ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2007 р.
№ 25/334-06

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф.
Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю "Тико-2005"

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.01.2007

у справі
господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Тико-2005"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Альянс"

про
стягнення 12289 грн.05 коп.

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:
Титаренко К.С.-директор

від відповідача:
Приходько І.С.-дов № 1 від 29.09.2006

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 19.10.2006 господарського суду Дніпропетровської в задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановою від 16.01.2007 Дніпропетровського апеляційного господарського суду рішення від 19.10.2006 господарського суду Дніпропетровської області залишено без змін.

Судові рішення  мотивовані тим, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання  має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. Однак, позивачем не надано доказів направлення такої вимоги.

Не погоджуючись  з судовими рішеннями ТОВ "Тико-2005" звернулося  до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати, посилаючись на те, що судами порушені норми матеріального права та процесуального права, зокрема, ст.ст.525,526,549,530,837,843 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити.

Господарським судом встановлено, що 02.12.2005 позивачем (підрядник) та відповідачем (замовник)укладений договір № 20, відповідно до п.п.1.1., 1.2., якого підрядник зобов'зався здійснити ремонт та модернізацію млину "Фермар", розташованого у смт. Машевка, вул.Першотравнева, 90 б Полтавської області, а замовник зобов'язався приймати та оплачувати виконанні роботи на умовах передбачених договором.

Згідно п.п.3.1., 3.2. договору, сума договору склала 52682,00 грн., а оплата проводиться частково: перша частина оплати –30 % до початку робіт, друга частина –40 % безпосередньо на території замовника, третя частина –30% після закінчення робіт.

Відповідач свої зобов'язання виконав частково та сплатив позивачу за договором 41847,40 грн., а  третю частину оплати за виконанні роботи не провів.

Заборгованість складає 10834,60 грн., на яку нарахована пеня у сумі 940,45 грн. за 175 днів, 3 5 річних в сумі 155,85 грн. за 175 днів, інфляційні втрати в сумі 358,15 грн. за період з лютого по липень 2006 року.

Згідно з ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовник), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Колегія суддів вважає, що господарські суди помилково дійшли висновку, що у позивача відсутні правові підстави вимагати сплати відповідачем вартості третьої частини виконаних робіт, у зв'язку з ненастанням строку виконання зобов'язання.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Принагідно, що у випадках, коли виконання зобов'язання поставлено у залежність від події, що може і не настати, мова має йти не про термін, а про умови виконання зобов'язання.

Виконанні роботи замовником прийнятті без претензій, що підтверджено актом приймання виконаних робіт № 1 від 20.12.2006, який підписаний сторонами і  на ньому проставлені печатки замовника і підрядника. Отже, подія настала, тому заб'язання підлягає виконанню з моменту підписання акту виконаних робіт.

Також є помилковим висновок суду, що даний акт повинен бути підписаний старшим мірошником, оскільки пунктом 4.1 договору сторони обумовили, що здача-приймання виконаних робіт проводиться в присутності керівника виробництва та старшого мірошника. Однак, в договорі не вказано, що здача-приймання робіт проводиться комісійно, за участю вказаних осіб.

Посилання суду на те, що підпис директора ТОВ "Приват-Альянс" Лубенець В.Г. відрізняється від його іншого підпису є безпідставним, оскільки це посилання не підтверджено належними доказами ( висновком експерту, тощо).

Зважаючи на те, що відповідно зі ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд господарському суду.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При новому розгляді справи принагідно повно та всебічно вияснити всі обставини справи, дати їм належну правову оцінку та постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі  викладеного, керуючись ст. 1115, ст. 1119  - ст.11111  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну  скаргу  задовольнити.

Постанову від 16.01.2007 Дніпропетровського  апеляційного господарсько-го суду  та рішення від 19.10.2006 господарського суду Дніпропетровської області зі  справи № 25/334-06  скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий                                                   В.С. Божок

Судді                                                              Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко