ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" січня 2007 р.

Справа  № 29/445-06-11521

За позовом: СПД ОСОБА_1

До відповідача: СПД ОСОБА_2

про
стягнення 19995,52 грн.

Суддя                     Аленін О.Ю.

Представники
сторін:

Від
позивача: ОСОБА_3. за довіреністю

ОСОБА_1

Від
відповідача: ОСОБА_2
ОСОБА_4. за довіреністю

Суть спору:           СПД ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до СПД ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача суму в розмірі
19995,52 грн., яка складається з 18315,52 грн. матеріальних збитків та 1680
грн. моральних збитків.

Відповідач надав відзив на позов в
якому проти позовних вимог заперечує в зв'язку з тим, що між ним та позивачем
відсутні договірні відносини, а тому відсутні будь-які договірні
зобов'язання.

В судовому засіданні від 27.12.2006
р. оголошена перерва до 09.01.2007 р. об 11 год. 30 хв.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, оцінивши докази які мають значення для справи, -
суд встановив:

За твердженням позивача, на
підставі усної домовленості СПД ОСОБА_2 зобов'язався виконати роботи по монтажу
комерційного ПВХ покриття, за адресою АДРЕСА_1 в приміщенні фітнес-центру, який
належить позивачу. Відповідач запропонував встановити ПВХ покриття на ДСП з чим
позивач був категорично не згоден, але СПД ОСОБА_2 завірив позивача, що він має
певний досвід по монтажу ПВХ покриття і роботи виконає вчасно і якісно. СПД
ОСОБА_2 пообіцяв СПД ОСОБА_1., що договір на виконання робіт та квитанції про
отримання грошей передасть мені після виконання робіт.

Як вказує позивач, до початку
виконання робіт між сторонами було погоджено два попередніх кошториси вартості
матеріалів та виконання робіт. Відповідно до першого попереднього кошторису
вартість матеріалів склала 3560 грн., робота 510 грн., транспортні витрати 130
грн. Відповідно до другого кошторису вартість матеріалів склала 891 грн.,
робота 447 грн., транспортні витрати 40 грн. Всього на загальну суму 5578.72
грн. Зазначену суму грошей позивач передав СПД ОСОБА_2. Позивач зазначив, що
роботи по монтажу ПВХ покриття відповідач дійсно виконав вчасно але не якісно,
так як відразу після виконання робіт в підлозі з'явились  нерівності. Але СПД ОСОБА_2 запевнив, що він
все виправить за власний рахунок.

В підтвердження позовних вимог
позивач посилається на гарантійний лист від 10.01.2006р., який відповідач надав
позивачу. Вказаним листом СПД ОСОБА_2 вказав, що якість укладки комерційного
покриття на об'єкті фітнес-центр „Вертикаль” відповідає будівельним нормам, а в
разі виявлення дефектів даного типу покриття, підрядник зобов'язується усунути
недоліки за свій рахунок.

Позивач зазначив, що через кілька
тижнів стан покриття погіршився і він знову звернувся до СПД ОСОБА_2 з
проханням виправити недоліки, але відповідач від цього відмовився.

21 вересня 2006 року позивач
надіслав претензію СПД ОСОБА_2 з проханням виправити недоліки. СПД ОСОБА_2 в
своїй відповіді на претензію вказав, що йому потрібно надіслати договір,
квитанції, та гарантійний лист і тільки після цього він на протязі 30 днів
прийме рішення.  Але, як вказав позивач,
після виконання робіт відповідач не надав йому договір на виконання робіт та
квитанції про отримання грошей.

За розрахунком позивача, СПД
ОСОБА_2 своїми діями завдав йому матеріальних збитків на суму 18315 грн. 52
коп.

Крім того, за твердженням позивача,
СПД ОСОБА_2 завдав йому моральних збитків на суму 1680 грн., які виразились в
тому, що позивач втратив багато часу на звернення та поїздки до відповідача.
Під час зустрічі СПД ОСОБА_2 ставився до позивача вкрай негативно, позивач
відчував приниження та небажання вирішити проблему належним чином. Що сприяло
виникненню конфліктів нервової напруги та призвело позивача до тривалих
душевних (моральних) страждань.

Заперечуючи проти позову,
відповідач вказав, що позивач намагається ввести суд в оману, стверджуючи, що
СПД ОСОБА_2 пообіцяв, що договір на виконання робіт та квитанції передасть
після виконання робіт тому, що жодного договору між СПД ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_2
укладено не було.

СПД ОСОБА_2 приготував для позивача
зразок гарантійного листа та два попередні кошториси з якими вона не
погодилася. Усі ці документи залишились у неї.

Необхідно зауважити, що попередні
кошториси не були підписані та проштамповані позивачем при їх пред'явленні їй.
На підставі попередніх кошторисів повинен бути складений кошторис у якому мала
була визначена ціна договору, та тільки після цього між позивачем та СПД
ОСОБА_2 міг бути укладений поговір підряду.

Посилаючись на положення ч. 6 ст.
182 ГК України, відповідно до яких  угода
про наміри не визнається попереднім договором і не породжує юридичних
наслідків, відповідач зазначає, що попередні кошториси представляють не що
інше, як угоди про наміри,  про що
свідчить відсутність графи „затверджено" та місця для печатки замовника.

Відповідач вважає позов СПД ОСОБА_1
необґрунтованим у зв'язку з тим, що позивачем не було надано договору
будівельного підряду,  акту
прийому-передачі виконаних робіт,
розрахункові документи по сплаті виконаних робіт,  дефектний акт. Відсутність вищезазначених
документів, на думку відповідача, свідчить про відсутність будь-яких
правовідносин між позивачем та СПД ОСОБА_2.

Також відповідач зазначає, що  відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України
„Про захист прав споживачів", споживачем є виключно фізична особа, яка
придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію
для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю.
У зв'язку з тим, що позивач є суб'єктом підприємницької діяльності та доводить,
що нібито виконані СПД ОСОБА_2 роботи проводились у приміщенні фітнес-центру
„Вертикаль", вона не є споживачем послуг, тому правовідносини, які
доводить позивач, не можуть бути врегульовані Законом України „Про захист прав
споживачів", а повинні бути врегульовані договором будівельного підряду,
який не був нею наданий.

Оцінивши докази, що мають значення
для справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду
на таке.

Відповідно до ст. 224 ГК України
учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого
порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною,
втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 225 ГК України до
складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні
санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково
витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди
у випадках, передбачених законом.

Умови та порядок відшкодування
збитків регулюється ст.ст. 226, 227, 228, 229 ГК України.

Отже, виходячи з наведених
положень,  необхідною умовою
відшкодування збитків є, зокрема, порушення господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ГК
України, загальні умови договору підряду визначаються відповідно до положень
Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено Господарським кодексом
України.

Згідно ч. 1 ст. 875 ЦК України, за
договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у
встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладасться на
підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Частина 4 ст. 879 ЦК України, передбачає, що оплата робіт провадиться після
прийняття замовником виконаних робіт, якщо інший порядок розрахунків не
встановлений за погодженням сторін. Також ч. 4 ст. 882 ЦК України, встановлює,
що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом,
підписаним обома сторонами.

Між тим, як встановлено розглядом
справи, між сторонами відсутні договірні відносини, а тому відсутні будь-які
договірні зобов'язання, в тому числі по усуненню дефектів, за порушення яких
виникає обов'язок по відшкодуванню збитків.

Згідно ч. 1 ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази,
які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування. (ст. 34 ГПК України).

Вказуючи на наявність договірних
відносин щодо виконання відповідачем робіт по монтажу комерційного ПВХ покриття
належних доказів, якими згідно вимог закону є договору будівельного
підряду,  акт прийому-передачі виконаних
робіт,   розрахункові документи по сплаті
виконаних робіт,  дефектний акт, позивач
суду не надав. Надані позивачем попередні кошториси та гарантійний лист не є
належними доказами, а тому до уваги не приймаються.

З огляду на твердження відповідача
про наявність договірних відносин  щодо
виконання відповідачем робіт по монтажу комерційного ПВХ покриття,  суперечливими є і посилання позивача на
положення ст.  1210 ЦК України, згідно
якої  шкода, завдана внаслідок недоліків
робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем, оскільки цими вимогами
встановлюється позадоговірна відповідальність осіб.

Відхиляються судом і посилання
позивач на положення п. З, ст.10 Закону України „Про захист прав
споживачів", згідно яких у разі виявлення недоліків у виконаній роботі
(наданій послузі) споживач має право вимагати відшкодування завданих йому
збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами
чи із залученням третьої особи, оскільки відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону
України „Про захист прав споживачів", споживачем є виключно фізична особа,
яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити
продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою
діяльністю. Отже, позивач не є споживачем послуг, тому правовідносини, які
доводить позивач, не можуть бути врегульовані Законом України „Про захист прав
споживачів", а повинні бути врегульовані договором будівельного підряду.

Не є обґрунтованими і вимоги
позивача щодо відшкодування моральної шкоди з огляду на їх невідповідність
зокрема положенням п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31.03.1995,
згідно яких  під немайновою шкодою,
заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що
настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове
найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної
таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив
довіри до її діяльності.

За таких підстав вимоги за позовом
є необґрунтованими не підтверджуються матеріалами справи, а тому в задоволенні
позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 82-85,  ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення суду набирає законної сили
в порядку ст. 85 ГПК України.

Рішення підписано 15.01.2007 р.

Суддя                                                                                       Аленін
О.Ю.