донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

19.02.2007 р.                                                                                  справа №7/257а

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового засідання

за участю представників сторін:

від позивача:
Чеверда Г.О. – довір. від 19.02.207р. б/н,

від відповідача:
Кирилюк Н.А. – довір. від 07.11.2006р. № 6269/10110-013,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державна податкова інспекція у Пролетарському районі м.Донецьк

на постанову  господарського суду

Донецької області

від
07.11.2007 року

по справі
№7/257а

за позовом
Комунальне підприємство "Тепломережа" м.Донецьк

до
Міжрайонна Державна податкова інспекція у Будьонівському районі м.Донецьк

про
визнання недійсним рішення

встановив

1. Стислий виклад суті постанови місцевого господарського суду

12.09.2006р. Комунальне підприємство “Тепломережа” м. Донецьк звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Будьонівської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Донецьку про визнання недійсним податкового повідомлення –рішення від 20.02.2006р. № /0 про зобов’язання сплатити штраф за затримку на 207 календарних днів сплати узгодженої суми податкового зобов’язання по земельному податку в сумі 2573 грн. 28 коп. в розмірі 50% в сумі 1286 грн. 64 коп.

Ухвалою від 12.09.2006р. відкрите провадження в адміністративній справі № 7/257а.

Заявою від 09.10.2006р. та уточненням до неї від 07.11.2006р. позивач просив визнати нечинним податкове повідомлення –рішення від 20.02.2006р. № /0, виданого Будьонівської об’єднаною державною податковою інспекцією (Пролетарське відділення) м. Донецька.

Відповідачем заявлене клопотання про заміну відповідача у справі –Будьонівску міжрайонну державну податкову інспекцію на її правонаступника –ДПІ у Пролетарському районі м. Донецька, клопотання задоволене.

Постановою господарського суду Донецької області від 07.11.2006р. (виготовлена у повному обсязі 09.11.2006р.) у справі № 7/257а (суддя Малашкевич С.А.) позовна заява задоволена.

Приймаючи постанову господарський суд виходив з того, що базовим податковим (звітним) періодом у розумінні Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” для земельного податку є рік, а тому граничний строк подачі декларації (розрахунку) по земельному податку, передбачений підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону -  60-й календарний день за останнім календарним днем звітного (податкового) року; граничний строк сплати узгодженого податкового зобов’язання із земельного податку - десятий календарний день, наступний за 60-м календарним днем за останнім календарним днем звітного (податкового) року та відповідачем не встановлено порушення позивачем зазначених граничних строків сплати узгоджених податкових зобов’язань з податку на землю.

Загальний строк розгляду справи 1 місяць 23 дні.

2. Підстави, з яких порушене питання про перегляд постанови суду

Державна податкова інспекція з прийнятою постановою не погодилась та подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 07.11.2006р. та прийняти нову постанову, якою в задоволені позовної заяви відмовити.

Доводи апеляційної скарги відповідач обґрунтовує невірним застосуванням норм матеріального права, а саме.

Як зазначає заявник скарги, господарським судом порушені вимоги Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік”, яким дія ч. 1 ст. 17 Закону України “Про плату за землю” зупинена.

Згідно ст. 71 Закону “Про Державний бюджет України на 2005 рік” платежі, які відповідно до цього закону зараховуються у державний та місцевий бюджети та для яких не визначені строки їх сплати, сплачуються щомісячно в порядку, визначеному Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” для платежів, які мають базовий звітний період –місяць.

Як вважає податкова інспекція, для сплати податкового зобов’язання по земельному податку визначений місячний базовий період –30 календарних днів з граничного строку подання декларації,штраф застосований до позивача за порушення граничного строку сплати податкового зобов’язання по податку за землю на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

3. Доводи, викладені в запереченнях на апеляційну скаргу

Позивач  в запереченнях на апеляційну скаргу вказав на те, що Закон України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами дає чітке визначення таким поняттям як штрафна санкція (штраф), - податкове зобов'язання , податковий борг (недоїмка) Відповідно до п.п.5.3..1 п.5.3 ст.5 Закону платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Згідно ст. 14 Закону “Про плату за землю” платники земельного податку самостійно обчислюють суму земельного податку щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Статтею 17 зазначеного Закону встановлено, що податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Статтею 1 Закону України “Про систему оподаткування” встановлено, що ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Відповідно до п.п.1.20 п.1 ст. 2 Бюджетного кодексу України закон про Державний бюджет України - закон, який затверджує повноваження органам державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду.

Згідно ч.2 ст.7 Закону “Про систему оподаткування” зміна податкових ставок і механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) не можуть запроваджуватися Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

4. Як встановлено судом першої інстанції та визнається сторонами по справі

Актом від 17.02.2006р. № 362-15-3/05473192 про результати невиїзної документальної перевірки дотримання Комунальним підприємством “Тепломережа” () термінів сплати узгодженої суми податкового зобов’язання земельного податку за період з 30.05.2005р. по 30.08.2005р. встановлено порушення позивачем вимог п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” щодо несвоєчасної сплати підприємством узгодженої суми податкового зобов’язання по податку на землю, визначеної розрахунком земельного податку за 2005 рік. Згідно цього розрахунку, сума земельного податку на 2005 рік визначена в розмірі 7719 грн., щомісячна сума сплати якого дорівнює 643 грн. (січень-грудень).

Для розрахунку штрафних санкцій  застосований місячний податковий період для сплати узгоджених сум податкових зобов’язань. Податковим органом визначені граничні строки сплати цього податку, а саме, 30-й календарний день, наступний за останнім календарним днем звітного податкового місяця.

За наслідками перевірки Будьонівської МДПІ (Пролетарське відділення) прийняте податкове повідомлення-рішення від 20.02.2006 р. № /0, яким за затримку на 207 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по податку на землю нарахований штраф в розмірі 50 %, що склало суму 1286 грн. 64 коп. відповідно до п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

5.Мотиви, за якими апеляційна інстанція виходила при прийнятті ухвали

Відповідно до ст.2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у відповідних  розмірах.

Тобто, умовою застосування фінансових санкцій відповідно до зазначеної норми ,є порушення платником податків граничних строків сплати податкових зобов’язань , встановлених саме Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”

Підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 ст. 5 цього Закону встановлені строки сплати узгоджених податкових зобов’язань, які передбачають обов'язок платника податків сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Відповідно до п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює: а) календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; б) календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); в) календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.1.4 цього пункту, - протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року; г) календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб (прибуткового податку з громадян), - до 1 квітня року, наступного за звітним.

Для цілей підпункту 4.1.4 цього пункту під терміном "базовий податковий період" слід розуміти перший податковий період звітного року, визначений відповідним законом з питань оподаткування.

Для земельного податку таким законом є Закон України “Про плату за землю”.

Статтею 14 зазначеного Закону встановлено, що платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Згідно п. 2 Порядку подання земельного розрахунку,  затвердженого наказом ДПА України від 26.10.2001 року N 434 відповідно до статті 8 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", статті 14 Закону України "Про плату за землю" та пункту 5.1 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" ,  розрахунок податку складається на підставі даних державного земельного кадастру за станом на 1 січня поточного року і щороку подається власниками землі та/або землекористувачами до органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки до 1 лютого поточного року з розбивкою річної суми земельного податку рівними частками за місяцями.

Таким чином, базовим податковим (звітним) періодом у розумінні Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” для земельного податку є рік,  тому граничний строк подачі декларації (розрахунку) по земельному податку, передбачений підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону -  60-й календарний день за останнім календарним днем звітного (податкового) року; граничний строк сплати узгодженого податкового зобов’язання із земельного податку - десятий календарний день, наступний за 60-м календарним днем за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про плату за землю" в редакції, що існувала станом на 30.01.2005р на день подання розрахунку., було встановлено, що земельний податок сплачується рівними частками власниками земельних ділянок, земельних часток (паїв) і землекористувачами –виробникам товарної сільськогосподарської і рибної продукції та громадянами до 15 серпня і 15 листопада, а всіма іншими платниками - щоквартально до 15 числа наступного за звітним кварталом місяця.  Згідно частини  8 статті 73 Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” дія цієї норми була зупинена на 2005р

Згідно ст..69 Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік “,яка діяла на момент подання розрахунку , .плата  за  земельні   ділянки та земельний податок сплачуються платниками (крім громадян та виробників сільськогосподарської і рибної продукції) за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Законом України від 25.03.05р. №2505-1У Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України ,який набрав чинності з 31.03.2005р.  Закон Про державний бюджет на 2005р. було викладено у новій редакції та внесені зміни до Закону “ Про плату за землю“

Частина 1 ст. 17 Закону  України “Про плату за землю“ було викладено  у такій редакції - податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, що місячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Статтею 25 Закону  “Про плату за землю“ встановлено відповідальність платників за прострочення встановлених  строків сплати податку (стаття 17 цього Закону) у вигляді справляння пені у розмірах, визначених законом.

З аналізу норм діючого  законодавства випливає ,що законами України  „Про плату за землю„ ,“Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” по різному визначені базовий податковий період, строки сплати та  відповідальність за порушення строків сплати.

Оскільки податковий орган не довів ,що платником податку порушені граничні строки сплати податку, передбачені саме Законом України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” судова колегія вважає, що у податкового органу були відсутні правові підстави застосовувати штрафні санкції передбачені п.17.1.7 ст.17 цього Закону за порушення строків сплати земельного податку, які встановлені іншими законами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 14, ст. 17, ст. 25 Закону України “Про плату за землю”, ст. 4, ст. 5, ст. 17,  Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ст. 71, ст. 184, ст. 195, ст. 198, ст. 205, ст. 212, п.6, п.7 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд , -

У Х В А Л И В :

Постанову господарського суду Донецької області по справі  № 7/257а від 07.11.2006 р. (складена в повному обсязі 09.11.2006р.) залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Пролетарському районі м. Донецька залишити без задоволення.

Ухвала Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після складання повного тексту ухвали. Касаційна скарга подається безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Ухвала виготовлена в повному обсязі 22.02.2007р.

Головуючий:

Судді:

Надруковано 5 примір

2 –сторонам по  справі

1 - у справу

1 - господарському суду                                                       1-апеляц.. господ. суду