ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2007 р.                                                                                                       Справа № 14/62-07

Господарський суд Вінницької області у складі:   судді   Залімського І.Г.,  при секретарі  судового засідання Ластовецькій І.А.

з участю представників сторін:

позивача     -  Данільцев Ю.М.

відповідача -  не з’явився

розглянувши в приміщенні суду справу  за позовом Іллінецької міжрайонної державної податкової інспекції (вул. Пестеля, 3, м. Іллінці, Вінницька область, 22700) до Приватно-орендного   підприємства "Агропромислової корпорації Якубівка" (вул. Шкільна, 15 А, с. Якубівка, Іллінецький район,  Вінницька область, 22700) про стягнення 33 800,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про стягнення 33 800,79 грн. заборгованості  по  податку з доходів фізичних осіб.

Відповідач заперечення проти позову та витребувані судом докази не надав, повноважного представника у судове засідання 10.04.07 не направив. Про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений  судовою повісткою, факт вручення якої підтверджується  розпискою від 20.03.07 про одержання повістки та повідомленням про вручення поштового відправлення від 17.03.07.

Відповідно ж до п.8 ст. 35 КАС України, вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.

Враховуючи, що позивач був належним чином повідомлений належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача та за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши і оцінивши надані докази, в судовому засіданні встановлено наступне.

Відповідно до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого на користь платників податків, і сум утриманого з них податків за 3-4 квартали 2006 року заборгованість відповідача по  сплаті податку з доходів фізичних осіб  склала 33800,79 грн.

Згідно з приписами ст. 14 Закону України “Про систему оподаткування” від 25.06.1991 р. №1251-ХІІ податок з прибутку фізичних осіб (громадян) належить до загальнодержавних податків і зборів (обов’язкових платежів).

Відповідно до преамбули Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р.№2181-ІІІ, останній є спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов’язкових платежів).

Пунктом 1.1 ст. 1 цього Закону визначено, що платники податків –це юридичні особи... на яких згідно з законами покладено обов’язок утримувати/або сплачувати податки і збори (обов’язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

Разом з тим, відповідно до  п.2.2.1 ст. 2 Закону України від 21.12.2000р.№2181-ІІІ, контроль за своєчасністю та повнотою сплати цього податку покладений на державну податкову службу.

Відповідно до п. 1.6 ст.1 Закону України від 21.12.2000р.№2181-ІІІ, під примусовим стягненням розуміють звернення стягнення на активи платника податків у рахунок погашення його податкового боргу без попереднього узгодження його суми таким платником податків.

Активами платника податків,  в розумінні Закону №2181, є  кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

У  пункті 1.3 ст.1 Закону України від 21.12.2000р.№2181-ІІІ  визначено, що податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов’язання самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене  у встановлений строк, порядок узгодження якого визначено ст.5 цього Закону.

При самостійному узгодженні платником податків суми податкового зобов’язання в порядку, визначеному п. 5.1 ст. 5 цього Закону  та при не сплаті її  у встановлений строк (п. 5.3.1 п. 5.3 ст.5), податковий орган направляє платнику податку податкову вимогу відповідно до п. 6.2 ст. 6 Закону.

Податковий орган реалізує свої повноваження щодо визначення суми податкового зобов’язання  платника податку шляхом направлення останньому податкових вимог та здійснення за платника податків заходів щодо залучення додаткових джерел погашення податкового боргу в разі непогашення цього боргу самим платником податків у встановлений Законом України від 21.12.2000р.№2181-ІІІ строк. Зазначені дії податкового органу є обов’язковими в усіх випадках при   невиконанні платником податків своїх зобов’язань по сплаті податків, зборів (обов’язкових платежів), встановлених податковим законодавством.

В силу приписів  п. 1.1 ст.1 Закону України від 21.12.2000р.№2181-ІІІ підприємства, установи, організації, що зобов’язані утримувати прибутковий податок з громадян та перераховувати суми податку до бюджету, є платниками цього податку, а зазначений Закон не встановлює будь-яких винятків щодо порядку погашення зобов’язань з прибуткового податку.

З огляду на викладене, та беручи до уваги відсутність в матеріалах справах доказів направлення відповідачу податкових вимог, суд вважає, що  у позивача відсутнє право вимоги на звернення стягнення на майно (активи) відповідача в позовному провадженні.

Аналогічні правові позиції висловлені у Постанові Вищого господарського суду України  від "08" липня 2004 р. по справі № 2-16/16745-03, в порушені провадження з перегляду якої відмовлено ухвалою Верховного суду України від 23.09.04.

Відповідно до ст.ст.71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, оцінивши надані сторонами докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.69, 70, 86-98, 159-163, 167, прикінцевими та перехідними  положеннями КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Постанову направити сторонам.

Судове рішення набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАСУ після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  цим Кодексом,  постанова або  ухвала  суду  першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку

Відповідно до ст.186. КАСУ Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі, яка подається до суду апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі.

Апеляційна  скарга  на  постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів  після  подання  заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова складена у повному обсязі

відповідно до ч.3 ст.160 КАС України 13.04.07р.

Суддя                                                    Залімський І.Г.