ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"03" квітня 2007 р.
Справа №  3/46

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Н.В. Болгар розглянув у  судовому засіданні 03.04.07 о 10:35 адміністративну справу № 3/46

за позовом: Приватного підприємства "Приват-Житло";

до відповідача: Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія;

про визнання недійсною та скасування вимоги про сплату боргу від 12.01.07 № 21,

за участю:

секретаря судового засідання Власенко Т.С.;

представників

позивача - Альпова А.В., довіреність № 2 від 08.09.06;

відповідача - головного спеціаліста-юрисконсульта Булахової Л.І., довіреність № 29/04-35 від 16.04.07.

Приватне підприємство "Приват-Житло" (далі по тексту - ПП "Приват-Житло") звернулося до господарського суду в порядку адміністративного судочинства з позовною заявою, у якій просив визнати недійсною та скасувати вимогу від 12.01.07 № 21 управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія (далі по тексту - УПФ в м. Олександрія) про сплату боргу (недоїмки) зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 60 706 грн. 80 коп.

Відповідач вимоги заявника не визнає, посилаючись у запереченнях на те, що ПП "Приват-Житло" зареєстроване в УПФ в м. Олександрія як платник страхових внесків з 13.01.01; з 01.01.04 набув чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який передбачає перехід від системи пенсійного забезпечення до страхової пенсійної системи і регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного  страхування, принципи та структуру такої системи, коло осіб, які підлягають страхуванню, їх права та обов'язки, порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, а також стягнення заборгованості за цими внесками, встановлює залежність пенсій від страхового стажу й заробітку, з якого були фактично обчислені та сплачені страхові внески до бюджету Фонду; дія інших законів та нормативно-правових актів може поширюватися на названі відносини лише у випадках, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", або в частині, що йому не суперечить; несплата страхових внесків до Пенсійного фонду позбавляє застрахованих осіб права на пенсію за віком та пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки не проводиться нарахування страхового стажу, що є прямим порушенням Конституції України в частині прав громадян на соціальний захист у старості; Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування та звітності суб'єктів малого підприємництва" розповсюджується на податкові правовідносини та визначає порядок відносин з бюджетами та державними цільовими фондами суб'єктів малого підприємництва, які обрали спрощену систему оподаткування у вигляді єдиного податку.

Представник позивача наполягає на задоволенні позову.

Представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити.

При розгляді матеріалів справи, заслуховуванні пояснень представників сторін у судовому засіданні господарський суд встановив наступне.

Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації,  об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Позивач є суб'єктом малого підприємництва, який у своїй діяльності застосовує спрощену систему оподаткування, отримавши у 2005, 2006 Свідоцтва про право сплати єдиного податку суб'єктом малого підприємництва-юридичною особою у 2006-2007 роках.

Відповідно до ч. ч. 3, 6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 р. № 727/98 суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування; відділення державного казначейства України наступного дня після надходження коштів єдиного податку від суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, який перейшов на спрощену систему оподаткування, перераховують до Пенсійного фонду України 42 відсотки таких коштів.

Частиною 4 Перехідних положень Конституції України передбачено, що Президент України протягом трьох років після набуття чинності Конституцією України має право видавати схвалені Кабінетом Міністрів України і скріплені підписом Прем'єр-міністра України укази з економічних питань, не врегульованих законами, з одночасним поданням відповідного законопроекту до Верховної Ради України в порядку, встановленому ст. 93 Конституції України.

Збір на обов'язкове державне пенсійне страхування входить до переліку податків і зборів (обов'язкових платежів), зазначеного у ст. 14 Закону України "Про систему оподаткування, тобто  саме платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування як складової частини системи оподаткування не були платники єдиного податку за Указом Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва".

З 01.01.04 набрав чинності Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пунктом 15 Прикінцевих положень якого передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнодержавного пенсійного страхування; дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно названим Законом визначаються принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, кола осіб, які підлягають загальнодержавному пенсійному страхуванню, платники страхових внесків, їх права та обов'язки, порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками, про що  вказано у ч. 2 ст. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регулює порядок сплати страхових внесків, тобто коштів відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно з законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Статтею 18 Закону встановлено, що розмір страхових внесків  встановлює Верховна Рада України; страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом; страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування, на ці внески не поширюється податкове законодавство; страхові внески не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів; законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Виходячи з викладеного страхові внески не є тим збором на обов'язкове державне пенсійне страхування, від сплати якого як складової частини системи оподаткування звільнені платники єдиного податку.

Згідно з п. 1 ст. 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" фізичні та юридичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (включаючи тих, які обрали особливий спосіб оподаткування) є страхувальниками для фізичних осіб, що працюють у них на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, а згідно зі ст. 15 - платниками страхових внесків.

УПФ в м. Олександрія була проведена документальна перевірка правильності нарахування, обчислення та сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ПП "Приват-Житло", за результатами якої був складений  від 25.12.06.

За висновками викладеними у акті перевірки на рахунок Пенсійного фонду підприємству донараховано внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у загальній сумі  103 836 грн. 67 коп., в тому числі за не нарахування 32,3, 31,8 процентів страхових внесків за найманих працівників донараховано за період з 01.04.05 по 01.01.06 - 49 153 грн. 17 коп., за період з 01.01.06 по 01.11.06 - 54 683 грн. 49 коп.

Відповідно до п. 8.1 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до пенсійного фонду", даних акту перевірки від 26.12.06 УПФ в м. Олександрія сформована та надіслана 22.01.07 ПП "Приват-Житло" вимога про сплату боргу від 12.01.07 № Ю-21, за якою останнє має сплатити 60 706 грн. 80 коп. недоїмки.

Позивач просить визнати недійсною названу вимогу, вважаючи, що він як платник єдиного податку не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, тому не повинний сплачувати суми, донараховані відповідачем як недоїмка по страхових внесках до Пенсійного фонду України.

Кодекс адміністративного судочинства України не містить норм, на підставі яких суд визнає недійсним рішення суб'єкта владних повноважень. Відповідно до редакції п. 1 ч. 3 ст. 105 цього Кодексу адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень.

Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва у листі від 31.07.06 № 5560 зазначив, що Пенсійний фонд України у листі віл 01.06.05 № 6320/04, погодженому з Радою підприємців України при Кабінеті Міністрів України, надав роз'яснення щодо порядку сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування суб'єктами спрощеного оподаткування , і оскільки не внесено змін до законодавства щодо спрощеної системи оподаткування суб'єктів мало підприємництва, на 2006 рік зберігається порядок сплати страхових внесків, визначений у листі Пенсійного фонду України.

У листі Пенсійного фонду України від 01.06.05 № 6320/04 визначено, що з метою уникнення надмірної сплати страхових внесків за найманих працівників платниками єдиного податку (у зв'язку із одночасною дією Закону (1058-15) та Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва") сума коштів. що спрямовується до Пенсійного фонду у вигляді частини ставки єдиного податку у 2004 році, зараховувалася в рахунок сплати страхових внесків; даний порядок сплати та зарахування відновлено з 31.03.05 Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України"; за період з 1 січня по 30 березня 2005 року платники (юридичні та фізичні особи), які обрали особливий спосіб оподаткування згідно зі ст. 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" зобов'язані сплатити до Пенсійного фонду у повному обсязі страхові внески із заробітної плати своїх найманих працівників; при цьому частина єдиного податку за березень 2005 року, що надійшла від Держказначейства до Фонду, зараховується в рахунок платежів за березень, або попередніх місяців з урахуванням граничних термінів сплати.

Сума страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування розрахована за період з жовтня 2005 року по 01.11.06, при цьому відповідачем  були враховані  сплачені позивачем суми у складі єдиного податку..

У господарського суду відсутні правові підстави для визнання названої вимоги управління ПФУ в Кіровоградському районі нечинною, виходячи із положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", викладених вище.

На підставі викладеного господарський суд у задоволенні позову заявнику відмовляє.

На підставі ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись  ч. ч. 1, 2, 3 ст. 160, ст. 163,  ч. ч. 1-4 ст. 254,  ч. 6 "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити.

2. Копії постанови направити сторонам.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але не була у встановлений строк подана апеляційна скарга, постанова набирає чинності після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі  відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня  складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя

06.04.07 12:00