ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"28" квітня 2007 р.
Справа №  4/64

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Хилька Ю.І. розглянув   справу №4/ 64

за позовом: відкритого акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" м.Кіровоград

до відповідача:  Товариство з обмеженою  відповідальністю  “Онул-Ніка” м.Кіровоград

про стягнення  5554 грн. 66 коп.

Представники сторін:

від позивача - участі не брав;

від відповідача - участі не брав ;

СУТЬ  СПОРУ:

Подано позов про стягнення з  Товариства  з обмеженою  відповідальністю  “Онул-Ніка” м.Кіровоград    на користь відкритого акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" п'ятикратної вартості  різниці фактично  спожитої і  договірної  величини споживання електричної енергії понад договірні величини в сумі  5554 грн. 66 коп.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін після оголошеної в засіданні суду 29.03.2007 року   перерви до  12 год.  25.04.2007  року  ,  господарський  суд , -

В С  Т А Н О В И В:

04.06.2004 року  між  позивачем та  відповідачем     укладено договір на користування електричною енергією № 401 (надалі за текстом –договір), який  пролонговано  на  2007  рік.

З боку  позивача умови договору виконуються належним чином, але відповідач зобов'язань по оплаті  спожитої електроенергії в установлені договором строки та у повному обсязі не виконує, чим порушує умови укладеного договору.

Відповідно до п. 4.2.2 договору  відповідач у випадку перевищення  договірних величин споживання електроенергії сплачує п'ятикратну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин.

В грудні   2004   року  відповідачем  допущено   перевищення  договірних   величин  споживання  електроенергії   в обсязі 5006 кВт/год  через  несвоєчасну  оплату   рахунку та  проведене  коригування  рівня  споживання  електричної  енергії  виходячи  з  того, що  оплату  у встановлений строк  не було проведено зовсім.

Відповідач позов заперечив, мотивуючи тим, що  порядок  доказування  договірних величин споживання електроенергії визначено п.5.2 договору, відповідно до якого  величина споживання  вказується  в  додатку №1 до договору  і  складає  4500 квт на  грудень  2004 року.  Граничні  величини споживання   на грудень  2004 року  затверджені  начальником Кіровоградської філії, яка діяла від імені  ВАТ “Кіровоградобленерго” та  погоджені  з Державною інспекцією по електричному нагляду. В листопаді   2004 року  згідно платіжного доручення  від  24.11.04 року № 225 фактично було сплачено вартість  спожитої  електричної  енергії в грудні  2004 року.На  думку  відповідача   протиправність його поведінки полягає в  простроченні  на 3 дні попередньої  оплати за  споживання електричної  енергії, а не  в перевищенні  договірних  величин споживання  електричної енергії.  За порушення   встановленого договором порядку  розрахунків для  відповідача  можливе  настання наслідків:   відключення  від  мережі  та обмеження електроспоживання  до рівня  екологічної  броні  електропостачання. Крім  того, відповідач  не отримував  повідомлення  про   договірні (граничні) величини   споживання  електричної  енергії, чим  порушено  умови  договору. Причиною виникнення  спору  відповідач вважає  різне трактування сторонами положень договору  та  Порядку   коригування   граничної  величини споживання електричної  енергії щодо визначення  того, чи  має  повідомлення про коригування  зворотну  дію, тобто  чи застосовується  до    минулого  звітно- розрахункового  періоду та автоматично замінює договірну  величину споживання, встановлену  з початку  минулого   звітно-  розрахункового  періоду, і  зменшує  її до рівня фактично оплаченої ( за твердженням позивача).

Однак, відповідач  вважає, що   повідомлення про коригування не має зворотної дії, повинно діяти на майбутнє і  застосовуватись до періоду споживання електричної енергії в  наступному  за  минулим розрахунковим періодом, тобто діяти тільки  після  отримання   споживачем   повідомлення про коригування про що зазначені і в  договорі. Відповідальність  за порушення   скоригованої за результатами  розрахункового періоду  величини споживання електричної  енергії має наступати у випадку, якщо вона доведена до споживача письмово, стала невід'ємною частиною договору і була включена  в регіональний  баланс споживання  електроенергії. Правопорушенням в  області  енергетики може вважатись порушення граничного рівня  в  тому  випадку, коли   скоригована величина споживання  врахована  в  регіональному  балансі.

Проаналізувавши  правовідносини, що  виникли між  учасниками  спору та  надавши  їм   правову  оцінку, господарський  суд  вважає, що позовні вимоги підлягають   до повного   задоволення виходячи  з  наступного.

Між ВАТ "Кіровоградобленерго", від імені якого діяла Кіровоградська філія, (постачальник) та Товариством  з обмеженою  відповідальністю  “Онул-Ніка” м.Кіровоград   (споживач) 04.06.2004 року  укладено договір  № 401  про постачання електричної енергії, який згідно п.9.4 зазначеного договору пролонгований на  послідуючі  періоди і  фактично є діючим на час  розгляду справи судом.

Відповідно до умов зазначеного договору сторони взяли на себе взаємні зобов'язання: позивач постачати електричну енергію відповідачу, а відповідач своєчасно й у повному обсязі оплачувати позивачу вартість спожитої електричної енергії та здійснювати платежі за перевищення договірних величин електроспоживання.

Додатком №1 "Порядок розрахунків" до вказаного договору визначено порядок розрахунків споживача за спожиту електричну енергію.

Згідно п. 1 зазначеного додатку розрахунковим вважається період з 15 числа місяця до такого ж наступного місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття "розрахунковий період" та "календарний місяць" вважаються прирівняними. Розрахунки за електроенергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами шляхом безготівкового перерахування за платіжним дорученням через власний рахунок в установі банку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електроенергії або шляхом внесення грошових коштів в касу постачальника. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електроенергії або дата внесення споживачем готівки в касу постачальника.

Пунктом 2 вказаного додатку до договору визначено, що споживач до початку розрахункового періоду здійснює 100% оплату обсягу очікуваного споживання електричної енергії, заявленого на наступний розрахунковий період.

Відповідно до п.5 додатку №1 "Порядок розрахунків" до договору остаточний розрахунок за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електроенергії та потужності,  оплата нарахувань  по  протоколам  порушень  при  користуванні електричною енергією, рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, індекс  інфляції та  інші  платежі,  згідно  з умовами  цього  договору,  здійснюються  споживачем самостійно протягом 5 операційних днів після дати виписки рахунку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб"єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 "Порядку постачання електричної енергії споживачам", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.99 р. № 441, з наступними змінами та доповненнями (надалі - Порядок), регулювання постачання електричної енергії проводиться шляхом встановлення граничних величин її споживання.

Відповідно до п.11 вищезазначеного Порядку граничні величини споживання електричної енергії та потужності доводяться до споживачів як договірні величини у терміни, обумовлені договором між місцевою енергопостачальною організацією та споживачем. Повідомлення про ці величини є невід'ємною частиною договору. За підсумками місяця гранична величина споживання електричної енергії для споживачів коригується до рівня фактично сплаченої за цей місяць величини її споживання. У разі коригування для споживачів граничної величини споживання електричної енергії здійснюється відповідне коригування граничної величини споживання електричної потужності. Скоригована гранична величина споживання електричної потужності дійсна з дня проведення коригування.

Пунктами 5.1, 5.2 договору передбачено, що для визначення договірних величин споживання електричної енергії на наступний рік споживач, не пізніше 1 листопада поточного року, надає постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (по формі додатку "Відомість про обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу"). Договірні величини доводяться постачальником електричної енергії до відома споживача письмовим повідомленням, що є невід'ємною частиною договору, не пізніше ніж за 10 днів до початку наступного розрахункового періоду або додатком "Відомість про обсяги постачання електричної енергії споживачу".

Відповідно до додатку до договору "Відомість про обсяги постачання електричної енергії споживачу" відповідачу  на  грудень  2004 року   було доведено договірну величину споживання електроенергії в обсязі 4500 кВт/год.

Фактично у грудні  2004 року  відповідачем було спожито електроенергії в обсязі 5006 кВт/год., що підтверджується звітом відповідача про спожиту електроенергію.

Позивач  17.12.2004 року    вручив відповідачу рахунок для оплати за спожиту у грудні 2004 року  електроенергію  № 401/1 з терміном  оплати  до 24.12.2004 року, який, всупереч вимогам п.5 додатку до договору "Порядок розрахунків", не був оплачений відповідачем  у  визначений  термін.

За підсумками місяця граничну величину споживання електричної енергії відкориговано повідомленням від 04.01.2005 року  № 1/01 до рівня фактично сплаченої відповідачем за цей місяць величини її споживання, тобто до 0.

Таким чином, протягом  грудня  2004 р. відповідачем було спожито понад договірну величину споживання електроенергії 5006 кВт/год. на суму 5554 грн. 66 коп.

Для сплати вищезазначеної суми відповідачем отримано рахунок № 401/1 від  16.03.2005 р. з терміном оплати 23.03.2005 р.

Доказів сплати цього рахунку відповідачем не надано.

Вказані розміри санкцій за порушення умов договору передбачені п. 4.2.2 договору та ч. 5 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", відповідно до якої споживачі (крім населення, професійно-технічних навчальних закладів та вищих навчальних закладів 1-4 рівнів акредитації державної і комунальної форм власності) у випадку споживання електроенергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам п"ятикратну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Господарським судом  не приймається  до уваги та  розцінюються як необґрунтовані  заперечення відповідача про відсутність  підстав для задоволення позовних вимог   виходячи з наступного.

Для вирішення спору господарським судом проведено системний аналіз нормативних актів, які  регулюють спірні правовідносини та   дія  яких  є визначальною для  регулювання  правовідносин  між учасниками спору. Безумовно визначальним  є    укладений сторонами  договір №401 від 04.06.2004р., Закон України "Про електроенергетику", "Порядок постачання електричної енергії споживачам", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 р. № 441, в редакції Постанови КМУ № 475 від 09.04.2002 р.,  "Правила  користування електричною енергією", затверджені постановою Національної комісії з регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 р., в редакції Постанови НКРЕ №928 від 22.08.2002 р.

Преамбула розділу 2 Договору визначає, що при виконанні умов цього договору, а також  вирішенні всіх питань, не обумовлених цим договором, сторони зобов'язуються керуватися ПКЕЕ, Правилами техніки безпеки, Правилами технічної експлуатації електроустановок споживачів, Правилами улаштування електроустановок та чинним законодавством України.

Підпунктом 2.1.2. пункту 2.1 Договору встановлено, що позивач зобов'язується постачати  Відповідачу електричну енергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 7 до Договору.

Як вбачається з матеріалів  справи    договірні (граничні) величини на 2004 рік були доведені до відома Відповідача шляхом підписання додатку до договору "Відомість про обсяги постачання електроенергії споживачу та субспоживачу"  та які є незмінними.

Таким чином, твердження  відповідача щодо обов'язкового направлення енергопостачальником письмового повідомлення про встановлення договірних (граничних) величин є безпідставним.

Поряд з цим, не відповідає фактичним обставинам справи   твердження  відповідача  , що  ним не допущено  споживання електроенергії понад встановлену договірну величину в зв'язку з тим, що в листопаді 2004 року ним було проведено оплату за спожиту електроенергію в грудні 2004 року,  оскільки   відповідно до п.1 додатку №1 до Договору "Порядок розрахунків" розрахунковим вважається період з 15 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття "розрахунковий період" та "календарний місяць" вважаються  прирівняними.

Пунктом 2 цього ж додатку передбачено, що споживач до початку розрахункового періоду  здійснює 100% оплату обсягу очікуваного споживання електричної енергії, заявленого на наступний розрахунковий період. Остаточний розрахунок за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електроенергії та інші платежі, згідно з умовами договору,  здійснюються споживачем самостійно на протязі 5 операційних днів після дати виписки рахунку.

Тобто, в  спірній ситуації  відповідач повинен був до 15 листопада 2004 року провести  100% оплату обсягу очікуваного споживання електричної енергії. Відповідач же стверджує, що проведений 24.11.2004 р. платіж є попередньою оплатою.  Однак,  в призначенні платежу  відповідач  зазначив  що  плата проводиться   " за використану електроенергію за листопад місяць 2004 р. згідно рах. №401/1 від 18.11.2004 р.". Даний рахунок №401/1 від 18.11.2004 р., на який посилається  відповідач, виставлявся за спожиту електроенергію саме в листопаді 2004 року, а не на попередню оплату на наступний розрахунковий період.

Поряд з цим, господарським  судо  визнається  помилковим  твердження  відповідача  про те, що  відповідальність передбачена ч.5 ст. 26 Закону  України "Про електроенергетику" це відповідальність за порушення строків розрахунків зі стороною, а  позивач  не мав  права проводити  коригування в часі назад, оскільки  згідно  до ч.5 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" (в редакції, яка діяла в спірний період) споживачі (крім населення, державних професійно-технічних навчальних закладів), а також п. 4.2.2 Договору, у випадку споживання електричної енергії понад договірну  величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам  п'ятикратну вартість  різниці фактично спожитої і договірної величини.

Статтею 27 Закону, передбачено, що санкції, передбачені частиною п'ятою ст. 26 цього  закону, застосовуються в порядку, встановленому Кабінетом  Міністрів України.

Механізм реалізації норм частин п'ятої та шостої статті 26 Закону щодо оплати споживачем  п'ятикратної вартості фактично спожитої та договірної величини електроенергії визначається "Порядком постачання електричної енергії споживачам", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 р. № 441, в редакції Постанови КМУ № 475 від 09.04.2002 р.

Відповідно до п. 1 цього  Порядку, регулювання постачання електричної енергії споживачам проводиться шляхом встановлення граничних величин її споживання.

В ч. 2 п. 11 Порядку визначено, що за підсумками місяця договірна (гранична) величина споживання електричної енергії для споживачів коригується до рівня фактично оплаченої за цей  місяць величини її споживання.

Тобто, коригування до рівня фактично оплаченої за цей місяць величини споживання електричної енергії здійснюється лише після надання споживачем звіту за фактично спожиту  електричну енергію та коли є можливість співставити договірну (граничну) величину з обсягами фактично спожитої за розрахунковий період електроенергії та її  фактичною оплатою.

Основною умовою застосування санкцій, передбачених ст. 26 Закону України "Про  електроенергетику", є факт перевищення договірних (граничних) величин споживання, після настання якого у споживача виникає обов'язок щодо сплати санкцій в межах загального строку позовної давності.

Отже, обов'язок щодо сплати п'ятикратної вартості виникає у Споживача внаслідок саме перевищення встановлених договірних (граничних) величин споживання, які визначаються в кВт/год, а не внаслідок не оплати чи несвоєчасної оплати отриманого рахунку.

Крім  того,  законодавство України не забороняє здійснювати коригування граничної величини споживання електричної енергії в будь- якому періоді, наступному після розрахункового.

Виконання основного зобов'язання не звільняє від цивільної відповідальності, а тому, енергопостачальник не позбавлений права здійснювати коригування договірної (граничної) величини споживання електричної енергії, за минулі розрахункові періоди.

Господарський суд не погоджується з  доводами  відповідача  про те, що  скоригована за результатами розрахункового періоду величина   споживання електроенергії повинна бути включена в регіональний баланс споживання  електроенергії і тільки після цього вона може вважатися правопорушенням в електроенергетиці. Відповідно до п. 2 Порядку щомісячні граничні величини споживання електроенергії для регіонів визначаються та затверджуються Мінпаливенерго з урахуванням стану розрахунків енергопостачальних організацій за електричну енергію, отриману на оптовому ринку електроенергії України.

Граничні величини споживання електроенергії та потужності доводяться Мінпаливенерго  до місцевих органів виконавчої влади та місцевих енергопостачальних підприємств за 25 діб до початку місяця. Місцеві енергопостачальні організації разом з місцевими органами виконавчої влади складають в межах установлених граничних величин споживання електричної енергії та потужності розрахункові баланси споживання електричної енергії та окремо споживання електричної потужності для періодів ранкового і вечірнього максимуму навантаження енергосистеми з визначенням обсягів споживання основних груп споживачів та населення і погоджують їх з відповідними представництвами Держенергонагляду. Порядок постачання електричної енергії споживачам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 р. № 441, в редакції Постанови КМУ № 475 від 09.04.2002 р. не містить жодного посилання на регіональний баланс і тим паче на включення до нього скоригованих величин. На місцеві енергопостачальні організації покладено лише обов'язок складання в межах установлених граничних величин споживання електричної енергії та потужності розрахункові баланси споживання електричної енергії.

Господарський суд також  розцінює як  необґрунтовану  позицію  відповідача  щодо необхідності складання  двосторонніх  актів з  посиланням при цьому на  вимоги    п. 7.26 та 7.31 ПКЕЕ, оскільки згідно п. 7.26 ПКЕЕ перевищення договірних величин визначається за оперативними документами споживача і електропередавальної організації та фіксується відповідним актом. Але даний пункт не вимагає обов'язкового складання двостороннього акту. Достатньо звіту споживача за підписом перших осіб підприємства, який прикладається до акту, який в свою чергу є узагальнюючим внутрішнім документом енергопостачальника.

Пункти ж 7.31, 7.32 ПКЕЕ передбачають випадки, коли складається двосторонній акт у разі  виявлення   правопорушення у вигляді розкрадання електроенергії, безоблікового споживання електроенергії, самовільного підключення, тощо.

Як  вбачається з матеріалів  справи     акт про перевищення договірної (граничної) величини споживання електричної енергії складався за №2/01 від 04.01.2005 р.  та разом  з повідомленням про коригування граничної величини споживання електроенергії №1/01 від 04.01.2005 р.  направлявся  на адресу  відповідача.

Статтею 27 Закону України ”Про електроенергетику” передбачено відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику (в тому числі за порушення правил користування електричною енергією), що може мати цивільний, адміністративний та кримінальний характер; згідно частини 7 статті 27, відповідальність, передбачену частиною 5 статті 26 вказаного Закону визначено як санкцію.

За змістом статей 275 –277 Господарського кодексу України правовідносини у сфері енергопостачання та зобов’язання, що виникають з них, є господарсько-правовими.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Види правових засобів відповідальності у сфері господарювання (господарські санкції) визначено у статті 217 Господарського кодексу України як заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки; такими засобами є відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Таким чином, господарський  суд приходить  до висновку, що  заявлена  до  стягнення  сума  за  своєю  правовою природою  є  видом  відповідальності за допущене порушення   відповідно до вище вказаних норм чинного законодавства.

Крім  того, господарським судом  приймається  до уваги, що   у зв’язку з набранням  23.07.2005р. чинності Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про електроенергетику”,  яким   передбачено стягнення з споживачів у випадку споживання електроенергії понад договірну величину за розрахунковий період двократної (  а  не  п'ятикратної) вартості різниці фактично спожитої і договірної величини споживання електричної енергії. Однак, на  думку  суду відсутні  правові  підстави  для застосування двократної , а не п'ятикратної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини споживання електричної енергії.  Висновок  про відсутність  правових  підстав для застосування Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про електроенергетику" від 23.06.05 (який набрав чинності з 22.07.05) під час розрахунку санкції за споживання електричної енергії понад договірну величину, до правовідносин, які виникли до набрання чинності згаданим Законом  господарський  суд  робить на підставі  наступного.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 01.11.1999 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" надано наступні роз'яснення щодо застосування Конституції України при здійсненні правосуддя: оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

В силу ст.58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.02.99 №1рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або іншим нормативно-правових акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Згідно пункту 1 резолютивної частини цього рішення, положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

У пункті 3 мотивувальної частини рішення зазначено, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Разом з тим, Прикінцеві положення Закону України від 23.06.2005р. №2706-ІУ "Про внесення змін до Закону України "Про електроенергетику", яким внесено зміни у ст.26 названого Закону, а саме слово "п'ятикратної" замінено словом "двократної", не містять прямої вказівки щодо зворотної дії в часі цього Закону.

Доказом того, що відповідач споживав електроенергію в  грудні  2004 року    з  перевищенням  встановленого   обсягу     та не  своєчасно  оплатив її в повному розмірі і своєчасно / на протязі розрахункового періоду/  є наданий до матеріалів справи  акт  відповідача про спожиту електроенергію (а.с.16).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного  кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів оплати позивачеві  5554 грн. 66 коп.    боргу  відповідачем згідно до   рахунку- фактури №401/1  від 16.03.2005 року  суду не подано.

Висновок  про  обгрунтованість  позовних вимог   суд  зробив  на підставі  досліджених  матеріалів  справи: договору №401 та  додатків  до  нього (а.с.9-12),  рахунку-фактури (а.с.14-15),   акту  (а.с.16), Повідомлення  про  коригування граничної  величини споживання електричної  енергії (а.с.20), Акту  на перевищення договірної  величини споживання  електричної  енергії (а.с.17) та   акту  про  перевищення  договірної (граничної) величини споживання  електричної енергії (а.с.18) та доказів  їх направлення відповідачу (а.с.19).

Відповідно до ст. 49 ГПК України, державне мито та витрати по оплаті послуг по інформаційно-технічному  забезпеченню судового процесу покласти на відповідача в повному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст.526 Цивільного кодексу України, ст. 49,  82, 84, 85, 116,117  Господарського процесуального кодексу  України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити  повністю.

Стягнути з   товариства з обмеженою  відповідальністю  “Онул-Ніка” м.Кіровоград  вул. Дзержинського  72 кв. 14 р/р 001 в КРУ ВАТ КБ "Надра", МФО 323624, код 13761835 п'ятикратну     вартість різниці  фактично  спожитої і  договірної величини  споживання електричної  енергії  в розмірі  5554 грн. 66 коп.    на  користь   ВАТ Кіровоградобленерго” м. Кіровоград пр. Комуністичний 15 зарахувавши  кошти    на  поточний  рахунок  із  спеціальним  режимом  використання  1850 в  Кіровоградському  центральному  відділенні Промінвестбанку  України МФО 323301 код   23226362  та  суму  сплаченого  державного мита  в  розмірі  102 грн.  та 118 грн. витрат по оплаті послуг по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу на  користь   ВАТ Кіровоградобленерго” м. Кіровоград пр. Комуністичний,15 р/р 1850 в ЦВ ПІБ м. Кіровограда, МФО 323301, код 23226362.

Накази видати.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного  господарського суду в установленому законом   порядку.

Суддя