Харківський апеляційний
господарський суд
Постанова

Іменем України

Адміністративна справа                               Головуючий  по 1-й інстанції

№ АС-13/399-06                                        Суддя -
Водолажська Н.С.

Доповідач по 2-й інстанції

Суддя -Бабакова
Л.М.

"28" лютого 2007 р.
м. Харків

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Карбань І.С.,
суддів Бабакової Л.М., Шутенко І.А.

При секретарі Крупі О.В.

За участю представників сторін:

Позивача
-не
з'явився

відповідача -Барабицька
Я.М. -дов. № 10657/10/10-013 від 03.10.2006р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду
заяву про апеляційне оскарження та апеляційну скаргу (вх. НОМЕР_1)
відповідача, ДПІ у Червонозаводському районі, на Постанову господарського суду
Харківської області від 07.11.2006 року по справі № АС-13/399-06

за позовом СПД ФО
ОСОБА_1, м. Харків

до  ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова

про визнання недійсним рішення

Встановила:

Постановою господарського суду Харківської області від
07.11.2006р. (суддя  Водолажська Н.С.)
позов було задоволено частково. Визнано недійсним рішення ДПІ у
Червонозаводському районі м. Харкова НОМЕР_2 від 13.07.2006р. в частині
застосування фінансових санкцій в розмірі 5286,5 грн. В решті вимог в позові
було відмовлено. Стягнуто з держбюджету на користь позивача 3,00 судового
збору.

Відповідач, ДПІ у Червонозаводському районі, з Постановою господарського
суду не згодний, подав заяву про апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, в
яких просить апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Позивач, СПД ФО ОСОБА_1, у запереченні на апеляційну скаргу
просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, постанову
господарського суду Харківської області від 07.11.2006р. без змін, вважає, що
постанова суду першої інстанції обґрунтована та прийнята у відповідності до
чинного законодавства.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин
справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши представників позивача
та відповідача колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками ДПІ у
Червонозаводському районі м. Харкова була проведена перевірка кіоску, який
належить позивачу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з метою контролю за
здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу
суб'єктами підприємницької діяльності.

За результатами перевірки ДПІ у Червонозаводському районі м.
Харкова був складений акт перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових
операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької
діяльності НОМЕР_3 від 06.07.2006р.

На підставі цього акту перевірки відповідачем було винесено
рішення НОМЕР_2 від 13.07.2006р. про застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 5966,50 грн.

Даним актом перевірки встановлено, що позивачем порушено п. 1 ст.
7 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності" № 98/96-ВР від 23.03.1996р. із змінами та доповненнями, а саме
порядок використання торгового патенту (торговий патент не було розміщено на
видному місці) та п. 1, 2 ,9, 13 ст. 3 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг" № 265/95-ВР від 06.07.1995р. із змінами та доповненнями, а саме
невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахункових
операцій (1138,0 грн.) сумі готівкових коштів, визначеній в поточному звіті РРО
(126,7 грн.).

Позивач погодився з висновками даного акту перевірки, що
підтверджується підписанням без заперечень та претензій акту перевірки від
06.07.2006 реалізатором ОСОБА_2 з вказанням, що з порушеннями вона згідна, та
самім ОСОБА_1

Згідно ст. 2 Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за
продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари
(надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо
оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо.

Відповідно до п.13 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР суб'єкти
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій
та/або  в
безготівковій  формі із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо)при  продажу
товарів  (наданні   послуг) у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: забезпечувати
відповідність  сум  готівкових
коштів  на місці проведення
розрахунків сумі коштів,  яка зазначена в
денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання
розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня.

Згідно до ст. 22 Закону України № 265/95-ВР у разі невідповідності
суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка
зазначена в денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку
робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова
санкція у п'ятикратному розмірі суми,  на
яку виявлено невідповідність.

Таким чином, ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова доведено
факт невідповідності суми готівкових коштів на підставі письмових документів,
підписаних позивачем, а саме описом готівкових коштів, складеного власноручно і
підписаним ОСОБА_1, що знаходяться на місці проведення розрахункових операцій в
кіоску (арк. справи 23). В даному описі позивачем вказано суму 1138 грн., в той
час відповідно до фіскального Х-звіту № 118 від 06.07.2006р. сума готівкових
коштів становить 126,7 грн.

Однак, судом помилково не взяті до уваги дані докази та зроблено
необґрунтований висновок на підставі тільки усних свідчень викликаних свідків
без конкретних фактів, встановлених актом перевірки.

Показаннями свідка ОСОБА_3 було встановлено, що 06.07.2006р. кошти
в сумі 1009,5 грн. були нею передані гр. ОСОБА_1 для придбання торгового устаткування
згідно договору займу від 06.07.2006р. та його розписки від 06.07.2006р., але
отримані кошти за даним договором займу не можуть зберігатись в порушення
законодавства в місці проведення розрахункових операцій.

Показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не можуть бути прийняти до
уваги, так як вони пояснили суду , що вони не пам'ятають де саме знаходилися
кошти в сумі 1009,5 грн.

При вирішенні даного спору по суті заявленої вимоги суд першої
інстанції не використав у повному обсязі свої повноваження, передбачені
процесуальним законом, внаслідок чого не перевірив повно та всебічно матеріали
справи, належним чином їх не оцінив та здійснив необґрунтовані юридичні
висновки, що призвело до ухвалення неправильного судового рішення у справі.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України,
викладених у п.1 постанови від 29.12.1976 року №11 "Про судове
рішення", обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності
з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Вищезазначені порушення встановлено при реалізації податковим
органом своїх законних повноважень та зафіксовано належним чином. Отже, акт
перевірки, копія опису наявних готівкових коштів, складеного та підписаного
власноручно ОСОБА_1, рішення ДПІ в частині встановлення порушення не
забезпечення суми готівкових коштів сумі вказаній в денному звіті РРО та не
розміщення торгового патенту на доступному та видному місці - є належними
доказами, що підтверджують допущені порушення приписів Закону України "Про
застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та
Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності".

В судовому засіданні 05.02.2007р. представник відповідача був
відсутній, а присутнім був представник позивача, заперечення та позицію якого
по цій справі судом було заслухано. В друге судове засідання суду 28.02.2007р.
представник позивача не скористався своїм правом та не з'явився.

Зважаючи на те, що відповідно приписам п. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову, суд вважає, що відповідачем правомірність
такого рішення доведена.

На підставі вищевикладеного, господарський суд Харківської області
не врахував вищезазначене та дійшов помилкового висновку щодо задоволення в
позові частково. Тому, колегія суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга відповідача - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202,
ч.2 ст. 205, ст. ст. 207, 209, 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія

постановила:

Апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

Постанову господарського суду Харківської області від 07.11.2006
року по справі № АС-13/399-06 скасувати та прийняти нову.

В позові відмовити.

Дана постанова набирає чинності з дня її проголошення.

Роз'яснити сторонам, що вони мають право на дану постанову подати
касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Справу направити до суду першої інстанції.

Головуючий суддя          Карбань І.С.

Судді                                                                       Бабакова Л.М.

Шутенко
І.А.