ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2007 р.
№ 45/278-06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Остапенка М.І.

суддів :
Борденюк Є.М.
Харченка В.М.

розглянувши касаційну скаргу
ТОВ "ЮВС"

на рішення

та постанову
Господарського суду Харківської області від 08.11.2006 року
Харківського апеляційного господарського суду від 22.01.2007 року

у справі за позовом
до

про

ТОВ "ЮВС"
ЗАТ "Науково-виробниче підприємство "Українська електротехнічна компанія"
стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

у вересні 2006 року, ТОВ "ЮВС" звернулося до господарського суду  з позовом про стягнення з ЗАТ "Науково-виробниче підприємство "Українська електротехнічна компанія" 11 964 грн. на відшкодування вартості неякісного товару, поставленого йому на умовах договору №254/05/05-Г від 23.05.2005 року.

В обґрунтування заявленої вимоги, позивач зазначав, що по договору поставки гідроінструментів №254/05/05-Г від 23.05.2005 року, відповідач за видатковою накладною №РН-0000053 від 14.06.2005 року поставив позивачу гідроінтсрументи, зокрема, і знімач гідравлічний СГ-307500, за який позивач сплатив 11 964,00 грн.

У квітні 2006 року, поставлений відповідачем знімач гідравлічний в процесі його експлуатації в межах гарантійного терміну вийшов з ладу і позивач 11.04.2006 року, звернувся до постачальника з вимогою про проведення гарантійного ремонту, оскільки, в пункті 4.2. договору сторони визначили гарантійний строк в 12 місяців на кожний виріб, який обраховується з часу поставки продукції та передав товар відповідачу для здійснення гарантійного ремонту.

Проте, відповідач, гарантійні зобов’язання не виконав, повернув знімач гідравлічний СГ-307500 у непридатному для використання стані, а тому позивач просив стягнути на його користь 11 964,00 грн., що складає вартість неякісного товару.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.11.2006 року у задоволенні позову відмовлено.

За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.01.2007 року апеляційна скарга позивача залишена без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції –без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 02.04.2007 року порушено касаційне провадження ту справі за касаційною скаргою позивача, у якій він посилається на неправомірність відмови йому у позові, неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуальних норм і просить постановлені у справі попередніми судовими інстанціями рішення скасувати, постановивши нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача,  перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені в касаційній скарзі доводи, судова колегія вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постановлені у справі рішення господарського суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду –скасуванню, з направленням матеріалів справи на новий судовий розгляд, виходячи з наступного.

Як зазначається у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від "Про судове рішення" від 29.12.1976 року з наступними змінами, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте, постановлені у справі судові рішення не можна визнати такими, що відповідають зазначеним вище вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд першої інстанції та апеляційний господарський суд послались на недоведеність позивачем правомірності заявлених вимог.

Крім того, апеляційний господарський суд зазначив, що складені позивачем акти, щодо виходу обладнання з ладу, не відповідають вимогам Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості.

Але, при цьому, суди не врахували, що спір виник не щодо якості товару на час поставки, яка відбулась у червні 2005 року, а стосується гарантійних зобов’язань відповідача, які врегульовані п.4 (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей щодо п.4.2) та п.6 договору №254/05/05-Г від 23.05.2005 року.

За умовами взятих на себе гарантійних зобов’язань, а це зазначено і в технічному паспорті на виріб заводу-виробника, гарантійний строк на спірний товар складає один рік з часу поставки.

Відповідно до частини другої ст.676 ЦК України, гарантійний строк, встановлений договором купівлі-продажу, продовжується на час, протягом якого покупець не міг використовувати товар у зв'язку з обставинами, що залежать від продавця, до усунення їх продавцем.

Гарантійний строк продовжується на час, протягом якого товар не міг використовуватися у зв'язку з виявленими в ньому недоліками, за умови повідомлення про це продавця в порядку, встановленому статтею 688 цього Кодексу.

З огляду на зазначені вище умови договору та наведені норми права, предметом судового розгляду було з’ясування обставин щодо часу виходу з ладу обладнання, перевірки доводів позивача про передачу обладнання відповідачу 11.04.2006 року і повернення його без усунення недоліків, пред’явлення ним вимог, право на які йому надано ст.678 ЦК України, і, з урахуванням частини другої цієї статті, перевірити істотність порушення вимог  щодо якості поставленого товару та надати правовий висновок щодо права позивача відмовитись від договору і вимагати повернення сплаченої за товар суми.

Проте, наведені вище обставини належним чином не з’ясовувались  і правових висновків щодо предмету спору не зроблено, а тому, постановлені у справі судові рішення не можна визнати такими, що повно відображають обставини справи, а висновки про правові наслідки, такими, що є вичерпними і відповідають дійсності.

При такому положенні, рішення господарського суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду підлягають скасуванню, з направлення матеріалів справи на новий судовий розгляд, під час якого, необхідно врахувати наведене, повно та всебічно з’ясувати дійсні обставини справи, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, постановити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.11.2006 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.01.2007 року скасувати, а справу передати на новий судовий розгляд в іншому складі суддів.

Головуючий                                                                                  М.І. Остапенко

Судді                                                                                             Є.М.Борденюк

В.М. Харченко