок на додану вартість" платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України. Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на відшкодування від'ємної різниці податку є матеріальним правом позивача, захист якого гарантовано частиною першою ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основних свобод, яка набрала чинності для України 11.09.1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Неправомірне не проведення бюджетного відшкодування податку на додану вартість порушило право власності юридичної особи, зокрема на законне сподівання мати можливість користуватися своєю власністю, а саме: своєчасно, в повному обсязі і в порядку, визначеному законом, отримати це відшкодування із бюджету при відсутності з його боку порушень цих законів.

В процесі перевірки перший відповідач не встановив порушень Закону при формуванні сум податкового зобов'язання та податкового кредиту та визначенні від'ємного значення за вересень-грудень 2006 року в порядку, визначеному пп. 7.7.1 даного Закону.

Крім того, при формуванні висновків ДПІ не враховано, що законодавцем чітко визначено період перевірок та види рішень, що можуть бути прийняті за їх результатами. Так, згідно пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Згідно пп. 7.7.7 п. 7.7 ст. 7 Закону, якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з'ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.

Враховуючи, що відповідачем-1 не було надано висновку згідно пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону та не було прийнято рішення згідно пп. 7.7.7 п. 7.7 ст. 7 Закону, суд вважає, що позовні вимоги про визнання неправомірною бездіяльності ДПІ у м. Хмельницькому стосовно повернення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 4954629,00 грн., є правомірними та підлягають задоволенню.

З огляду на все вищезазначене, суд також вважає, що позовні вимоги позивача

Про стягнення з Державного бюджету суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 4954629,00 грн. відповідають вимогам закону, відповідно підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи відповідачів судом до уваги не беруться, оскільки спростовуються вищевикладеним та наявними у справі доказами.

Враховуючи задоволення позову згідно ч. 3 ст. 94 КАСУ судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються на його користь. При цьому згідно ч. 1 ст. 94 цього Кодексу документально підтверджені судові витрати присуджуються з Державного бюджету України.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, ст.ст. 6, 14, 71, 86, 94, 104, 105, 158-163, 167, 254-259, п.п. 3, 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Хекро Пет Лтд" м. Хмельницький до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому до Головного управління Державного казначейства України у Хмельницькій області м. Хмельницький про визнання неправомірною бездіяльність ДПІ у м. Хмельницькому стосовно повернення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 4954629,00 грн. та стягнення з державного бюджету суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 4954629,00 грн. задоволити повністю.

Визнати неправомірною бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому стосовно повернення позивачу суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 4954629,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хекро Пет ЛТД" м. Хмельницький (вул. Пілотська, 20, код 30960327) суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 4954629,00 грн. (чотири мільйони дев'ятсот п'ятдесят чотири тисячі шістсот двадцять дев'ять гривень 00 коп).

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хекро Пет ЛТД" м. Хмельницький (вул. Пілотська, 20, код 30960327) витрати по сплаті судового збору в сумі 1703,40 грн. (ода тисяча сімсот три гривні 40 коп.).

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      К.М. Огороднік

Постанова оформлена в повному обсязі та підписана 19.04.2007 року.

віддрук. 4 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу,

3, 4 - відповідачам.

Помічник судді                                     О.С. Гуменюк