ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.02.2007
Справа №2-29/19144-2006А

За позовом – Державного підприємства «Веселівське», с.Веселе м.Судак. До відповідача – Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього природного середовища, м.Сімферополь.

Про спонукання до виконання певних дій.

Суддя Башилашвілі О.І.

Секретар судового засідання Готовкіна Т.С.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – не з’явився.

Від відповідача – Велієв Р.Ш. – гол. спец., довіреність від 09.01.07р. №01.

Сутність спору: Державне підприємство «Веселівське» звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього природного середовища про зобов’язання видати дозвіл на спеціальне водокористування з забором підземних вод з артезіанської свердловини до отримання ліцензії на користування надрами.

Заявою від 21.12.2006р. позивач змінив предмет позову та просить суд зобов’язати відповідача видати дозвіл на спеціальне водокористування з забором підземних вод з артезіанської свердловини з моменту закінчення терміну дії дозволу на спеціальне водокористування №97 від 18.04.05рн., а саме з 01.01.2006р.

Заява прийнята до розгляду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у відсутність правових підстав відмовляє в продовженні терміну дозволу на спеціальне водокористування до отримання позивачем ліцензії на право використання надр.

Позивач в судове засідання не з’явився, направив клопотання про розгляд справи без участі свого представника.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує.

З'ясувавши можливість врегулювання спору до судового розгляду, суд встановив, що сторони не згодні врегулювати спір до судового розгляду, у зв’язку з чим суд закінчив підготовче провадження та перейшов до судового розгляду справи.

Після вияснення усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів, та після закінчення яких, суд віддалявся для ухвалення рішення по даної справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи, заслухав представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач є суб’єктом спеціального водокористування та добуває воду для потреб населення та своїх потреб.

18.04.2005р. Республіканським комітетом з екології та природним ресурсам позивачу був виданий дозвіл на спеціальне водокористування № 97, у якому був встановлений строк його дії до 01.01.2006р.

Відповідно до ст. 49 Водного Кодексу України, спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Дозвіл на спеціальне водокористування видається: державними органами охорони навколишнього природного середовища - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення; Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською  міськими  Радами за погодженням з державними органами охорони навколишнього природного середовища - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення.

Видача дозволу на спеціальне водокористування здійснюється за клопотанням  водокористувача з обгрунтуванням потреби у воді, погодженим з державними органами водного господарства, - в разі використання поверхневих вод, державними органами  геології - в разі використання підземних вод та державними органами охорони здоров'я - в разі використання водних об'єктів, віднесених до категорії лікувальних.

Порядок погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування затверджується Кабінетом Міністрів України.

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування.

Спеціальне водокористування є платним.

30.11.2005р. позивач звернувся до Республіканського комітету АР Крим з охорони навколишнього природного середовища з клопотанням продовжити дозвіл на спеціальне водокористування на забір води з артезіанських свердловин для забезпечення питною водою населення та технічних цілей.

Однак, листами від 20.01.2006р., 28.03.2006р. та від 20.06.2006р. відповідач  повідомляв позивача про неможливість продовження дозволу на спеціальне водокористування з тих підстав, що дозвіл не може бути продовжено до отримання позивачем ліцензії на користування надрами.

Судом встановлено, що дію ч.2 ст. 16 Кодексу України „Про надра”, яка передбачає умови видачі спеціальних дозволів (ліцензій) на спеціальне користування надрами, зупинено на 2007 рік, крім того дія цієї статті також була зупинена на 2005-2006 роки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не мав можливості отримати ліцензію на користування надрами.

Порядок надання у 2006 році спеціальних дозволів на користування надрами, був затверджений Постановою Кабінетом Міністрів України № 168, лише 20.02.2006р., тобто після закінчення строку дії наданого позивачу дозволу на спеціальне водокористування № 97.

Судом встановлено, що позивач відповідно до зазначеної Постанови КМУ, направив до Мінприроди України документи необхідні для отримання ліцензії на користування надрами.

Однак, листом від 14.06.2006р. Міністерство охорони навколишнього природного середовища України повідомило позивача про розгляд поданих їм документів у порядку надходження.

Суд встановив, що пакет документів позивача, досі не розглянутий та ліцензія на користування надрами у позивача відсутня.

Зі змісту положень Водного Кодексу України, Кодексу України Про надра та Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 20.02.2006р. „Про затвердження Порядку надання у 2006 році спеціальних дозволів на користування надрами”, суд не вбачає будь-яку залежність отримання дозволу на спеціальне водокористування лише після отримання ліцензії на право користування надрами, у зв’язку з чим суд приходить до висновку, що у відповідача не було підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на спеціальне водокористування.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в тому, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наявні в матеріалах справи докази та викладені вище обставини, свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, та керуючись ч.1 ст.94, ст. 152, п. 1 ст. 153, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити.

2. Зобов’язати Республіканський комітет АР Крим з охорони навколишнього природного середовища (АР Крим, м.Сімферополь, вул. Кечкеметська,198) видати Державному підприємству «Веселівське» (АР Крим, с.Веселе, м.Судак, вул. Леніна,9, код в ЄДРПО України 00412808) дозвіл на спеціальне водокористування з забором підземних вод з артезіанської свердловини з моменту закінчення терміну дії дозволу на спеціальне водокористування №97 від 18.04.05рн., а саме з 01.01.2006р.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Веселівське» (АР Крим, с.Веселе, м.Судак, вул. Леніна,9, код в ЄДРПО України 00412808) витрати по сплаті судового збору у сумі 3,40 грн.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.