СУД
СУД
УХВАЛА

17.04.07                                                                                 Справа № 10/34ад.

Суддя господарського суду Луганської області Мінська Т.М. по справі № 10/34ад за позовом

Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську

до Відкритого акціонерного товариства "Лисичанськнафтооргсинтез",

м. Лисичанськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Головне управління Державного казначейства України  в Луганській області,  м. Луганськ

про звернення стягнення на майно на суму 41224531 грн. 37 коп.

Представники  сторін:

від позивача -    Степанова К.М. - гол.держ.подат.рев.-інспектор, довіреність № 1382/10-013 від 01.02.07., Троян В.М. - гол.держ.подат.інспектор, довіреність № 143/10-013 від 10.01.07., Маштакова Є.С. - гол.держ.подат.інспектор, довіреність №  2929/8-013 від 28.02.07.;

від відповідача –Іщук І.О., довіреність № 18/2-37 від 27.12.06.,  Тереза Ю.О., довіреність № 18/2-28 від 10.08.06.;

від третьої особи –Костюк О.І., дов. № 09/22/1-212 від 17.01.07.

Суть спору: позивачем заявлена вимога про звернення стягнення на майно  відповідача в доход державного бюджету пені, нарахованої за несвоєчасне погашення іноземного кредиту, залученого під державні гарантії  в сумі 41224531 грн. 37 коп.

01.03.2007р.  проведено попереднє судове засідання у відповідності зі ст. 111 КАСУ.  Судове  засідання  розпочато   20.03.2007р.,  відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України  оголошена  перерва  з  20.03.2007р. до  23.03.2007р.,  з  23.03.2007р. до  12.04.2007р.,  з  12.04.2007р. до  17.04.2007р.

Дослідивши  матеріали  справи,  суд

в с т а н о в и в:

Відкрите акціонерне товариство   «Лисичанськнафтооргсинтез» (відповідач  у  справі),  зареєстровано  виконавчим  комітетом  Лисичанської міської ради  за № 578 від 24.12.1993.,  взято на  податковий облік в Спеціалізованій   державній  податковій  інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську (надалі –СДПІ) 02.07.2001. ВАТ  «Лисичанськнафтооргсинтез»є правонаступником Лисичанського нафтопереробного заводу.

29.04.1992.  між    Лисичанським  нафтопереробним заводом  і   іноземними  банками  WESTLB  (EUROPA)  FINANSIAL SERVICES  LIMITED  (Дублін, Ірландія)  і  WESTEUTSCHE LANDESBANK   (EUROPA)  FG  (Брюссель, Бельгія)   укладено  кредитну  угоду  на  загальну  суму  70 000 000 ЄКЮ  під  гарантію  Української Республіки  (гарантія  Кабінету  Міністрів  України  №  40-2358/5).  Згідно п. «Б» даної кредитної угоди  вищевказані  банки  зобов’язалися  надати   Лисичанському нафтопереробному  заводу іноземний  кредит в  сумі  70 млн.  ЕКЮ приблизно на  7 років за умови  його  страхування  італійськими  агентствами  Instituto   Centrale per  Credito  a Medio  Terminale  (Mediokredito)  та Sezione  Speciale  per  l del Credito  all Esportazione  (ЧE»).

26.03.1997.  між  ВАТ  «Лисичанськнафтооргсинтез» і  Вестдойче Ландесбанком  було укладено  угоду  про реструктуризацію  заборгованості  за  Кредитною угодою та  визначено, що  ВАТ «Лисичанськнафтооргсинтез» зобов’язується  погасити  протягом 1998 –2003 років  загальну  суму  заборгованості  у  розмірі  63,68 млн. ЕКЮ   (а.с. 45-47, т. 1).

Протягом  1998 –1999 років  ВАТ  «Лисичанськнафтооргсинтез»не погасив  заборгованість перед   Вестдойче Ландесбанком.  З  метою  виконання  гарантійних зобов’язань  Кабінетом  Міністрів  України  прийнято  постанову  № 237 від  22.02.1999. (а.с. 48, т. 1),   а  також   постанову  №  1945  від  22.10.1999. (а.с. 49, т. 1)  про  погашення  простроченої  заборгованості   ВАТ  «Лисичанськнафтооргсинтез» перед   Вестдойче Ландесбанком  відповідно   в  розмірах    10 805 521 євро   і   7 879 4994,09 євро. Даними  постановами  Міністерству  фінансів  України  доручалось  укласти з ВАТ  «Лисичанськнафтооргсинтез»угоди  про  відшкодування  витрат  державного бюджету  на  виконання  гарантійних зобов’язань  Кабінету  Міністрів  України.

14.07.2005.  між  Кабінетом  Міністрів  України  (Кредитором)  в  особі  Міністра  фінансів  і  ВАТ  «Лисичанськнафтооргсинтез» (Боржником)   від  імені  якого діяло  ЗАТ  «ТНК-Україна-Інвест» було  укладено  договір  № 13000-04/56,  пунктом  2 розділу  4 якого  передбачено,  що  в  разі  належного  виконання  Боржником  зобов’язання  щодо погашення  простроченої заборгованості  будь-які  поточні  та  майбутні  (додаткові  та  пов’язані  з  ними)   обов’язки  боржника  перед Кредитором,  що  випливатимуть  зі  змісту  зобов’язань,  прийнятих на себе  Кредитором  перед   ЧE»або   WESTLB  (в т. ч. ті,  що  виникнуть в регресному порядку)  автоматично  припиняються  в  момент  їх  виникнення  внаслідок  звільнення  Кредитором  від  обов’язків Боржника  (відповідно  до  ст. 605 ЦК України).

08.12.2006р.  ухвалою  господарського суду  Луганської області  порушено  провадження  у  справі  №  22/92б  про  банкрутство  ВАТ  «Лисичанськнафтооргсинтез».  Ухвалою  від  22.12.2006р. по  справі  № 22/92б  зобов’язано  кредитора  у  справі  про банкрутство  в  10 –денний  строк  опублікувати  в  офіційних  друкованих  органах  (газетах «Голос України» або «Урядовий кур’єр»)   оголошення  про порушення  справи  про  банкрутство  ВАТ  «Лисичанськнафтооргсинтез».  Таке  оголошення  опубліковано  в   газеті   «Урядовий кур’єр» №  36 від  24.02.2007р.

Відповідно  до  пункту  1  статті  14 Закону України  «Про  відновлення  платоспроможності  боржника  або  визнання  його  банкрутом»    конкурсні  кредитори  за  вимогами,  що  виникли  до  дня  порушення  провадження  у  справі  про  банкрутство,  протягом  тридцяти  днів  від   дня  опублікування  в  офіційному  друкованому  органі    оголошення  про порушення  провадження  у  справі  про банкрутство  зобов'язані  подати  до  господарського  суду  письмові  заяви  з  вимогами  до боржника,  а  також  документи, що  їх  підтверджують.

Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Луганську   направило  по  справі  №  22/92б  про  банкрутство  ВАТ  «Лисичанськнафтооргсинтез» заяву  №  3779/10-013 від 16.03.2007.  про  визнання  вимог   у  сумі  41 224 531 грн. 37 коп.  Як  вбачається  з  тексту  заяви  у  справі  про  банкрутство  заявлені  саме  ті  вимоги,  що  і  у  даній  справі.  Розгляд  справи  в  попередньому  судовому засіданні  призначений на  25.05.2007р.

Таким  чином,  одночасно  розглядаються  дві  справи  про  один  і  той  же  предмет  спору  між  СДПІ  і  ВАТ  «Лисичанськнафтооргсинтез».

Як зазначено  в  пункті  8.11   Рекомендацій  Президії   Вищого господарського суду    України    від   04.06.2004   N   04-5/1193   «Про деякі питання  практики  застосування  Закону

України  «Про  відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі –Рекомендації),  правовим наслідком  винесення  ухвали  про відмову у визнанні  вимог кредитора є  позбавлення  кредитора  права  брати  участь  у справі  про банкрутство і отримати задоволення своїх вимог,  що за своїм змістом рівнозначно відмові у задоволенні позовних  вимог  у позовному провадженні.

Внаслідок винесення  ухвали  про  визнання   вимог   кредитор  набуває  права брати участь у провадженні у справі про банкрутство і отримати задоволення своїх вимог за рахунок майна  боржника,  що за своїм змістом дорівнює судовому рішенню про задоволення позову.

Тому,   згідно    п. 8.13 Рекомендацій,    суди мають у  встановленому  порядку приймати позовні заяви до особи, щодо якої порушена справа  про банкрутство,  і   вирішувати спір за цією  вимогою  по  суті  за правилами  позовного  провадження  до  опублікування  в офіційному друкованому   органі   оголошення   про   порушення   справи   про банкрутство.  Після  публікації  оголошення  господарський  суд на підставі п.1 статті 79 ГПК України зупиняє позовне провадження .

У разі звернення позивача із заявою про визнання  його  вимог до боржника у справі про банкрутство,  після винесення ухвали суду за результатами розгляду цих вимог  позовне  провадження  підлягає припиненню на підставі пункту 2 статті 80 ГПК України.

Справа №  10/34ад   розглядається  господарським  судом  за  правилами  Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно  пункту  3  частини 1 статті 156  Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження  у справі  в разі неможливості  розгляду цієї справи до  вирішення іншої справи, що розглядається в порядку  конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства,  - до набрання законної сили  судовим рішенням  в іншій   справі.   Враховуючи  вищевикладене,  необхідно  зупинити  провадження  у  даній  справі  до  вирішення  заяви   СДПІ  до   ВАТ  «Лисичанськнафтооргсинтез» про  визнання вимог  у  сумі    41 224 531 грн. 37 коп.  у  справі  №  22/92б  про  банкрутство  ВАТ  «Лисичанськнафтооргсинтез».

Керуючись статтями   49,  53, 156, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.   Зупинити  провадження  у  справі  10/34ад  до  набрання  законної сили  судовим  рішенням  по  заяві   Спеціалізованої  державної  податкової  інспекції  по роботі з великими платниками податків у м. Луганську   до   ВАТ  «Лисичанськнафтооргсинтез» про  визнання вимог у сумі 41 224 531 грн. 37 коп. у справі № 22/92б про банкрутство ВАТ  «Лисичанськнафтооргсинтез».

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України,  ухвала   набирає законної сили після закінчення цього строку.  У разі подання  апеляційної скарги  ухвала  набирає законної сили,  якщо її не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржувану  ухвалу.  Копії апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження ухвали  суду першої інстанції   подається протягом п’яти   днів  з дня проголошення ухвали.    Апеляційна скарга на ухвалу  суду першої інстанції   подається протягом десяти    днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                    Т.М.Мінська