ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 квітня 2007 р.

№ 14/156

Колегія суддів Вищого господарського суду України у
складі:

головуючого:

Першикова Є.В.,

суддів:

Савенко Г.В.,

Ходаківської І.П.,

розглянула

касаційну скаргу

приватного підприємства фірми
"Україна-Сервіс" (далі Підприємство)

на постанову

Львівського апеляційного господарського
суду

від

26.12.06

у справі

№ 14/156

господарського суду

Рівненської області

за позовом

Підприємства

до

закритого акціонерного товариства
"Соснівський гранкар'єр" (далі Товариство)

про

стягнення 122 073,22 грн.

В засіданні взяли участь  представники

- позивача:

Шевчук Г.Є. (за дов. б/н від
23.07.04) - у судовому засіданні 05.04.07; Ригун А.М. (за дов. № 07 від
31.01.07) - у судовому засіданні 05.04.07, 26.04.07;

- відповідача:

Лісниченко Є.С. (за дов. № 3060
від 06.07.06) - у судовому засіданні 05.04.07.

Ухвалою від 26.02.07 колегії суддів
Вищого господарського суду України у складі: головуючого -Першикова Є.В.,
суддів -Данилової Т.Б., Ходаківської І.П., касаційна скарга Підприємства б/н
від 29.01.07 була прийнята до провадження, розгляд справи призначено на
05.04.07, без початку перегляду справи по суті.

30.03.07 до Вищого господарського
суду України надійшла заява Товариства № С-91/В від 29.03.07 про відвід колегії
суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючого -Першикова
Є.В., суддів -Данилової Т.Б., Ходаківської І.П. у даній справі.

Ухвалою від 02.04.07 заступника
голови Вищого господарського суду України заявлений Товариством відвід колегії
суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючого -Першикова
Є.В., суддів -

Данилової Т.Б., Ходаківської І.П. у
справі № 14/156 господарського суду Рівненської області, відхилено.

У зв'язку з виходом судді Савенко
Г.В. з лікарняного, справа розглядається по суті колегією суддів Вищого господарського
суду України у складі: головуючий -Першиков Є.В., судді -Савенко Г.В.,
Ходаківська І.П., утвореному розпорядженням заступника Голови Вищого
господарського суду України від 09.04.04.

Про вказані обставини учасників
судового процесу було повідомлено на початку судового засідання 05.04.07. У
судовому засіданні 05.04.07 відводів складу колегії суддів не заявлено.

За згодою представників сторін,
відповідно до ч. 3 ст. 77, ч. 2 ст. 85 та

ч. 1 ст. 1115 Господарського
процесуального кодексу України у судовому засіданні 05.04.07 було оголошено
перерву до 26.04.07 для виготовлення вступної та резолютивної частин постанови
Вищого господарського суду України, які оголошено у судовому засіданні
26.04.07.

Рішенням від 30.08.02
господарського суду Рівненської області (суддя Шарапа В.М.) позовні вимоги
Підприємства задоволено.

З орендного кооперативного
підприємства "Соснівський гранкар'єр"
на користь Підприємства стягнуто 122 073,22 грн. коштів, внесених згідно
умов інвестиційного договору від 26.02.02, 1 220,73 грн. витрат по сплаті
державного мита та 118,00 грн. витрат за інформаційно-технічне обслуговування
судового процесу.

При винесенні рішення суд врахував
копії платіжних доручень, які були надані Підприємством в підтвердження
понесених витрат по інвестиційному договору від 26.02.02, та копію
інвестиційного договору з додатками до нього.

Правовий аналіз матеріалів справи
свідчить, що 20.03.06 Товариство, як правонаступник ОКП "Соснівський
гранкар"єр", подало заяву про перегляд рішення від 30.08.02
господарського суду Рівненської області за нововиявленими обставинами. Як на
підставу для перегляду вказаного рішення заявник посилається на ту обставину,
що під час ознайомлення 25.01.06 в господарському суді Рівненської області з
матеріалами справи № 9/30, з клопотання Сарненської МДПІ про залучення до
матеріалів справи та врахування при її розгляді певних документів, він дізнався
про те, що документи, на підставі яких було прийнято рішення по справі №
14/156, містять неправдиві відомості.

Ухвалою від 22.09.06 господарського
суду Рівненської області (суддя Юрчук М.І.) рішення від 30.08.02 господарського
суду Рівненської області залишено без змін, а заяву Товариства про перегляд
вказаного рішення суду за нововиявленими обставинами -без задоволення.

Ухвала місцевого суду мотивована
пропуском заявником двохмісячного строку, встановленого ст. 113 Господарського
процесуального кодексу України, оскільки суд першої інстанції прийшов до
висновку, що датою початку встановлення заявником нововиявлених обставин є
02.12.05.

Постановою від 26.12.06 Львівського
апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого -Гнатюк
Г.М., суддів -Кравчук Н.М., Мирутенко О.Л.) апеляційну скаргу Товариства
задоволено.

Ухвалу від 22.09.06 господарського
суду Рівненської області скасовано.

Заяву про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами задоволено.

Рішення від 30.08.02 господарського
суду Рівненської області скасовано. По справі прийнято нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог Підприємству відмовлено повністю.

При винесенні постанови апеляційний
суд врахував, що 02.12.05 за поданням Сарненської ВПМ УПМ ДПА України в
Рівненській області було винесено постанову про надання дозволу на розкриття
банківської таємниці, а інформація від банківських установ про рух коштів на
рахунках Підприємства була надана до Сарненської МДПІ лише 04.01.06, в той час
як заявник з даними документами ознайомився тільки 25.01.06 при розгляді справи
про банкрутство № 9/33.

Судом апеляційної інстанції було
взято до уваги обставини, викладені заявником, як нововиявлені, а саме: згідно
виявлених фактів про рух коштів Підприємства по рахунку № 1001,
відкритому у Рівненській філії КБ "ПриватБанк", Сарненською МДПІ
встановлено, що 26.07.02 відповідно до платіжного доручення НОМЕР_1 Підприємство
перарахувало приватному підприємцю ОСОБА_1 30 000,00 грн. як попередню оплату
за юридичні послуги в лютому-травні 2002 року, однак того ж дня (26.07.02) ці
кошти знову були повернуті на рахунок Підприємства як такі, що "помилково
перераховані". Аналогічні обставини враховані апеляційним судом згідно
платіжного доручення НОМЕР_2 на суму 20 000,00 грн.: кошти повернені 31.07.02,
як "помилково перераховані", та відповідно до платіжного доручення
НОМЕР_3: ПП ОСОБА_2 перераховано

30 000,00 грн., як оплата за
"технічну експертизу Соснівського гранкар"єру", проте дані кошти
повернуті назад 29.07.02, як "помилково зараховані".

Під час перегляду справи
апеляційний суд дійшов до висновку, що вказані обставини є нововиявленими, а
отже підставою для перегляду рішення від 30.08.02.

Врахувавши, що позовні вимоги
Підприємства базуються на сфальсифікованих документах, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, про відсутність підстав для задоволення
заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись з постановою
апеляційного суду, Підприємство звернулось до Вищого господарського суду
України з касаційною скаргою в якій просить постанову від 26.12.06 Львівського
апеляційного господарського суду та ухвалу від 22.09.02 господарського суду
Рівненської області скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує
тим, що при винесенні оскаржених судових актів було порушено норми
процесуального права, а саме: ч. 3 ст. 101, ч. 8 ст. 114 Господарського
процесуального кодексу України.

Зокрема, скаржник вважає, що
господарський суд має право переглянути судове рішення за нововиявленими
обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення.
Так, за словами скаржника, в заяві про перегляд рішення за нововиявленими
обставинами наводились дані виключно щодо стягнення 80 000,00 грн., а решта
суми коштів (52 073,22 грн.) заявником не оспорювалась, у зв'язку з чим, на
думку Підприємства, суд не має права переглядати рішення за нововиявленими
обставинами в цій частині.

Також, скаржник зазначає, що при
винесенні оскарженої постанови  щодо
скасування як ухвали від 22.09.06 так і рішення від 30.08.02,  апеляційний суд вийшов за межі апеляційної
скарги, оскільки  в ній ставилось питання
про скасування лише ухвали від 22.09.06 та передачу справи на новий розгляд до
господарського суду Рівненської області в іншому складі суду.

У своєму відзиві на касаційну
скаргу Товариство щодо доводів скаржника заперечує вважаючи їх безпідставними,
у зв'язку з чим просить в задоволенні касаційної скарги Підприємству відмовити,
а постанову від 26.12.06 Львівського апеляційного господарського суду по даній
справі залишити без змін.

Враховуючи, що Підприємством у
касаційній скарзі поставлене питання лише про скасування оскаржених судових
актів, винесених, на його думку, з порушенням норм процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського суду України під час перегляду даної
справи обмежилась перевіркою застосування норм процесуального права, та не
досліджувала підставність та правильність застосування норм матеріального права
при прийнятті рішення по суті спору.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу, відзив на касаційну скаргу, заслухавши пояснення
представників сторін, суддю-доповідача, проаналізувавши правильність
застосування господарськими судами норм процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України враховує, що відповідно до ст. 112 Господарського
процесуального кодексу України господарський суд може переглянути прийняте ним
судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що
мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

У відповідності до п. 5 постанови
Пленумом Верховного Суду України від 27.02.81 № 1 “Про практику перегляду
судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у
цивільних справах, що набрали законної сили”, нововиявленими можуть
розглядатись обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають
інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час
постановлення судового рішення, але про них не знали і не могли знати заявник і
суд. Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи
змінилася після прийняття рішення, обставини. Також, не можуть вважатись
нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були
своєчасно подані сторонами.

Аналогічні рекомендації з питань
застосування норм процесуального права дала господарським судам президія Вищого
господарського суду України у пункті 1.1 роз'яснення від 21.05.02 № 04-5/563
“Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими
обставинами”, відповідно до якого виникнення нових змін обставин після
вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування
судового рішення за правилами розділу ХІІІ Господарського процесуального
кодексу України.

Днем виникнення нововиявлених
обставин слід вважати день, коли вони стали або повинні були стати відомі
заявникові.

Вирішуючи питання щодо істотності
значення для справи нововиявлених обставин, суд має кервуватися правилами ст.
43 Господарського процесуального кодексу України щодо оцінки доказів, тобто
оцінювати наведені заявником обставини за своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. При цьому,
враховувати, що ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь
встановленої сили, а визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими
інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Отже, суд на підставі ст. 112
Господарського процесуального кодексу України може переглянути прийняте ним
судове рішення за наявності двох умов в їх комплексному зв'язку: істотність
нововиявлених обставин для розгляду справи і виявлення їх після прийняття
судового рішення у справі.

Статтею 113 Господарського
процесуального кодексу України визначено, що заява сторони про перегляд рішення
господарського суду за нововиялвеними обставинами може бути подана протягом
двох місяців з дня встановлення обставин, що є підставою для перегляду судового
рішення за новоявленними обставинами. Отже, початок перебігу строку встановлено
вказівкою на подію. При визначенні початку перебігу і закінчення процесуального
строку слід керуватися приписами ст.ст. 50, 51 Господарського процесуального
кодексу України. У разі пропуску зазначеного процесуального строку його може
бути відновлено з урахуванням поважності причин пропуску на підставі ст. 53
Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст. 114 Господарського
процесуального кодексу України рішення і ухвали, що набрали законної сили і
прийняті судом першої інстанції, переглядаються господарським судом, який
прийняв ці судові рішення. Рішення, ухвала, постанова, прийняті за
результатами перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, можуть
бути переглянуті на загальних підставах. Тобто ці судові акти підлягають
оскарженню в апеляційному чи касаційному порядку. У разі скасування судового
рішення за результатами його перегляду за нововиявленими обставинами справа
розглядається господарським судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Також, колегія суддів Вищого
господарського суду України бере до уваги та наголошує, що відповідно до ст. 8
Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 55 Основного Закону
регламентовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно
до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Згідно зі ст. 2 Закону України “Про
судоустрій”, суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує
захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів
юридичних осіб. Частиною 3 статті 3 вказаного Закону встановлено, що судова
система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку,
встановленому Конституцією України та законами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього
ж Закону усім суб'єктам правовідносин гарантується захист їх прав і законних
інтересів незалежним і неупередженим судом. Згідно з ч. 3 зазначеної статті,
ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до
підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Крім того, колегія
суддів Вищого господарського суду України враховує, що ст. 129 Конституції
України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення апеляційного
та касаційного оскарження рішення суду. Зазначена конституційна норма
конкретизована законодавцем у ст. 12 Закону України “Про судоустрій України”,
згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку,
передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне
оскарження судового рішення.

Право апеляційного та касаційного
оскарження стороною рішення місцевого господарського суду також передбачено
ст.ст. 22, 91, 114 Господарського процесуального кодексу України.

З правового аналізу наведених норм
вбачається, що з метою фактичної реалізації права сторін на апеляційне та
касаційне оскарження судових рішень, запобігання порушень ст. 6 Конвенції про
захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою
України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР) та з урахуванням ч. 1 ст. 114
Господарського процесуального кодексу України, скасувавши ухвалу місцевого
господарського суду про залишення без задоволення заяви про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції мав направити справу до
суду першої інстанції.

За таких обставин, розглянувши по
суті заяву Товариства про перегляд рішення від 30.08.02 господарського суду
Рівненської області за нововиявленими обставинами Львівський апеляційний
господарський суд помилково застосував норми процесуального права.

У зв'язку з наведеним, оскаржені
ухвала місцевого суду та постанова апеляційного суду не відповідають вимогам
чинного законодавства та підлягають скасуванню, а справа - передачі на розгляд
до господарського суду Рівненської області.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11110 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду
України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу приватного
підприємства фірми "Україна-Сервіс" від 29.01.07 задовольнити.

Ухвалу від 22.09.06 господарського
суду Рівненської області та постанову від 26.12.06 Львівського апеляційного
господарського суду по справі № 14/156 господарського суду Рівненської області
скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Г.Савенко

І.Ходаківська