ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

№  17/23-А

м. Київ

21.02.07

12 год. 57 хв.

За позовом     Відкритого акціонерного товариства “Український Професійний Банк”

До                    Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку

Предмет         визнання недійсною постанови

адміністративного

позову

Судді:  Кролевець О.А. (головуючий)

Балац С.В.

Хрипун О.О.

Секретар судового засідання Повалій О.О.

Представники:

Від позивача:      Кравченко Л.О. (довіреність №111 від 02.11.2006)

Від відповідача:  Цибуля О.В. (довіреність №100/13031 від 05.09.2006)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про скасування постанови Комісії з цінних паперів та фондового ринку від 15.12.2006 № 690-КП про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2007 провадження у справі було відкрито.

Ухвалою суду від 29.01.2007 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги ВАТ “Український Професійний Банк” обґрунтовані наступним. Постанова відповідача прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, а саме Цивільного кодексу України, Законів України “Про банки і банківську діяльність” та “Про інформацію”, оскільки інформація про операції по особових рахунках і цінних паперах фізичних осіб –клієнтів банку, яку вимагала Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку, є такою, що містить банківську таємницю, а тому у відповідності до ст.ст. 60, 62 Закону України “Про банки і банківську діяльність” може бути надана лише з письмового дозволу власника такої інформації або за рішенням суду. Оскільки відповідного дозволу або рішення суду відповідачем надано не було, у позивача не було правових підстав для надання інформації, яку вимагав відповідач. Таким чином, постанова відповідача про накладення на позивача санкції за правопорушення на ринку цінних паперів є незаконною.

Відповідач позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. ВАТ “Український Професійний Банк” є професійним учасником ринку цінних паперів і здійснює свою діяльність на підставі ліцензії серії АБ №113407, виданої Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку, а тому відповідно до абз.4 п.12.2 Положення про депозитарну діяльність зобов’язаний надавати необхідну інформацію та копії документів відповідно до письмового запиту відповідача. Посилання позивача на положення Закону України “Про інформацію” відповідач вважає безпідставним, оскільки під інформацією в цьому законі розуміються документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

В судовому засіданні 21.02.2007 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Український Професійний Банк” (позивач) створено і діє згідно з Законами України “Про банки і банківську діяльність”, “Про господарські товариства”, “Про цінні папери та фондовий ринок”, іншими чинними законодавчими актами та нормативно-правовими актами Національного Банку України, про що свідчать положення Статуту ВАТ “Український Професійний Банк” та ліцензія Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку серії АБ №113407 від 27.10.2004 (знаходяться в матеріалах справи).

08.11.2006 на адресу ВАТ “Український Професійний Банк” був надісланий запит Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі по тексту –Комісія) №12/01/16655 про надання інформації. Відповідно до цього запиту позивача було зобов’язано надати до Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку в термін до 16.11.2006 виписки про операції на особовому рахунку Нагреби Г.П. з цінними паперами ВАТ “Роменський молочний комбінат” за період з 01.01.2000 по 01.08.2006 та виписки про операції на особовому рахунку Ворошило В.О. з цінними паперами ВАТ “Білопільський сирзавод” за період з 01.01.2000 по 01.08.2006. Зазначена інформація витребовувалась відповідачем з огляду на звернення Генеральної прокуратури України та на підставі п.10 ст.8 Закону України “Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні” і п.12.4 Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, затвердженого рішенням Комісії від 26.05.1998 №60 (далі по тексту –Положення №60).

У відповіді на цей запит позивач повідомив Комісію про те, що у відповідності до ст.ст. 60, 62 Закону України “Про банки і банківську діяльність” та ст.1076 Цивільного кодексу України  витребувана інформація містить банківську таємницю, а тому не може бути надана.

24.11.2006 Комісією було прийнято постанову про порушення справи про правопорушення на ринку цінних паперів, оскільки позивач в порушення п.12.4 Положення №60 не надав інформацію відповідно до вказаного вище запиту Комісії. Керівнику або уповноваженому представнику позивача було запропоновано з’явитися до Комісії 01.12.2006 о 10:00 для підписання акту про правопорушення на ринку цінних паперів та надання пояснень.

01.12.2006 уповноваженою особою Комісії в присутності представника ВАТ “Український Професійний Банк” Кравченко Л.О. був складений Акт №97-КП про правопорушення на ринку цінних паперів, яким зафіксовані допущені позивачем порушення п.12.4 Положення №60. В письмових поясненнях до складеного Акту уповноважений представник ВАТ “Український Професійний Банк” Кравченко Л.О. просив справу про правопорушення закрити в зв’язку з відсутністю в діянні банку складу правопорушення.

Розгляд справи про правопорушення на ринку цінних паперів відносно позивача  відбувся у присутності представника ВАТ “Український Професійний Банк” Кравченко Л.О.

За твердженням відповідача, ненадання банком інформації на запит Комісії призвело до неможливості встановлення факту правопорушення та реалізації одного із завдань Комісії –захисту прав інвесторів шляхом застосування заходів щодо запобігання і припинення порушень законодавства на ринку цінних паперів.

15.12.2006 Комісією прийнято Постанову №690-КП про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів, якою до позивача за ненадання до Комісії інформації (документів) відповідно до письмового запиту №12/01/16655 від 08.11.2006 застосовано санкцію у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 грн.).

Постанову №690-КП від 15.12.2006 позивач вважає такою, що прийнята з порушенням вимог чинного законодавства з підстав, викладених вище, а тому просить суд її скасувати.

Дослідивши надані позивачем та відповідачем документи, а також проаналізувавши нормативно-правові акти у сфері здійснення банківської діяльності, професійної діяльності на ринку цінних паперів, діяльності по випуску та обігу цінних паперів, депозитарної діяльності зберігача цінних паперів та діяльності щодо ведення реєстру власників іменних цінних паперів, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ст.5 Закону України “Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні” (далі за текстом –Закон) державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку.

Однією з основних завдань Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку є захист прав інвесторів шляхом застосування заходів щодо запобігання і припинення порушень законодавства на ринку цінних паперів, застосування санкцій за порушення законодавства у межах своїх повноважень (ст.7 п.4 Закону).

Згідно з п.10 ст.8 Закону Комісія має право надсилати емітентам, особам, які здійснюють професійну діяльність на ринку цінних паперів, фондовим біржам та саморегулівним організаціям обов'язкові для виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери та вимагати надання необхідних документів відповідно до чинного законодавства.

Як вбачається з залучених до матеріалів справи Ліцензії серії АБ №113407, виданої Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку, та Додатку до Дозволу №132-3 від 14.09.2005, виданого Національним банком України, позивач є особою, яка здійснює професійну діяльність на ринку цінних паперів, здійснює депозитарну діяльність зберігача цінних паперів та діяльність щодо ведення реєстру власників іменних паперів.

Відповідно до п.12.1 Положення про депозитарну діяльність, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26.05.1998 №61 (далі за текстом –Положення №61) державний контроль за здійсненням депозитарної діяльності депозитарних установ, до яких відноситься позивач у справі, здійснює Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку та її територіальні управління згідно з Законом України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні".

Для здійснення контролю за депозитарною діяльністю депозитарних установ Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право отримувати інформацію щодо рахунків у цінних паперах емітента та депонентів; копії документів, наданих для відкриття рахунків; копії документів, які є підставою для здійснення депозитарних операцій; витяги з журналу розпоряджень та операцій. Поширення інформації здійснюється з урахуванням вимог Закону України "Про інформацію" (абз.3 п.12.2 Положення №61).

На підставі письмового запиту Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку або її територіальних органів, підписаного керівником та засвідченого печаткою, депозитарна установа зобов'язана надати необхідну інформацію та копії документів у термін, зазначений у запиті (абз.4 п.12.2 Положення №61).

Інформація та копії документів на запит Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку повинні надаватись відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює обіг документів з обмеженим доступом.

Відповідно до п.12.1 Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26.05.1998 №60 (далі по тексту –Положення №60), яке було чинним на момент направлення відповідачем запиту та відмови позивача в наданні інформації, Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку при здійсненні контролю за випуском і обігом цінних паперів має доступ до системи реєстру і має право отримувати пов’язану з цим інформацію.

Згідно з п.12.4 Положення №60 реєстроутримувач (реєстратор) зобов'язаний надати інформацію та копії документів системи реєстру, витяг із журналу обліку записів у системі реєстру, витяг із журналу запитів, витяг із журналу виданих, погашених та втрачених сертифікатів, документів, які є підставою для складання реєстру, відповідно до письмового запиту Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку або її територіальних органів, підписаного керівником та засвідченого печаткою. Поширення інформації здійснюється з урахуванням Закону України "Про інформацію". Інформація та копії документів повинні бути надані в термін, зазначений у запиті.

Відмовляючи в наданні інформації про операції з цінними паперами на особових рахунках фізичних осіб, позивач посилався на положення Законів України “Про банки і банківську діяльність”, “Про інформацію”, а також на статтю 1076 Цивільного кодексу України, оскільки вважає, що така інформація є банківською таємницею.

Відповідно до преамбули Закону України “Про інформацію” цей Закон закріплює право громадян України на інформацію, закладає правові основи інформаційної діяльності.

Статтею 1 цього Закону визначено, що під інформацією в цьому Законі розуміються документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Відповідно до ст.30 Закону України “Про інформацію” інформація з обмеженим доступом за своїм правовим режимом поділяється на конфіденційну і таємну. Конфіденційна інформація - це відомості, які знаходяться у володінні, користуванні або розпорядженні окремих фізичних чи юридичних осіб і поширюються за їх бажанням відповідно до передбачених ними умов. До таємної інформації належить інформація, що містить відомості, які становлять державну та іншу передбачену законом таємницю, розголошення якої завдає шкоди особі, суспільству і державі.

Відповідно до ст.32 Закону України “Про інформацію” під інформаційним запитом щодо доступу до офіційних документів у цьому Законі розуміється звернення з вимогою про надання можливості ознайомлення з офіційними документами, а під запитом щодо надання письмової або усної інформації у цьому Законі розуміється звернення з вимогою надати письмову або усну інформацію про діяльність органів законодавчої, виконавчої та судової влади України, їх посадових осіб з окремих питань.

Як встановлено судом, запит Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, який було надіслано позивачеві, не є запитом в розумінні ст.32 Закону України “Про інформацію”, а запитувана інформація за своїм правовим режимом не є конфіденційною чи таємною відповідно до ст.30 Закону України “Про інформацію”.

Відповідно до п.7 Ліцензійних умов провадження професійної діяльності на фондовому ринку –депозитарної діяльності, а саме діяльності з ведення реєстру власників іменних цінних паперів, затверджених рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26.05.2006 №348,  ліцензіат повинен дотримуватись вимог Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України "Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні", нормативно-правового акта Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, який регулює питання провадження професійної діяльності з ведення реєстру власників іменних цінних паперів.

Дослідивши матеріали справи, суд погоджується з висновком Комісії про невиконання позивачем вимог чинного законодавства в частині надання інформації та документів на запит Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, а саме виписки про операції на особовому рахунку Нагреби Г.П. з цінними паперами ВАТ “Роменський молочний комбінат” та виписки про операції на особовому рахунку Ворошило К.О. з цінними паперами ВАТ “Білопільський сирзавод”.

Відповідно до ст.11 Закону України “Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні” Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку за ненадання, несвоєчасне надання або надання завідомо недостовірної інформації накладає на юридичних осіб штрафи у розмірі до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки відповідачем були встановлені порушення позивачем вимог п.12.4 Положення №60, уповноваженими особами Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку прийнято Постанову №690-КП від 15.12.2006 про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів, якою до позивача за ненадання до Комісії інформації (документів) відповідно до письмового запиту №12/01/16655 від 08.11.2006 застосовано санкцію у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 грн.).

Проаналізувавши зібрані у справі докази та викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідачем обґрунтовано встановлено невиконання позивачем вимог чинного законодавства та правомірно застосовано до ВАТ “Український Професійний Банк” передбачений Законом України “Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні” штраф в розмірі 17000 грн.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 104  КАС України передбачено, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, обов'язковою умовою визнання акта недійсним є порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та інтересів, зокрема, юридичної особи, у сфері публічно-правових відносин –позивача у справі.

Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність заявленої ВАТ “Український Професійний Банк” позовної вимоги про скасування постанови Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 15.12.2006 №690-КП про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів, через що така вимога не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 70, 94, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на Відкрите акціонерне товариство “Український Професійний Банк”.

3. Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України. Дана постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді:                                                                     О. А. Кролевець (головуючий)

С.В.Балац

О.О.Хрипун