СУД
РІШЕННЯ

"23" березня 2007 р.

Справа №  17/111

Господарський суд Кіровоградської області у
складі судді Таран С.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу №
17/111

за позовом:  акціонерно-комерційного банку соціального
розвитку „Укрсоцбанку”, м.Київ від імені якого виступає Олександрійська філія
„Укрсоцбанку”, м. Олександрія Кіровоградської області

до відповідача:  суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, м. Олександрія Кіровоградської області

про стягнення 221250 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - Чоботар В.І.,
довіреність б/н  від 04.01.07 р.,
головний юрисконсульт сектору проблемної заборгованості юридичного відділу;

від відповідача - ОСОБА_2.,
довіреність №НОМЕР_9 р., представник.

В судовому засіданні 20.03.2007 р.
оголошувалась перерва до 14 год. 30 хв. 23.03.2007 р.

Подано позов про звернення
стягнення на предмет застави - цукор - пісок в кількості 75 тон, який належить
приватному підприємцю ОСОБА_1.

Заявою від ІНФОРМАЦІЯ_2 року
(вх.№НОМЕР_1р.) позивачем змінено позовні вимоги, він просить стягнути з
відповідача 250000,00 грн. заборгованості за кредитом, 9423,60 грн.
заборгованості за процентами та 1270,64 грн. пені шляхом звернення стягнення на
предмет застави -  цукор- пісок в
кількості 75 тонн, який належить приватному підприємцю ОСОБА_1 та знаходиться
на території ДП „Кам”янский цукровий завод”
ТОВ „Руна” за адресою: Черкаська область, м. Кам'янка, вул. Перемоги, 2.

Відповідач позов заперечив,
посилаючись на безпідставність вимог банку щодо дострокового повернення всієї
суми кредиту (том 1 а.с.27). В судове засідання 23.03.2007 р. відповідач не
з"явився, хоча належним чином був сповіщений про час та місце його проведення,
що підтверджується матеріалами справи (том 1 а.с.148).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши наявні в
матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, господарський суд
встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року між
акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк”  (далі - кредитор) та суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 (далі - позичальник) було
укладено кредитний договір №НОМЕР_2(далі- кредитний договір), згідно якого
позивач зобов'язався  надати позичальнику
грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 250000,00
грн., зі сплатою 23% річних та комісій, при цьому сторонами за договором
узгоджено, що кредит надається відповідачу на поповнення обігових коштів шляхом
оплати розрахункових документів позичальника (том 1 а.с.10-12).

Даний договір за своєю правовою
природою є кредитним договором.

Відповідно до вимог статті 1054
Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник згідно пунктів 3.3.4,
3.3.6 зазначеного договору прийняв на себе зобов'язання забезпечити повернення
кредиту, а також сплатити нараховані відсотки за його користування в
обумовлений договором термін, а саме: у відповідності до графіку погашення
заборгованості (пункт 1.1 кредитного договору):

15625,00 грн. - 13.03.2006 року;

15625,00 грн. - 13.04.2006 року;

15625,00 грн. - 12.05.2006 року;

15625,00 грн. - 13.06.2006 року;

15625,00 грн. - 13.07.2006 року;

15625,00 грн. - 14.08.2006 року;

15625,00 грн. - 13.09.2006 року;

15625,00 грн. - 13.10.2006 року;

15625,00 грн. - 14.11.2006 року;

15625,00 грн. - 13.12.2006 року;

15625,00 грн. - 12.01.2007 року;

15625,00 грн. - 13.02.2007 року;

15625,00 грн. - 13.03.2007 року;

15625,00 грн. - 13.04.2007 року;

15625,00 грн. - 14.05.2007 року;

15625,00 грн. - 13.06.2007 року та
кінцевим терміном повернення заборгованості до 13 червня 2007 року.

В
забезпечення позичальником виконання
зобов'язань по кредитному договору
№НОМЕР_2від ІНФОРМАЦІЯ_1 р. між сторонами укладено  договір застави товарів в обороті №НОМЕР_3
від ІНФОРМАЦІЯ_1 року (том 1 а.с.13-115).

Згідно умов вказаного договору
застави сторони визначили об'єкт застави -
цукор-пісок в кількості 75 тонн, заставною вартістю 221250 грн.,
належний заставодавцю на праві власності, який знаходиться на зберіганні у ДП
"Кам"янський цукровий завод" за адресою: Черкаська
область,АДРЕСА_1  (том 1 а.с.13-15).

Позивач виконав свої зобов'язання
за кредитним договором в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи
(том 1 а.с.33-36, том 2 а.с.3-7). Факт отримання кредиту не заперечує і
відповідач.

Позичальник свої зобов'язання щодо
повернення заборгованості у визначені кредитним договором термін виконав лише
частково: погасив частину заборгованості по відсоткам за користування
кредитом  (том 1 а.с.28-31).

Згідно пункту 4.2 кредитного
договору позичальник сплачує за порушення строків повернення кредиту та
нарахованих відсотків за користування кредитом пеню в розмірі одного проценту
від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобов'язань за
цим договором.

Відповідно до вимог пункту 4.4.
кредитного договору №НОМЕР_2від ІНФОРМАЦІЯ_1 року у разі невиконання
позичальником зобов'язань, визначених п.п.3.3.2.-3.3.18. цього договору,
порушення позичальником або третьою особою з якою укладений договір
забезпечення виконання зобов'язань за кредитом, умов договорів, визначених
п.1.3. договору, протягом більше 30 днів, строк користування кредитом
вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний не пізніше
наступного робочого дня, погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час
використання кредиту, комісії та нараховані штрафні санкції.

Враховуючи порушення відповідачем
пунктів 3.3.4 та 3.3.6 кредитного договору строк користування кредитом слід
вважати таким, що сплив.

Відтак кредитор має право
достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом,
включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та неустойку.

В підтвердження своїх вимог та
заперечень позивачем було надано розрахунок заборгованості  за договором №НОМЕР_2від ІНФОРМАЦІЯ_1р. (том
1 а.с.46), а відповідачем- докази часткового розрахунку позичальника за
кредитним договором (том 1 а.с.28-31).

Згідно даних документів
заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №НОМЕР_2від
ІНФОРМАЦІЯ_1р. складає 260694,24 грн., з яких: загальна заборгованість по
кредиту -250000,00 грн.; заборгованість по відсоткам  за кредитом - 9426,60 грн., пеня за
несвоєчасне повернення кредиту та за несвоєчасну сплату відсотків-1270,64 грн.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог
щодо виконання зобов"язання- відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити всіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до вимог статті 526
Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього кодексу,  інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв  ділового обороту  або
інших  вимог,  що
звичайно ставляться.

У відповідності до статті 530
Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись в установлений
законом або договором строк.

Правилами статті 20 Закону України
“Про заставу” №2654-XII від 02.10.1992р. встановлено, що заставодержатель
набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент
настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Підпунктом 2.4.4. договору застави
№НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1р.
заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави
відповідно до чинного законодавства України, у разі, коли в момент настання
терміну виконання заставодавцем зобов'язань, забезпечених заставою за договором
№НОМЕР_3, вони не будуть виконані.

Відповідно до ст.24  Закону України “Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень” №1255-IV від 18.11.2003р. звернення
стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі
рішення суду в порядку, встановленому законом.

Статтею 589 Цивільного кодексу
України від 01.01.2004р. передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет
застави.

За рахунок предмета застави
заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що
визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів,
неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із
пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1, 2 ст. 590 Цивільного
кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням
суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правилами ч.2 ст. 590 Цивільного
кодексу України передбачено, що заставодержатель набуває право звернення
стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано в
установлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Докази виконання  суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_1, взятих на себе зобов'язань по кредитному договору
№НОМЕР_2від ІНФОРМАЦІЯ_1р.  у визначені
графіком повернення кредитних коштів строки в матеріалах справи відсутні, на
вимогу господарському суду не подано, тому
вимоги за первісним позовом  є
обґрунтованими,  підтверджені матеріалами
справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Не підлягають задоволенню зустрічні
позовні вимоги щодо визнання договору застави товарів в обороті №НОМЕР_4 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. неукладеним з огляду на наступне.

Статтею 16 Цивільного кодексу
України встановлені способи захисту порушеного права, а  саме: визнання права;  визнання правочину недійсним;   припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку
в натурі;  зміна правовідношення;
припинення право відношення; відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Крім
того, відповідно до вищенаведеної норми, суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Визнання ж договору неукладеним не
є одним із способів захисту порушених цивільних прав підприємств чи
організацій, передбачених вказаної нормою Цивільного кодексу України, оскільки
встановлення факту неукладення договору не призводить до поновлення порушених
прав, а є лише елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості
вимог особи.

Відповідно до цього цивільні права
і обов'язки виникають, зокрема, з угод, передбачених  законом, а також з угод, хоч і не
передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок інших дій
громадян і організацій; внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання
цивільно-правових наслідків.

Отже, предмет зустрічного позову не
відповідає встановленим законом або договором способам захисту цивільних прав
та інтересів.

За таких обставин,  вимоги за зустрічним позовом заявлені не
обґрунтовано і задоволенню не підлягають.

Аналогічну правову позицію стосовно
того, що визнання договору неукладеним не є засобом захисту порушених прав, а
отже не може бути предметом позову викладено в постановах Верховного суду
України у справах №10/732 від 13.07.2004р., № 8/11 від 14.12.2004 р. та
постанові Вищого господарського суду України у справі № 105/183 від 19.07.2005
року.

Державне мито в справі та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до вимог
статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на
відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним  позовом - суб'єкта  підприємницької діяльності - фізичну  особу
ОСОБА_1

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49,
75, 81, 82, 84, 116, 117  Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом
задовольнити повністю.

Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУНОМЕР_5, р/р №НОМЕР_6
в КОФ АКБ „Укрсоцбанк” м. Кіровоград, МФОНОМЕР_7) на користь
акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанку” (03150,
м.Київ, вул. Ковпака, 29, , р/р №2 в ГУ НБУ по
місту Києву та Київській області, МФО 321024) - 250000 грн. заборгованості за
кредитним договором №НОМЕР_2від ІНФОРМАЦІЯ_1р., 9423,60 грн. заборгованості по
відсоткам,           1270,64грн. пені,
2606,94 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу шляхом звернення стягнення на заставне
майно:  цукор-пісок у кількості 75 тонн,
що належить суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1
АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_8) та знаходиться на зберіганні в
складських приміщеннях ДП "Кам"янського цукрового заводу" за
адресою: Черкаська область,АДРЕСА_1.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог відмовити.

Заходи до забезпечення позову,
вжиті ухвалою суду від 24.05.2006 р., скасувати по виконанню рішення
господарського суду.

Згідно частини 3 статті 85
Господарського процесуального кодексу України рішення  господарського суду  набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні  було оголошено лише вступну та
резолютивну частини рішення, з дня
підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

До набрання рішенням законної сили
воно може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського
суду  у порядку встановленому
Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя