ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"20" квітня 2007 р.                                                            Справа №9/1632-А

за позовом  Прокурора Полонського району в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Полонському районі м. Полонне

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Полісся" м. Полонне

про стягнення 43869 грн. ПДВ.

Суддя  Олійник Ю.П.                    Секретар судового засідання Римар Н.М.

Представники сторін:

від позивача -  Герасимчук О.О. – за дов. від 9.01.07,

від відповідача  - не з’явився,

від прокуратури області –Параскевич О.Г.

Прокурор в інтересах позивача у позовній заяві та представники у судовому засіданні просять стягнути з відповідача 42503 грн. податку на додану вартість з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію, виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини. При цьому посилаються на п.11.29 Закону України „Про податок на додану вартість” та п.4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками ПДВ щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6.02.99 №271. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що в порушення даного Порядку відповідач не перерахував на спеціальний рахунок кошти в сумі 42503,00  грн., які підлягають стягненню до бюджету у безспірному порядку.

При    цьому  у   судовому   засіданні   позивачем за погодженням з представником  прокуратури    подано заяву про  уточнення   позовних вимог , а   саме    про     стягнення  43869 грн. , враховуючи   уточнений   розрахунок.  Зазначене прийнято судом.

Відповідач, повідомлений належним чином про розгляд справи , своїми процесуальними правами не скористався, відзив на позов не подав, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, що не перешкоджає вирішенню спору згідно п.8 ст. 35 КАС України .

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

За результатами виїзної планової документальної перевірки відповідача з питань дотримання  вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.03 по 31.12.05 позивачем складено акт від 07.06.06 №314/231-03789318. В акті перевірки зазначено , що на виконання постанови Кабінету Міністрів України  від 26.02.99 №271 відповідачу належало перерахувати на спецрахунок кошти в сумі 277286,00 грн., в т.ч. за період, що перевірявся –в сумі 124854,00 грн., фактично кошти на спецрахунок перераховані в сумі 69561 грн., відхилення становить 55293 грн., в т.ч. за 2003р. –10073 грн., за 2004р.- 22803 грн., за 2005р. –22417 грн.

Згідно п.11.29 Закону України „Про податок на додану вартість” відповідачем подані до податкового органу скорочені декларації по ПДВ, згідно яких задекларована сама податкових зобов’язань склала у 2003р. –36934 грн. (перераховано 26861 грн.), у 2004р. –45803 грн. ,   в т.ч.   за  січень-лютий –1351,00 грн. (перераховано 23000 грн.), у 2005р. –42117 (перераховано 19700 грн.).

Прокурор в інтересах позивача  в уточнених позовних вимогах  , враховуючи , що  за період з березня    2004року по  грудень 2005 року  включно  відповідачем використано не за цільовим призначенням кошти в сумі 43869 грн., які підлягають стягненню до Державного бюджету  України у безспірному порядку, просить  стягнути зазначену суму.

Досліджуючи  надані  докази,  оцінюючи  їх  в  сукупності, судом приймається до уваги  наступне.

Згідно п.11.29 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість”  від  3.04.97 із змінами і  доповненнями сільськогосподарські товаровиробники не сплачують до бюджету ПДВ з операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою. Зазначені кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У разі нецільового використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку. Порядок акумуляції та використання зазначених коштів визначається Кабінетом Міністрів.

Згідно п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.12.1999 року № 271 „Про затвердження Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками ПДВ щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини” на підставі даних бухгалтерського та податкового обліку сільськогосподарський товаровиробник складає декларацію з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва., включаючи: продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власно сільськогосподарської сировини, крім операцій з продажу переробним підприємствам молока та м'яса живого вагою, і в терміни, передбачені законодавством для звітності, подають її до органів державної податкової служби. Не перераховані на окремий рахунок кошти за такою декларацією вважаються такими, що використовуються не за цільовим призначенням, і підлягають стягненню до державного бюджету у безспірному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач посилається на те, що  за  період з березня    2004року по  грудень 2005 року  відповідачем використано не за цільовим призначенням кошти в сумі 43869 грн., які підлягають стягненню до Державного бюджету  України у безспірному порядку.   При цьому зібраними у справі доказами  підтверджується зазначене.  Зокрема, судом    враховуються  дані акту перевірки відповідача, згідно якого на підставі поданих останнім скорочених декларацій по ПДВ відхилення між задекларованими та фактично перерахованими сумами , карточки  особового  рахунку, Декларації,  внаслідок чого зазначені суми використані не за цільовим призначенням . Натомість, відповідачем не надані докази перерахування коштів на спецрахунок  за період, що перевірявся, в більшій сумі , ніж врахована позивачем.

Судом враховується , що у разі нецільового використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку , контроль за чим здійснюється   органами  державної   податкової служби згідно  Закону  України „ Про  державну податкову   службу в   Україні”.

За  таких обставин  позовні    вимоги з  врахуванням  уточнення  обґрунтовані   матеріалами справи , відповідають чинному    законодавству  і   підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 14, 69-71, 86,  104,  158-163, 167, 254-255, п.6 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України , СУД

ПОСТАНОВИВ  :

Позов прокурора Полонського району в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в Полонському районі м. Полонне до Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Полісся” м. Полонне про стягнення 43869,00 грн.  ПДВ  задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Полісся” м. Полонне ( вул. Л. Українки, 1, код  03789318 )  на користь Державної податкової інспекції в Полонському районі м. Полонне ( вул. Л. Українки, 114а, код  3390761 )  для перерахування в Державний бюджет України   43869,00 грн. ( сорок три тисячі  вісімсот  шістдесят дев’ять гривень 00 коп. )  ПДВ .

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      Ю.П. Олійник

Віддрук. 5 прим. :

1 -   до справи, 2 -   позивачу,3 -   відповідачу,

4-5- прокуратурі обл. і  р-ну,