ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2007 р.                                                            Справа № 33/262-06

вх. № 12248/4-33

Суддя господарського суду Савченко А.А.

при секретарі судового засідання Шаршакова Н.А.

за участю представників сторін:

прокурора - не з’явився (в попередньому судовому засіданні Малінка В.Є., пос. № 9від 02.02.2007р.);

позивача - не з’явився (в попередньому судовому засіданні Биков Д.В.., дов. № 1392/08-11 від 04.08.06р.);

відповідача - Кусовник О.О., дов. № 661 від 27.06.06р.

розглянувши справу за позовом  Прокурора м. Харкова  в особі Харківської міської Ради, м. Харків

до  ВАТ Завод "Березівські мінеральні води" с. Березівське

про звільнення та повернення земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду в інтересах держави з позовною вимогою про звільнення відповідачем  самовільно зайнятої земельної  ділянки, загальною площею 50 кв.м. по бульвару Грицевця, 6 у м. Харкові (зазначеної в плані-схемі земельної ділянки акту №1048/06 від10.07.06р.) та повернення її Харківській міській раді з приведенням у придатний для подальшого використання стан. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідач, в порушення вимог ст. 125 Земельного кодексу України, користується вищевказаною земельною ділянкою без документів, що посвідчують право користування  нею.

Прокурор  в судовому засіданні підтримує позовні вимоги та просить суд задовольнити позов.

Позивач підтримує  позовні вимоги прокурора в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів,  вказаних у відзиві на позовну заяву, зокрема,  стверджує, що на момент подання позову відповідачем  не було здійснено дій по будівництву і встановленню тимчасового торгівельного павільйону по продажу продукції власного виробництва за адресою: м. Харків, бульвар Грицевця, 6, також зазначається, що відповідач не згодний з наданим позивачем актом №1048/06 від 10.07.06р., так як він був складений в односторонньому порядку і не підтверджує факту здійснення порушень чинного земельного законодавства відповідачем. Крім  того відповідач стверджує, що обставини, викладені в акті обстеження не підтверджується жодним доказом, а тому він не є належним та достатнім доказом здійснення порушень, викладених в позовній заяві, у зв’язку з чим просить суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог та покласти на позивача судові витрати у повному обсязі.

В судовому   засіданні  15.03.2007р.  прокурор   звернувся до суду   з усним клопотанням   про відкладення   розгляду справи. Оскільки   прокурором не доведено достатніх правових підстав для  відкладення розгляду справи  та зважаючи на те, що    за заявами  прокурора   та позивача   розгляд  справи   неодноразово    відкладався, суд вважає, що  спір  може бути вирішено в  даному судовому засіданні  за наявними у справі матеріалами, тому  заявлене клопотання не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні    було оголошено перерву    з 15.03.2007р. до 15:00 20.03.2007р. для виготовлення повного     тексту рішення.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін та прокурора, дослідивши матеріали справи в  їх   сукупності,  встановив  наступне.

Рішенням 40 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 28.09.2005 року № 170/05 відповідачу було надано в оренду земельну ділянку в межах  акту встановлення меж земельної ділянки   на місцевості від 19.05.2004р. № 8100 площею 36 кв.м. по бульвару Грицевця,6,  для будівництва тимчасового торгівельного павільйону  по продажу  продукції  власного  виробництва.

Обґрунтовуючи  вимогу про  звільнення та повернення  земельної ділянки   прокурор  посилається на     порушення  відповідачем   діючого  законодавства, зокрема,  в частині  використання   відповідачем  земельної ділянки  без документів, що посвідчують право користування нею.

Суд вважає   позов  прокурора   безпідставним  та не доведеним належними доказами, виходячи з наступного.

У відповідності   до  ч. 2 ст. 125  Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Згідно до ч. 3  цієї статті приступати   до використання земельної ділянки до встановлення  її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації  забороняється.

Прокурор, як на доказ використання відповідачем  спірної ділянки, посилається на те, що при  здійсненні перевірки дотримання земельного законодавства  відділом самоврядного контролю за використанням та охороною земель управління земельних відносин Харківської міської ради було обстежено земельну ділянку по    бульвару Грицевця,6 площею орієнтовно 50 кв. м., за результатами якого складено  акт № 1048/06 від 10.07.06 року, згідно якого відповідачем використовується  вищезазначена земельна ділянка для експлуатації та обслуговування  торгівельного павільйону   та для  експлуатації   та  обслуговування   намету літнього кафе і що відповідач здійснює торгівельну діяльність продукцією власного виробництва.

Крім того, 15.02.2007р.   представником позивача  наданий до матеріалів справи акт  обстеження спірної земельної ділянки № 2419 від 22.11.2006р..

Але ці акти обстеження   складені  представниками позивача в  односторонньому порядку. Доказів, які б підтвердили   повідомлення   відповідача  про час і  місце   його складання, відмову   від участі в  обстеженні   та підписанні  акту, прокурор  до суду     не надав, у зв’язку  з чим суд    вважає, що  ці акти не  може бути належними доказами    на підтвердження   того, що  відповідач   здійснював   будь-які     дії по будівництву і встановленню тимчасового торгівельного павільйону за  спірною  адресою.

Крім того, прокурором не  доведено, що відповідач     надавав згоду  іншій особі на розміщення на цій земельній ділянці торгівельного павільйону для здійснення торгової діяльності продукцією власного виробництва або продукцією іншого виробника.

За таких обставин, акти обстеження, надані  суду позивачем, не підтверджують  факт здійснення  порушень чинного земельного  законодавства відповідачем.  Будь-яких інших доказів   ні прокурор,  ні позивач до суду    не надали.

Відповідно  до п.4 частини третьої статті 129 Конституції України та  ст.33 ГПК України   на стороні, що подала  позов, лежить  зобов’язання доведення  тих обставин, на які вона  посилається,  як на підставу своїх вимог та заперечень, а  позивачем   та прокурором  не   подано  доказів  на підтвердження своїх  вимог.  Докази, надані позивачем    та прокурором,  є неналежними.

Враховуючи викладене, приймаючи  до уваги пояснення представників сторін, суд дійшов  висновку, що позов  не  підлягає   задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 47-49, 82-85 Господарського  процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя                                                                                            Савченко А.А.

Повний текст рішення оголошено в судовому засіданні 20.03.2007р.  по закінченні розгляду  справи.