ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"14" травня 2007 р.                                                           Справа № 13/152-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом  Товариства  з обмеженою відповідальністю "Херсонкабельторг"

до Державної  податкової  інспекції  у м.Херсоні

за участю представників:

позивача –Євсеєнко О.В. (головного бухгалтера), Іпатова В.В. (представника за дорученням),

відповідача –Шевченко О.А. (начальника відділу), Пешик Т.В. (представника за дорученням),

про визнання нечинними рішень відповідача № /0 від 8 серпня 2006 р., № /1 від 1 вересня 2006 р., № /2 від 31 жовтня 2006 р. та № № /3 від 24 січня 2007 р.,

в с т а н о в и в:

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Кодекс адміністративного судочинства України визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

За змістом статті 2 вказаного Кодексу, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до визначення наданого у пункті 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку що за юридичною природою даний спір має публічно-правовий характер та на нього поширюється просторова сфера дії Кодексу адміністративного судочинства України. А тому, враховуючи суб’єктний склад оспорюваних правовідносин та нормативно-правовий припис пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України, за яким до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами КАС України, даний спір підвідомчий господарським  судам України.

За змістом позовної заяви позовні вимоги ґрунтуються на невідповідності спірних рішень положенням статті 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, відповідно до якої позивачем робиться висновок про відсутність у податкового органу зменшувати валові витрати покупця (позивача в даному випадку) у випадку, коли у продавця товару судом визнані недійсними засновницькі документи.

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на їх обґрунтованість відповідно до статті 5 названого вище  Закону, оскільки підпунктом 5.3.9. пункту 5.3. статті 5 до складу валових витрат не належать будь-які витрати, які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами. В даному випадку позивачем до складу валових витрат віднесено суму витрат по господарським операціям з ПП ВКФ „Алькатрас”, які здійснювалися на підставі договору б/н від 6 квітня 2003 року, який в подальшому рішенням господарського суду Херсонської області у справі № 15/25-ПД-05 визнаний недійсним.

Розгляд справи проведено в судових засіданнях, що відбулися 10 квітня з оголошенням перерви до 3 та 14 травня поточного року. За результатами розгляду справи судом оголошена вступна та резолютивна частина даної постанови.

Поряд з викладеним з матеріалів справи вбачається, що 31 липня 2006 року Державною податковою інспекцією у місті Херсоні за результатами виїзної  позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю „Херсонкабельторг” з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з Приватним підприємством ВКФ „Алькатрас”, складено акт перевірки  2525/23-3/22753540 (а.с. 14-18), в якому зафіксовані допущені позивачем порушення підпунктом 5.3.9. пункту 5.3. статті 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” у зв’язку з визнанням установчих документів та скасуванні державної реєстрації контрагента позивача –ПП ВКФ „Алькатрас”, а також визнанням договору на поставку товарів від 6 квітня 2003 року, укладеного з останнім, недійсним, в результаті чого позивачем занижено  податок на прибуток за 2003 рік на суму 12058,05 грн, в тому числі за 1 півріччя 2003 року на суму 12058,05 грн. Вказані обставини пов’язані з тим, що позивачем не проведено коригування валових витрат після прийняття господарським судом Херсонської області рішення у справі № 15/25-ПД-05 від 24 березня 2005 року, яким договір на поставку товарів від 6 квітня 2003 року, укладений між позивачем та ПП ВКФ „Алькатрас”, визнано недійсним.

На підставі цього акту перевірки податковою інспекцією 8 серпня 2006 р. прийняте податкове повідомлення-рішення № /0 про стягнення з  позивача відповідно 12058,05 грн основного платежу з податку на прибуток та 6029,02 грн штрафу (а.с. 19). Після адміністративного оскарження відповідачем також були винесені податкові повідомлення-рішення   № /1 від 1 вересня (а.с. 20), № /2 від 31 жовтня 2006 року (а.с. 21) та  № /3 від 24 січня 2007 року (а.с. 22).

З матеріалів справи також вбачається, що, дійсно, рішенням господарського суду Херсонської області у справі № 15/25-ПД-05 від 24 березня 2005 року за позовом Державної податкової інспекції у м. Херсоні до Товариства з обмеженою відповідальністю „Херсонкабельторг” та приватного підприємства виробничо-комерційної фірми „Алькатрас”  визнано недійсними  господарські зобов’язання –договір без номеру від 6 квітня 2003 року, укладений між цими суб’єктами. При цьому судом оспорюваний договір визнаний недійсним за статтею 49 ЦК УРСР –як укладені з метою, суперечною інтересам держави і суспільства.

В той же час висновки податкового органу про заниження позивачем  податку на прибуток за 2003 рік на суму 12058,05 грн є помилковими з наступних підстав.

Порядок сплати податку на прибуток підприємств встановлено положенням Закону України  „Про оподаткування прибутку підприємств” (надалі –Закон № 283/97-ВР).

Зокрема підпунктом 5.2.1. пункту 5.2. статті 5 Закону № 283/97-ВР визначено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду, у зв’язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії, з урахуванням обмежень, встановлених пунктами 5.3. –5.7. цієї статті.

При цьому 5.3.9. пункту 5.3. статті 5 Закону № 283/97-ВР встановлено, що до складу валових витрат не належать будь-які витрати, які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами.

В той же час за підпунктом 11.2.1. пункту 11.2. статті 11 названого Закону датою збільшення валових витрат виробництва вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів, а в разі їх придбання за готівку –день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів.

З цього вбачається, що для наявності права платника податку на валові витрати Закон вимагає: 1) щоб витрати звітного періоду були пов’язані з господарською діяльністю; 2) відображення валових витрат здійснювалось у тому податковому періоді, у якому має місце правило названої вище „події”; 3) валові витрати звітного періоду повинні бути підтвердженими первинними документами.

В даному випадку відповідачем не встановлено порушень податкового законодавства з боку позивача в момент визначення та збільшення валових витрат, в тому числі і відсутність первинних документів. Проте, таке порушення ним зафіксовано лише після прийняття рішення у названій вище справі, за якою договір від 6 квітня 2003 року визнано недійсним.

Таким чином позивачем не допущено порушень податкового законодавства при визначені валових витрат (в момент такого визначення), а їх корегування  за наявності визнаного в подальшому недійсним договору  Законом № 283/97-ВР не передбачено.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв’язку із зазначеним спірні рішення не відповідають діючому законодавству, оскільки прийняті з порушенням вказаних вище норм, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволенні витрати позивача по сплаті державного мита покладаються на державний бюджет.

На підставі  зазначених правових норм та керуючись статтями 58-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,

п о с т а н о в и в :

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Державної  податкової інспекції у м. Херсоні № /0 від 8 серпня 2006 р., № /1 від 1 вересня 2006 р., № /2 від 31 жовтня 2006 р. та № № /3 від 24 січня 2007 р.

3.Стягнути з державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Херсонкабельторг” компенсації по сплаті державного мита в розмірі 13,60 грн.

4.Роз’яснити сторонам, що дана постанова набирає законної сили  після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі  подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата підпису постанови –16 травня 2007 року

Суддя                                                                  М.К. Закурін