СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

11 квітня 2007 року

Справа № 2-25/14174-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Латиніна О.А.,

суддів                                                                      Лисенко В.А.,

Котлярової О.Л.,

секретар судового засідання                                        Суровикіна М.С.

за участю представників сторін:

позивача: Столярова О.М.;

відповідача: не з`явився;

третьої особи: (Кримська республіканська спілка споживчих товариств (Кримспоживспілка) - Бєлов Є.В., дов . № 10 від 06.02.2007 року;

третьої особи: (Управління архітектури та містобудування Виконавчого комітета Алуштинської міської ради) - не з`явився;

третьої особи: (Управління кооперативної торгівлі та ринків "Кримспоживспілки") - Бєлов Є.В., дов. № 7 від 03.01.2007 року;

розглянувши апеляційні скарги Управління кооперативної торгівлі та ринків "Кримкоопринкторг" Кримспоживспілки та Кримської республіканської спілки споживчих товариств (Кримспоживспілка) на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддів Маргарітов М.В.) від 21 грудня 2006 року у справі № 2-25/14174-2006А

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Русол" (вул. В. Хромих, 20, м.Алушта, АР Крим, 98500)

до Алуштинської міської ради (пл. Радянська, 1, м.Алушта, АР Крим, 98500)

3-ті особи:

1. Кримська республіканська спілка споживчих товариств (Кримспоживспілка)  (вул. Самокіша, 30, м.Сімферополь, 95000)

2. Управління архітектури та містобудування Виконавчого комітета Алуштинської міської ради  (пл. Радянська, 1, м.Алушта, АР Крим, 98500)

3. Управління кооперативної торгівлі та ринків "Кримспоживспілки"  (вул. Самокіша, 30, м.Сімферополь, 95011)

про визнання протиправним та скасування рішення, спонукання до виконання певних дій

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду АР Крим від 21.12.2006 року у справі № 2-25/14183-2006А позов товариства з обмеженою відповідальністю "Русол" задоволено. Суд визнав нечинним рішення Алуштинської міської ради № 7-6 від 15.05.1997 року в частині надання Алуштинському міськкоопринторгу під існуючі об`єкти у м.Алушта, вул. Базарна, 1 земельної ділянки, необхідної для обслуговування будівлі магазину ТОВ "Русол" у м.Алушта по вул. В.Хромих, 20-Б площею 73,74 кв.м.

При прийнятті постанови, суд першої інстанції виходив з того, що при складанні Акту встановлення меж земельної ділянки в натурі, розташованої за адресою: м.Алушта, вул.Базарна, 1 та при прийнятті рішення про видачу Алуштинському міськоопринторгу Державного акту на право постійного користування землею було порушено було порушено норми Державних будівельних норм та правил (ДБН 79-92), а також права суміжного землекористувача - товариства з обмеженою відповідальністю "Русол". При вирішенні спору, господарський суд АР Крим також прийняв до уваги той факт, що спірне питання про порядок користування Алуштинським міськоопринторгом земельною ділянкою по вул. Базарній, 1 у м.Алушта було предметом дослідження в рамках іншої справи - № 2-21/7873-2006А, де було встановлено факти, що мають значення для вирішенні даного спору.

Не погодившись з постановою господарського суду АР Крим, Кримська спілка споживчих товариств ("Кримспоживспілка") та Управління кооперативної торгівлі і ринків ("Кримкоопринторг") звернулись до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просять постанову суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Русол" відмовити.

Доводи апеляційних скарг полягають у невірному застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зазначають, що при складанні Акту встановлення меж земельної ділянки в натурі у м.Алушта по вул.Базарній, 1 та при прийнятті рішення про видачу Алуштинському міськоопринторгу Державного акту на право постійного користування землею права інших землекористувачів не порушувались та на момент винесення Алуштинською міською радою спірного рішення №7-6 від 15.05.1997 року товариство з обмеженою відповідальністю "Русол"” власником суміжної земельної ділянки не являлось, у зв`язку з чим, його права як землекористувача не могли бути порушені.

Представник позивача у судовому засіданні з доводами апеляційних скарг не погодився, вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції законною та обгрунтованою.

Представник відповідача, а також третьої особи - Управління архітектури та містобудування Виконавчого комітету Алуштинської міської ради у судове засідання не з`явились, причину неявки не повідомили, хоча про час та місце слухання справи сповіщались належним чином ухвалами та повістками від 28.02. та 16.03.2007 року. Факт належного сповіщення підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило. За таких обставин, судова колегія визнала можливим розглянути справу за відсутності представників зазначених осіб.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України судовою колегією встановлено наступне.

25.06.1997 року Алуштинському міськкоопринкторгу, на підставі рішення виконавчого комітету Алуштинської міської Ради № 7-6 від 15.05.1997 року, було видано державний акт на право постійного користування землею серії 1-КМ № 001315, розташованою по вул. Базарній, 1 у м.Алушта.

З матеріалів справи вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю "Русол", на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.2002 року № 8-в, є власником нежитлового приміщення магазину площею 65,2 кв.м., розташованого за адресою: м.Алушта, вул. Хромих, 20, блок Б-1.

Згідно до пунктом 1 статті 120 Земельного кодексу України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Розпорядженням Алуштинського міського голови від 30.08.2001 року № 01-3/402р „Про надання дозволу на складення проекту відводу земельної ділянки ТОВ "Русол", товариству з обмеженою відповідальністю "Русол", у порядку статті 120 Земельного кодексу України, дозволено складення проекту відводу земельної ділянки площею 0,0097 га.

Судовою колегією також встановлено, що в процесі збору товариством з обмеженою відповідальністю "Русол" документів для оформлення права на земельну ділянку, суміжний землекористувач - Кримська республіканська спілка споживчих товариств України Кримспоживспілка відмовилась узгоджувати межі земельної ділянки позивача, мотивуючи свою відмову тим, що згідно державному акту на право постійного користування землею у м.Алушта по вул. В.Хромих, 22, у його користуванні знаходиться земельна ділянка, межі якої встановлені по стіні підвального приміщення, що належить позивачу.

Земельна ділянка по вул. Хромих, 20-Б, на яку товариству з обмеженою відповідальністю "Русол" дозволено складання проекту відводу, є суміжною з земельною ділянкою по вул. Базарній, 1, що знаходиться у постійному користуванні Алуштинського міськкоопринкторгу на підставі державного акту № 001315.

Як вбачається з матеріалів справи, Алуштинська міська рада 25.06.1997 року видала Алуштинському міськкоопринкторгу Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою (серія 1-КМ № 001315), в межах зазначених в Акті встановлення меж ділянки в натурі - по цоколь нежитлової будівлі, яка є власністю товариства з обмеженою відповідальністю "Русол”.

У вересні 2006 року товариство з обмеженою відповідальністю "Русол" звернулось до господарського суду АР Крим з адміністративним позовом до Алуштинської міської ради про визнання нечинним рішення Алуштинської міської ради № 7-6 від 15.05.1997 року в частині надання Алуштинському міськкоопринторгу під існуючі об`єкти у м.Алушта, вул. Базарна, 1 земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування будівлі ТОВ "Русол" у м.Алушта по вул. В.Хромих, 20-Б, площею 0,0043 га.

Вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача, третіх осіб, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.  Пунктом 2 статті 16 Цивільного кодексу України зазначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, у тому числі, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади,  органу  влади  Автономної  Республіки  Крим  або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 104 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Судова колегія не може погодитись з доводами апеляційних скарг про те, що, при прийнятті Алуштинською міською радою спірного рішення №7-6 від 15.05.1997 року, товариство з обмеженою відповідальністю "Русол" власником суміжної земельної ділянки не являлось, у зв`язку з чим, його права як землекористувача не могли бути порушені. Суд апеляційної інстанції виходить з того, що позивач набув права землекористувача суміжною земельною ділянкою та з моменту набуття прав землекористувача, якщо вважає, що його право є порушеним, в будь-якому разі має можливість звернутись до суду за захистом такого права. У даному випадку товариство з обмеженою відповідальністю "Русол" посилається на той факт, що рішення Алуштинської міської ради № 7-6 від 15.05.1997 року порушує його законні права на користування земельною ділянкою тією площею, право на яку він набув в силу закону.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судовою колегією встановлено, що спірне рішення Алуштинської міської ради № 7-6 від 15.05.1997 року було предметом дослідження у справі № 2-21/7873-2006А за позовом ТОВ “Фармацевтична фірма “ФОРМА” до Алуштинської міської Ради, виконавчого комітету Алуштинської міської Ради, Управління кооперативної торгівлі та ринків “Кримспоживспілка”, 3-тя особа -Сімферопольське міжміське бюро реєстрації і технічної інвентаризації.

Так, постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 08.11.2006 року у справі № 2-217873 -2006А встановлено наступні обставини.

Згідно з Висновком Міжвідомчої комісії при виконавчому комітеті Алуштинської  міської ради від 23.02.2006 року за № 12202.1-19-4006, при оформленні державного акту на землекористування „Кримкоопринкторгу” під ринок по вул. Вл.Хромих, 22 (вул. Базарна, 1) не були враховані інтереси власників будівлі № 20 по вул. Вл.Хромих у м. Алушті. Таким чином, не виконані рекомендації ДБН 79-92, а межа землекористування встановлена по стіні підвальних приміщень будівлі № 20 по вул. Вл. Хромих. Також у зазначеному Висновку Міжвідомчої комісії вказано, що Проект відводу землекористування з власниками (на момент виконання відводу земельної ділянки) даної будівлі - не узгоджувався.

Стаття 22 Земельного кодексу Україні (в редакції 1990 р.) передбачає, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Відповідно до статті 23  Земельного кодексу Україні (в редакції 1990 р.) –право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються та реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів.

Отже, акт на право постійного користування землею, як зазначено в постанові суду першої інстанції, не є правовстановлюючим документом, а лише посвідчує право постійного користування землею і є одним із доказів приналежності земельної ділянки.

Актом встановлення меж ділянки у натурі, наданої Алуштинському міськкоопринкторгу під ринок по вул. Базарна, 1, встановлені межі земельної ділянки відповідно до рішення № 7-6 від 15.05.1997 року 7 сесії 22 скликання Алуштинскої міської ради.

Отже, при складанні Акту встановлення меж земельної ділянки в натурі, розташованої за адресою м. Алушта, вул. Базарна,1 було порушено норми Державних будівельних норм та правил (ДБН. 79-92), у зв`язку з чим, при прийняті Алуштинською міською радою рішення № 7-6 від 15.05.1997 року та видачі Державного акту було порушено права суміжних землекористувачів.

Постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 08.11.2006 року у справі № 2-217873 -2006А є такою, що набрала законної сили, у зв`язку з чим, викладені вище факти повторному доведенню не підлягають.

За таких обставин, судова колегія судом першої інстанції вірно застосовано норму пункту 3.25* Державних будівельних норм 360-92 **,  відповідно до якої для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни слід приймати не менш 1,0 м”.

Згідно Державних будівельних норм та правил - пункту 2.20 ДБН 79-92- конструкції будівель та споруд, які виступають, не можуть перетинати межі сусідніх ділянок, а саму відстань від межі суміжних ділянок до стін будівель (споруд) необхідно приймати не менше 1 метра.

Частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів,  висновків експертів

У зв`язку з цим, господарським судом АР Крим у якості доказу у справі обгрунтовано прийнято до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи ПП "Юг-експерт" від 27.11.2006 року № 31, яким встановлено, що площа земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування будівлі магазину, що належить товариству з обмеженою відповідальністю "Русол", розташованого за адресою: вул. В.Хромих, 20-Б1, м. Алушта складає 73,74 кв.м.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що позивач обгрунтовано звернувся до суду захистом свого порушеного права на користування земельною ділянкою при тому, що позовні вимоги є обгрунтованими та судом першої інстанції правомірно задоволені.

Відповідно до статті 200 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки при винесенні господарським судом АР Крим оскарженої постанови порушень норм матеріального та процесуального права не виявлено, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 198 п.1, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління кооперативної торгівлі та ринків „Кримкоопринкторг” Кримспоживспілки та Кримської республіканської спілки споживчих товариств (Кримспоживспілка) залишити без задоволення, постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 21 грудня 2006 року у справі № 2-25/14174-2006А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        О.А.Латинін

Судді                                                                      В.А. Лисенко

О.Л. Котлярова