ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

01 лютого 2007 р.
№ 16/94

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.,

розглянувши матеріали

касаційного подання
першого заступника прокурора Закарпатської області

на постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 09.11.2006 р.

у справі
господарського суду Закарпатської області

за позовом
прокурора Мукачівського району в інтересах держави в особі Мукачівської районної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення

до
ВАТ “Державний ощадний банк України” в особі Мукачівського відділення № 7287

про
стягнення  87270 грн. та визнання угод частково недійсними,

ВстановиВ:

Подане касаційне подання не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Вимоги, що пред’являються до форми і змісту касаційної скарги, визначені ст. 111 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, п. 4 вказаної норми передбачено, що касаційна скарга повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм  матеріального чи процесуального права.

Зміст касаційної скарги зводиться до посилання на норми матеріального права та намагання заявника витлумачити останні.

При цьому в касаційній скарзі не вказано суті допущеного порушення або неправильного застосування норм матеріального права судовими інстанціями, натомість акцентується увага на встановлених судом фактах, та неповно досліджених доказах та обставинах справи.

Згідно вимог ч. ІІ ст. 1117 касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, збирати нові докази або додатково перевіряти їх.

До того ж, касаційне подання подано після закінчення строку, встановленого ст. 110 ГПК України на подання касаційної скарги.

Перший заступник прокурора Закарпатської області клопочеться про відновлення пропущеного процесуального строку, посилаючись на те, що про існування оскаржуваного рішення стало відомо тільки 25.12.06.

Відповідно до чинного законодавства поважними причинами визнаються лише ті, які є об’єктивно непереборними та пов’язані з дійсними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

При цьому колегія суддів Вищого господарського суду України зважає на той факт, що викладені у клопотанні обставини не підтверджуються матеріалами справи, з яких вбачається, що в судовому засіданні Львівського апеляційного господарського суду були присутні представники прокуратури, а оскаржувану постанову було направлено сторонам у справі 22.11.06.

За вказаних обставин судовою колегією не вбачається підстав для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до п.5 ст.1113, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання і клопотання про відновлення строку відхилено, скарга підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 86, 111, п.п. 5, 6 ст. 1113, 1117 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Закарпатської області на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.11.2006 р.  у справі № 16/94 повернути скаржнику.

Головуючий:                                                                              Божок В.С.

Судді:                                                                                           Костенко Т. Ф.

Коробенко Г.П.