ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2007 р.
№ 4/423

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Грейц К.В.,

суддів :
Бакуліної С.В.,
Рогач Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю “Лідер”

на постанову
від 26.02.2007 року Київського апеляційного
господарського суду

у справі
№ 4/423

господарського суду
міста Києва

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Лідер”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвес”

про
стягнення 599 588,25 грн.

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від позивача:
Сташко С.М. (довіреність від 05.02.2007р.);
Полегойко Н.Б. (довіреність від 05.02.2007р.)

від відповідача:
Бойко К.В. (довіреність від 14.05.2007р. № 11)

В С Т А Н О В И В:

17.05.2007 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 24.05.2007 року до 13-55 годин.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Борисенко І.І.) від 27.11.2006 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя –Григорович О.М., судді –Гольцова Л.А., Рябуха В.І.) від 26.02.2007 року, у справі № 4/423 позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 173 615,57 грн. основної суми, 1 736,15 грн. державного мита та 31,05 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу вартості судово-інформаційних послуг і 10 000,00 грн. за послуги адвоката.

В касаційній скарзі ТОВ “Лідер” просить змінити ухвалені по справі судові акти та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме додатково стягнути з відповідача на користь позивача 425 972,68 грн. основної суми боргу та 65 000,00 грн. оплати послуг адвоката, а всього 674 588,25 грн., в тому числі –599 588,25 грн. витрат та 75 000,00 грн. оплати послуг адвоката, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ч.3 ст.23, ч.1 ст.173, ч.1 ст.174, ч.1, ч.7 ст.193 ГК України, ст.34 Земельного кодексу України, п.5.3 Нормативів забудови м. Києва, ч.5 ст.49 ГПК України.

У запереченні на касаційну скаргу відповідач просить залишити судові акти без змін.

Заслухавши пояснення по касаційній скарзі представників позивача, які підтримали викладені в ній доводи, заперечення на касаційну скаргу представника відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що пунктом 12 рішення Київської міської ради від 23.03.2000 року № 54/775 ТОВ “Лідер” було погоджене місце розташування родинного спортивно-оздоровчого боулінг-центру за умови виконання вимог архітектурно-планувального завдання.

Згідно з п.3.6 архітектурно-планувального завдання ТОВ “Лідер” повинен був одержати документи на право власності (оренди) чи право користування земельною ділянкою.

10 серпня 2001 року на підставі вищезазначеного рішення та розпорядження Київського міського голови від 17.08.2000 року № 514-МГ ТОВ “Лідер” уклав з Київським міським управлінням земельних ресурсів договір резервування земельної ділянки площею 0,6 га по Парковій дорозі, 9 строком дії до 31.12.2001 року.

За умовами цього договору ТОВ “Лідер” повинен був, крім іншого, розробити проект будівництва і вирішити питання оренди (викупу) земельної ділянки.

Оскільки до вказаного в цьому договорі терміну його умови товариством “Лідер” виконані не були, дія договору резервування була подовжена до 10.06.2003 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ “Лідер” не виконало умови договору, а саме не подало Київській міській раді у встановлений строк для затвердження проект відведення земельної ділянки, у зв’язку з тим, що останній не було розроблено.

Отже, за висновком судів, з яким погоджується касаційна інстанція, позивач втратив приоритетне право на отримання документів, що посвідчують право власності чи право користування зарезервованою земельною ділянкою, яке передбачене п.7.3 договору резервування, у зв’язку з закінченням строку дії договору.

Після закінчення дії договору ТОВ “Лідер” не зверталось до Київської міської ради з клопотанням про надання в оренду або у власність земельної ділянки, не повідомив про причини затримки подачі документів необхідних для оформлення договору оренди чи договору купівлі-продажу земельної ділянки, у зв’язку з чим Київська міська рада одержала право розпоряджатися спірною земельною ділянкою на свій розсуд, оскільки всі її зобов’язання перед позивачем щодо резервування і надання в оренду (продаж) земельної ділянки по Парковій дорозі, 9 в м. Києві закінчилися з закінченням строку дії договору резервування від 30.09.2002 року.

У зв’язку з наведеним Київська міська рада, згідно з рішенням Київської міської ради від 25.09.2003 року № 17/891, визнала таким, що втратив чинність, п. 12 рішення Київської міської ради від 23.03.2000 року № 54/775.

Пунктом 2 вищезазначеного рішення було передбачено, що ТОВ “Інвес” відшкодовує фактичні витрати ТОВ “Лідер”, перелік і сума яких в рішенні не вказані.

Судом першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, позивачу були відшкодовані витрати, пов’язані з погодженням місця розташування боулінг-центру (витрати, пов’язані з резервуванням землі, проектно-вишукувальними роботами по погодженню місця розташування об’єкта будівництва та по підготовці акта резервування земельної ділянки, оплатою за договором резервування земельної ділянки та за внесення до останнього змін), оскільки в ході оцінки в якості доказу рішення Київської міської ради від 23.03.2000 року було встановлено, що в ньому йдеться лише про скасування пункту, яким позивачу було погоджено місце розташування боулінг-центру.

Посилання позивача на те, що у відповідності до п. 2 рішення Київської міської ради від 25.09.2003 року про відшкодування фактичних витрат ТОВ “Лідер” відповідач зобов’язується відшкодувати всі витрати, які останній фактично поніс на дату прийняття цього рішення і які пов’язані зі спірною земельною ділянкою, не прийняті судами до уваги, оскільки ними встановлено, що в розпорядженні Київської міської державної адміністрації від 05.11.1999 року №17/99В зазначено, що ТОВ “Лідер” дозволяється здійснити проектування і будівництво родинного спортивно-оздоровчого боулінг-центру на Парковій дорозі, 9 при умові, зокрема, оформлення права землекористування, а в листі-дозволі на проектні роботи, виданому 10.11.1999 року, вказано, що замовникові на проектування не гарантується закріплення земельної ділянки і всі витрати, пов’язані з виконанням проектних розробок, належать до комерційного ризику замовника на проектування.

Таким чином, суди дійшли правомірного висновку, що виконання проектних робіт до вирішення питання щодо оформлення права землекористування є комерційним ризиком позивача і вартість цих робіт не підлягає відшкодуванню, оскільки передача спірної земельної ділянки іншій особі відбулася в зв’язку з неоформленням ТОВ “Лідер” прав на цю земельну ділянку до закінчення строку її резервування.

Беручи до уваги все наведене та вимоги чинного законодавства в їх сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови Київського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст. 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ТОВ “Лідер” від 26.03.2007 року № 26/03-01 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2007 року у справі № 4/423 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2007 року у справі № 4/423 –без змін.

Головуючий-суддя
К.Грейц

С у д д і

С.Бакуліна

Л.Рогач