ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"07" травня 2007 р.

Справа
№  7/39

Господарський суд Кіровоградської області у
складі судді Шевчук О.Б. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №
7/39

1за
позовом: приватного підприємця ОСОБА_1,                        АДРЕСА_1

до
відповідача 1: сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
ім. Фрунзе,  Кіровоградська область,
Кіровоградського району,           с.
Оситняжка, вул. Жовтнева, 26,

до
відповідача 2: приватного підприємця ОСОБА_2,                АДРЕСА_2,

про
повернення майна на суму 39920 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

позивач
- ОСОБА_1.;

від
відповідача 1 - ОСОБА_4., довіреність б/н
від ІНФОРМАЦІЯ_1р.;

від
відповідача 2 - участі не брав;

Подано
позовну заяву про стягнення з сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю ім. Фрунзе на користь приватного підприємця ОСОБА_1  боргу за договором від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. в  розмірі 49609 грн., з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочки та покладення на відповідача  судових витрат.

Позов
мотивовано невиконанням
сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю  ім. Фрунзе
зобов'язань за договором міни
товарів  (бартерна угода),
укладеним з   суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою   ОСОБА_2.
від  ІНФОРМАЦІЯ_2р. Право вимоги за цим
договором  передано  суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою   ОСОБА_2. фізичній особі
- підприємцю ОСОБА_1. згідно договору
відступлення права вимоги від 10.04.2006 р.

Згідно
заяви від 14.03.2007 р. позивач уточнив позовні вимоги та просить  зобов'язати сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю ім. Фрунзе повернути товар, набутий за договором
міни від ІНФОРМАЦІЯ_2року, а саме: масло М10Г2К в кількості 9,98 т на загальну
суму 39920 грн.

Сільськогосподарське
товариство з обмеженою відповідальністю ім. Фрунзе позовні вимоги не визнало,
просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши
наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,
господарський суд

В С Т А Н О В И В :

10.04.2006
р.  позивачем  укладено
договір відступлення права вимоги з
приватним підприємцемОСОБА_2.

За
умовами цього договору  приватний
підприємець ОСОБА_2. передає, а  фізична
особа-підприємець  ОСОБА_1. приймає на
себе право вимоги безпідставно отриманого майна або грошових коштів від
СТОВ  ім. Фрунзе, які передані на
підставі договору  міни товарів (бартерна
угода) від ІНФОРМАЦІЯ_2р. і стає кредитором СТОВ ім. Фрунзе.

Таким
чином, за даним договором  позивач
одержав право  вимагати  від
відповідача 1  повернення
безпідставно  отриманого майна або його
вартості.

На
виконання п.3 цього договору   приватний
підприємець ОСОБА_2. передав  позивачу:
договір міни товарів (бартерна угода) від ІНФОРМАЦІЯ_2р.; накладну №НОМЕР_1 р.,
довіреність серії НОМЕР_2 р.  та
податкову накладну №НОМЕР_3 р., що підтверджують отримання   сільськогосподарським  товариством з обмеженою відповідальністю ім.
Фрунзе 9,98 тонн масла М10Г2К  на суму
39920 грн.

Обгрунтовуючи
свої вимоги, позивач просить повернути товар, набутий за договором міни товарів
(бартерна угода) від ІНФОРМАЦІЯ_2р., на підставі ч.4 ст.715 Цивільного кодексу
України, якою передбачено, що  право  власності на обмінювані товари переходить до
сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання  майна
обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом; та на
підставі  ч. 2 ст. 697 Цивільного кодексу
України, згідно якої якщо  покупець  прострочив
оплату  товару,  продавець має право вимагати від нього
повернення товару.   Продавець має право
вимагати від  покупця  повернення
товару також у разі ненастання обставин, за яких право власності на
товар мало перейти до покупця.

Вимоги
позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Сільськогосподарське
товариство з обмеженою відповідальністю ім. Фрунзе  не заперечує отримання ним  9,98 тонн масла М10Г2К  на суму 39920 грн.  За поясненням відповідача 1 зазначена кількість
масла  отримана  ним по
накладній №28 від 09.09.2004 р. (податкова накладна  №НОМЕР_3 р.) через гр. ОСОБА_3. за  довіреністю серії НОМЕР_2 р. на підставі
договору міни (бартерна угода) від ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

Оцінюючи
правовідносини, які виникли між  відповідачами,
господарський суд враховує наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2р.  суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_2. (відповідач 2) та
сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю ім.
Фрунзе (відповідач 1) підписано договір міни товарів (бартерна угода).

За
умовами  цього договору  відповідач 2 зобов'язався в 10-денний термін
з моменту підписання договору  передати  у власність відповідачу 1  масло М10Г2К в кількості  9,98 т на суму 39920 грн.; а відповідач
1зобов'язався прийняти товар і в якості розрахунку за нього  передати відповідачу 2 товари, перераховані в
п. 2.2. в погоджених сторонами кількості
і якості.

При
цьому пунктом 1.2. сторони передбачили, що при виконанні цього договору  грошові розрахунки між сторонами не проводяться.

За
своєю юридичною природою даний договір відноситься до договорів  міни.

Відповідно
до ст.  241 ЦК УРСР, який діяв  на момент укладення  вищезазначеного договору за договором
міни  між
сторонами  провадиться  обмін
одного майна на інше.

Кожний
з тих, хто бере участь у  міні,  вважається
продавцем  того майна, яке він  дає
в  обмін,  і
покупцем  майна,  яке
він одержує.

В
силу  ст. 153 ЦК УРСР договір вважається
укладеним, коли між сторонами в
потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних
умовах.

Істотними
є ті умови договору, які визнані такими за
законом або необхідні для договорів даного виду, а  також
всі  ті  умови, щодо яких за заявою однієї з сторін
повинно бути досягнуто згоди.

Господарський
суд враховує, що сторонами  договору міни
товарів (бартерна угода) від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. не погоджено кількість і якість
товарів, які підлягають передачі сільськогосподарським  товариством з обмеженою відповідальністю ім.
Фрунзе відповідачу 1  в обмін за
отриманий товар. Отже, сторони не досягли згоди по всіх істотних умовах, а
саме: сторони не  досягли згоди  по тих умовах договору, по яких вона має бути
досягнута.

За
викладених обставин, господарський суд прийшов до висновку про те, що договір
міни товарів (бартерна угода) від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. є неукладеним.

А
тому  у господарського суду відсутні
підстави при вирішення спору застосовувати норми статей  697 та 715 Цивільного кодексу України.

Правовідносини,
які виникли між відповідачем 1 та відповідачем 2,  регулюються
ст.469 ЦК УРСР, яка
узгоджується  із положеннями ст.
ст. 1212, 1213  Цивільного кодексу
України.

Про
витребування безпідставно набутого майна або його вартості йдеться і в   договорі відступлення права вимоги від  10.04.2006 р.

Обгрунтовуючи
позов, позивач посилається на те, що
сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю ім.
Фрунзе в порушення ст. 526 Цивільного кодексу України  та   п.
3.3. договору міни товарів (бартерна угода) від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. не виконано
частини зобов'язання та не передано групи товарів, визначених в договорі, у
зв'язку з  чим просить повернути
товар  набутий за  цим договором
на підставі ст. 697 та ч.4 ст. 715 ЦК України.

Зважаючи
на те,  що договір  міни товарів (бартерна угода) від
ІНФОРМАЦІЯ_3 р. є неукладеним, до вказаних правовідносин не може бути
застосовано норми статей 526, 697  та 715
Цивільного кодексу України, які регулюють
правовідносини сторін, що виникають із договору міни та договору
купівлі-продажу.

Позивач  не звернувся до суду із вимогою про повернення
безпідставно набутого майна з підстав, передбачених главою 83 Цивільного
кодексу України.

Права
господарського суду щодо прийняття рішення визначені ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України.

Пунктом
2 цієї статті передбачено право  господарського
суду при прийнятті рішення виходити за межі позовних вимог лише за клопотанням
заінтересованої сторони.

Таким
чином, господарський суд прийшов до висновку, що  позов
не може бути задоволено з підстав, зазначених в  позовній заяві з урахуванням   уточнених вимог (а.с.77-79).

Судові
витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України
покладаються на позивача.

Керуючись
ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,
господарський суд

В И
Р І Ш И В :

В  задоволенні позову відмовити.

Згідно
ч. 3 ст. 85 ГПК України рішення господарського
суду  набирає  законної сили після закінчення  десятиденного
строку з дня його підписання.

Рішення
може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд
Кіровоградської області.

Копію
рішення направити сторонам.

Суддя

Дата підписання рішення: 14.05.2007 р.