ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 квітня 2007 р.

№ 18/5006

Вищий  господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого, судді                    М.В.Кузьменка

судді                                        І.М.Васищака,

судді                                        В.М.Палій,

розглянувши
касаційну скаргу Приватного підприємця

ОСОБА_1

на                       рішення господарського
суду Хмельницької області від 16.10.2006р.

та постанову
Житомирського апеляційного господарського суду

від 31.01.2007р.

у справі        №18/5006

за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1

до                      Приватного підприємця
ОСОБА_2

про                    стягнення 38 967,30 грн.,

за участю представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_1., ОСОБА_3 (довіреність від 18.09.06),

від
відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_1
звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом до Приватного
підприємця ОСОБА_2 і просить суд стягнути з останнього 38 967,30 грн. шкоди,
заподіяної внаслідок бездіяльності відповідача, що потягло укладання незаконної
угоди, 320,50 грн. витрат на переїзди, 1948,40 грн. витрат за надання правової
допомоги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
20.10.2003р. між ВАТ "Будматеріали" в особі голови правління Дуди
В.М. (замовник) та позивачем (виконавець) укладено угоду №1, відповідно до умов
якої, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання з поставки
матеріалів, обладнання, а також їх монтажу і наладки по автоматизації газової
печі випалювання цегли. Під час укладення угоди сторонами було встановлено і
перевірено їхні повноваження про право укладання угоди.

Однак, ухвалою господарського суду
Хмельницької області від 22.09.2003р. у справі №13/142-Б про банкрутство ВАТ
"Будматеріали"  затверджено
план санації боржника, призначено керуючого санацією -  арбітражного керуючого ОСОБА_2.

Позивач вважає, що оскільки
керуючий санацією (відповідач) не виконав вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та не
прийняв від керівника або органу управління бухгалтерську та іншу документацію
боржника, печатку і штамп, матеріальні та інші цінності, внаслідок чого голова
правління ВАТ "Будматеріали" продовжував виконувати свої повноваження
та укладав угоди з контрагентами, користуючись печатками та штампами підприємства,
не маючи при цьому на це право, то у зв'язку з незаконною бездіяльністю
арбітражного керуючого позивачу було заподіяно шкоду у сумі 38 967,30 грн.
внаслідок незаконного укладення угоди НОМЕР_1.

Заперечуючи заявлений позов,
відповідач посилався на те, що позивач повинен був у відповідності до п.1 ст.23
та п.5 ст.31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом" пред'явити грошові вимоги по зобов'язанням
боржника, які виникли під час процедури банкрутства в ліквідаційній процедурі.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 16.10.2006р. (суддя Саврій В.А.), залишеним без змін
постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 31.01.2007р.
(головуючий, суддя Щепанська Г.А., судді Вечірка І.О., Ляхевич А.А.), у
задоволенні позову відмовлено.

Вказані рішення та постанова
мотивовані ненаданням позивачем доказів щодо заподіяння шкоди бездіяльністю
арбітражного керуючого -СПД ОСОБА_2. Одночасно суди двох інстанцій дійшли
висновку про те, що оскільки відповідач не є стороною за угодою НОМЕР_1. та не
вчиняв стосовно позивача неправомірних дій, то підстав для задоволення позову
немає.

Не погоджуючись з ухваленими у
справі судовими актами,  позивач
звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
просить суд їх скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована
порушенням судами двох інстанцій норм матеріального та процесуального права, а
саме ст.43, п.3 ч.1 ст.84 ГПК України. Зокрема, скаржник вважає, що суди двох
інстанцій, вирішуючи даний спір, безпідставно застосували п.1.2 ст.14, п.10
ст.17, ст.31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом" і не застосували положення ст.ст.218, 219 ГК
України, які визначають підстави та межі господарсько-правової відповідальності
за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення
правил здійснення господарської діяльності.

Колегія суддів, беручи до уваги
межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної
скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування
судами норм матеріального та процесуального права  при ухваленні оскаржуваних судових актів,
знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає  задоволенню з таких підстав.

Судами двох інстанцій встановлено,
що 20.10.2003р. між ВАТ "Будматеріали" в особі  голови
правління Дуди  В.А.  (замовник) та фізичною особою -  підприємцем ОСОБА_1   (виконавець)   укладено
угоду   №1,   згідно
якої  замовник  доручає, а виконавець приймає на себе
зобов'язання з поставки матеріалів, обладнання, а також його монтажу і наладки
автоматизації газової печі по випалюванню цегли. Строк дії угоди до 01.12.2004
року.

На виконання умов угоди по накладній
НОМЕР_2 за довіреністю НОМЕР_3 через ОСОБА_4 замовнику було поставлено
електрообладнання на суму 20 617,00грн.

Позивач виконав монтаж обладнання
та його запуск, що підтверджується актом прийняття виконаних робіт НОМЕР_4 на
суму 18 350,10 гри (а.с.10). Проте, оплата виконаних робіт та обладнання до
закінчення строку угоди проведена не була.

Ухвалою господарського суду
Хмельницької області від 16.09.2002р. у справі №13/142-5 порушено провадження у
справі про банкрутство ВАТ "Будматеріали" за заявою ТОВ НВФ
"Континенталь і К".

26.10.2002р. у газеті "Голос
України" №198 опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство
ВАТ "Будматеріали" та повідомлено про те, що претензії кредиторів
приймаються протягом місяця з дня опублікування оголошення.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону
України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом", конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення
провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування
в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі
про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Ухвалою господарського суду
Хмельницької області від 20.02.2003р. введено санацію боржника, призначено
розпорядником майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_2, керуючим санацією
боржника - керівника товариства ОСОБА_5

Ухвалою від 22.09.2003р.
затверджено план санації боржника, звільнено від виконання обов'язків керуючого
санацією ОСОБА_5 та призначено керуючим санацією - арбітражного керуючого
ОСОБА_2, інвестором боржника визнано ВАТ "Орбіта".

Відповідно до пунктів 4, 5 ст.17
названого Закону з дня винесення ухвали про санацію керівник боржника
відсторонюється від посади у порядку, визначеному законодавством про працю,
управління боржником переходить до керуючого санацією, крім випадку,
передбаченого статтею 53 цього Закону.

Керуючий санацією має право
розпоряджатися майном боржника з урахуванням обмежень, передбачених цим
Законом; укладати від імені боржника мирову угоду, цивільно-правові , трудові
та інші угоди; подавати заяву про визнання угод, укладених боржником,
недійсними.

На час оголошення про порушення
справи про банкрутство ВАТ "Будматеріали" позивач не перебував у
договірних відносинах з ВАТ "Будматеріали". Угода №1 на поставку
матеріалів, обладнання, а також його монтаж і наладка автоматизації газової
печі по випалюванню цегли була укладена між ВАТ "Будматеріали" та СПД
ОСОБА_1. 20.10.2003р., тобто в період санації товариства, план якої затверджено
ухвалою суду від 22.09.2003р.

Угода від імені боржника підписана
головою правління ВАТ
"Будматеріали" Дудою В.А.

В матеріалах справи відсутні докази
щодо повноважень останнього підписувати дану угоду. Відсутні також докази того,
що СПД ОСОБА_1. звертався до суду з позовом про визнання   угоди НОМЕР_1. недійсною.

Постановою господарського суду
Хмельницької області від 12.03.2004р. ВАТ "Будматеріали" визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до п.1 ст.23 Закону з
дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов'язань
банкрута та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів) вважається таким, що настав; вимоги за зобов'язаннями
боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедури
банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Як встановлено судами, оплату поставленого
позивачем 24.04.2004р. обладнання та виконані у квітні 2004р.
роботи  ВАТ "Будматеріали"  не здійснило. Однак, докази про те, що
позивач, відповідно до ст.23 Закону, звертався до ВАТ "Будматеріали"
з грошовими вимогами в матеріалах справи про банкрутство останнього відсутні.

Ухвалою господарського суду
Хмельницької області від 05.10.2004р. затверджено ліквідаційний баланс,
підприємство ліквідовано та виключено з Єдиного державного реєстру підприємств
та організацій України.

Отже, як встановлено судами двох
інстанцій і підтверджується матеріалами справи,   між позивачем та відповідачем не існує
договірних відносин, які б породжували для сторін юридичні наслідки, тому на
спірні правовідносини поширюються норми права, які регулюють позадоговірні
відносини, тобто  зобов'язання,  які
виникають  внаслідок  заподіяння
шкоди.

Таким чином, предметом даного
позову є відшкодування шкоди у вигляді збитків, заподіяних відповідачем
внаслідок його, на думку позивача, протиправної бездіяльності.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її
вини.

Названа норма регулює позадоговірні
зобов'язання, підставою яких є неправомірні юридичні дії -делікти, на відміну
від ст.ст.218, 219 ГК України, на які посилається скаржник, і які визначають
підставою виникнення договірного зобов'язання у вигляді відшкодування збитків
-правомірний юридичний факт -договір.

Як вбачається з положень ст.1166 ЦК
України, підставою для настання цивільно-правової відповідальності за
заподіяння шкоди є правопорушення, що включає в себе певні елементи: шкода;
протиправність поведінки особи, яка завдала шкоду; причинний зв'язок між ними;
вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання
відповідальності, передбаченої ст.1166 ЦК України.

При цьому, протиправною поведінкою
(дією або бездіяльністю) у цивільних правовідносинах є, зокрема, порушення
особою вимог правової норми, тобто здійснення заборонених дій, оскільки за
принципом генерального делікту, кожному заборонено заподіювати шкоду майну або
особі та будь-яке заподіяння шкоди іншому вважається протиправним. Протиправна
бездіяльність не зводиться до простої пасивності суб'єктів, а полягає в
протиправному утриманні від певних дій.

Проте, під час розгляду справи і
вирішення спору по суті заявлених вимог, господарські суди першої  та апеляційної інстанцій  встановили відсутність підстав для стягнення
з відповідача збитків, оскільки останній не вчиняв протиправних дій
(протиправної бездіяльності) по відношенню до прав позивача, за які настає
цивільна відповідальність,  з чим
погоджується й  колегія суддів. Тим
більше, що як вірно встановлено судами,
заподіяння збитків позивачу сталося внаслідок неналежного виконання  ВАТ "Будматеріали" своїх
зобов'язань за угодою НОМЕР_1. та нездійснення позивачем, у зв'язку з цим, дій,
передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкротом", щодо своєчасного звернення до товариства з
грошовими вимогами у межах ліквідаційної процедури ВАТ
"Будматеріали".

Отже, з урахуванням меж перегляду
справи у касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду
справи фактичні її обставини були встановлені судами двох інстанцій на підставі
всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів
відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для
зміни або скасування  оскаржуваних
рішення та постанови немає.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119 -11111 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського
апеляційного господарського суду від 31.01.2007р. у справі №18/5006 -без змін.

Головуючий, суддя
М.В.Кузьменко

Суддя
І.М.Васищак

Суддя
В.М.Палій