ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2007 р.
№ 20-8/287/2006

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Невдашенко Л.П. –головуючий,

Михайлюка М.В.,

Дунаєвської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційні скарги Державного комунального підприємства "Ремонтно-експлуатаційне підприємство № 10" та Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27 лютого 2007 року у справі № 20-8/287 Господарського суду міста Севастополя за позовом Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго", м. Севастополь, до Державного комунального підприємства "Ремонтно-експлуатаційне підприємство № 10", м. Севастополь, про стягнення 17 598,29грн.,

за участю представників сторін:

позивача: –Шандрук О.Т. (дов. № 10746/0/2-06 від 12.12.2006р.);

відповідача: –не з'явився,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2006 року позивач –ВАТ "ЕК "Севастопольенерго" пред'явив у господарському суді позов до відповідача - ДКП "Ремонтно-експлуатаційне підприємство № 10" про стягнення 17 598,29грн.

Вказував, що 02.06.2003р. між ним та відповідачем було укладено договір № 176 на постачання електричної енергії, відповідно до умов якого він зобов’язався постачати електричну енергію, а відповідач –сплачувати вартість отриманої електроенергії та інших платежів згідно умов договору, який був в подальшому пролонгований на послідуючі періоди.

Зазначав, що відповідач не погасив заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.01.2005р. по 09.08.2006р. та за перевищення договірних величин використання електричної енергії. Під час перевірок об'єкту відповідача, представниками ВАТ "ЕК "Севастопольенерго" виявлено порушення споживачем правил користування електричною енергією, що полягало в використанні електричної енергії при відсутності розрахункових приладів обліку та самовільного підключення електроприймачів до мережі електропостачання організації, про що складені акти порушень правил користування електричною енергією № 0080884 від 29.04.2005р. та № 0085867 від 22.11.2005р.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача 17 598.29 грн. заборгованості, 175.98 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішенням Господарського суду міста Севастополя від 11 грудня 2006 року (суддя Ткаченко М.І.) позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ДКП "Ремонтно-експлуатаційне підприємство № 10" 15 307.36 грн. заборгованості, 153.00грн. - витрат по сплаті державного мита та 118.00грн. - витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу, в решті позову відмовлено.

Рішення в частині задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості мотивоване посиланнями на невиконання відповідачем зобов’язань за договором № 176 від 14 лютого 2004 року в частині оплати за спожиту електричну енергією.

Рішення в частині відмови в задоволенні вимог по стягненню коштів в сумі 2 290.93грн. за актом № 0085867 від 22.11.2005р. мотивоване посиланнями на невідповідність акту вимогам Правил користування електричною енергією в редакції від 17.10.2005р.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 27 лютого 2007 року (колегія суддів у складі: Горошко Н.П. –головуючого, Гонтаря В.І., Плута В.М.) рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови в стягненні коштів в сумі 2 290.93грн. по акту № 0085867 від 22.11.2005р. та постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та постановити нове рішення про відмову в позові.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу  ВАТ "ЕК "Севастопольенерго" задовольнити частково, а касаційну скаргу  ДКП "Ремонтно-експлуатаційне підприємство № 10" залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 02.06.2003р. між сторонами по справі було укладено договір № 176 про постачання електричної енергії, відповідно до умов якого позивач зобов'язався забезпечувати постачання електричної енергії, а відповідач –сплачувати за фактично використану електричну енергію у строки та відповідно до умов передбачених договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про електроенергетику", п. 1.2 Правил користування електричною енергією, споживачем електричної енергії є юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.

Згідно ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил користування електричною і тепловою енергією.

Відповідно до п. 7.39 Правил користування електричною енергією, тимчасове без облікове користування електричною енергією за заявою споживача може бути дозволено постачальником електричної енергії за регульованим тарифом на термін до 15 діб, який може бути продовжений на такий же термін, якщо споживач звернувся до закінчення терміну дії дозволу до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом щодо продовження терміну дії дозволу.

Згідно п. 8.3 Правил користування електричною енергією, постачальники електроенергії зобов'язані, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочі дні, припинити повністю або частково постачання (передачу) йому електричної енергії у разі закінчення терміну дії дозволу, розірвання або не укладення між суб'єктами господарювання договорів, наявність яких передбачена Правилами.

Пунктом 2 Методики обчислення обсягу електричної енергії, недоврахованої унаслідок порушення споживачем – юридичною особою Правил користування електричною енергією передбачено, що Методика застосовується у випадку самовільного приєднання споживачем струмоприймачів до мережі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач заборгував позивачу за період з 01.01.2005р. по 09.08.2006р. 15 307.36 грн. Позивачем на підставі п.п. 7.30 - 7.33 Правил користування електричною енергією, затверджених Національною комісією регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996р., Закону України "Про електроенергетику" при здійсненні перевірки було складено акти № 0080884 від 29.04.2005р. та № 0085867 від 22.11.2005р. про порушення Правил користування електричною енергією відповідачем. Загальна сума недоврахованої електроенергії за вказаними актами становить 7 737,36грн. Проте акт № 0085867 від 22.11.2005р. не відповідає  п. 6.42 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 910 від 17.10.2005р.

При частковому задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що акт № 0085867 від 22.11.2005р. складений у невідповідності з п. 6.42 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 910 від 17.10.2005р., проте з такими висновками погодитись не можна.

Правила користування електричною енергією, затверджені постановою  Національної комісії регулювання електроенергетики України № 910 від 17.10.2005р., зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2005 року за № 1399/11679 і, згідно п. 3 Указу Президента України "Про державну реєстрацію правових нормативних актів міністерств і інших органів виконавчої влади" набирають чинності через 10 днів після їх реєстрації.

Отже, Правила користування електричною енергією, затверджені постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 910 від 17.10.2005р. набирають чинності 28.11.2005р., тобто після складання акту № 0085867 від 22.11.2005р. Оскільки в даний період діяли Правила користування електричною енергією, затверджені постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 928 від 22.08.2002р.,  пунктом 7.32 яких встановлено, що на підставі акту порушень, погодженого споживачем, уповноваженими представниками постачальника електричної енергії за регульованим тарифом визначаються обсяг недоврахованої електроенергії та/або сума завданих споживачем збитків та виписуються споживачу додаткові розрахункові документи для сплати відповідно до законодавства України.

При вирішенні спору суди попередніх інстанцій не звернули уваги на вказані обставини, тому висновки в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за актом № 0085867 від 22.11.2005 року в сумі 2 290,93 грн. слід вважати необґрунтованими, та такими, що прийняті внаслідок неправильного застосування Правил користування електричною енергією.

Відповідно до п. 3 ст. 1119 ГПК України постанову суду апеляційної інстанції та рішення місцевого суду підлягають скасуванню в зазначеній частині і передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Матеріали справи свідчать про те, що висновки судів попередніх інстанцій в частині стягнення заборгованості за спожиту електроенергію за період з 01.01.2005р. по 09.08.2006р відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції необхідно перевірити посилання позивача на те, що на час складання акту № 0085867 від 22.11.2005 року діяли Правила користування електричною енергією, затверджені постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України  № 928 від 22.08.2002р., встановити дійсні права та обов'язки сторін,  всебічно і  повно  з’ясувати  і  перевірити  всі  фактичні  обставини  справи,  об’єктивно  оцінити  докази,  що  мають  юридичне  значення  для  її  розгляду  і  вирішення  спору  по  суті,  і  в  залежності  від  встановленого,  правильно  визначити  норми  матеріального  права,  що  підлягають  застосуванню  до  спірних  правовідносин,  та  прийняти  обґрунтоване  і  законне  судове  рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" задовольнити частково.

2. Касаційну скаргу Державного комунального підприємства "Ремонтно-експлуатаційне підприємство № 10" залишити без задоволення.

3. Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27 лютого 2007 року та рішення Господарського суду міста Севастополя від 11 грудня 2006 року у справі № 20-8/287 в частині відмови у задоволенні вимог Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" до  Державного комунального підприємства "Ремонтно-експлуатаційне підприємство № 10" про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію на підставі акту № 0085867 від 22 листопада 2005 року скасувати, в цій частині справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суддів.

4. В решті Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27 лютого 2007 року у справі № 20-8/287 залишити без змін.

Головуючий:                                                                  Л.П. Невдашенко

Судді:                                                                          М.В. Михайлюк

Н.Г. Дунаєвська