Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого  2007 року          Справа № 46/434-06

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого           судді          Погребняка В.Я.,

судді          Гончар Т.В.,

судді  Кравець Т.В.,

при секретарі –Андросовій О.В.

за участю представників сторін:

позивача –ліквідатора  ДГ «Українка» - Заярного А.Л., Дроніної І.О. - довіреність №б/н

від 22.11.2006 р.

відповідача 1. –не з*явився

відповідача 2. –не з*явився

розглянувши апеляційну скаргу позивача –ліквідаційної комісії Дослідного господарства «Українка»(вх. №4424Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від  16.11.2006 р. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Харківської області від  25.04.2002 р. по справі № 3721/4-20

за позовом Ліквідаційної комісії Дослідного господарства «Українка», с. Куліничі Харківського району Харківської області

до     1. ТОВ «Агрофірма –Українка»с. Куліничі Харківського району Харківської області

2.  КП «Харківське міжміське БТІ, м. Харків

про визнання недійсної мирової угоди та скасування реєстраційного посвідчення,

встановила:

В серпні 2006 року перший відповідач - ТОВ "Агрофірма-Українка" (далі –ТОВ) звернувся до суду першої інстанції з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Харківської області від 25.04.2002 року по справі № 3721/4-20 за позовом Ліквідаційної комісії Дослідного господарства «Українка»до ТОВ «Агрофірма –Українка»і до КП Харківського міжміського БТІ ( далі КП ) про визнання недійсної мирової угоди та скасування реєстраційного посвідчення. Після уточнень заяви просив  скасувати рішення від 25.04.2002р. та провадження у справі припинити. Нововиявлені обставини обґрунтовував довідкою Української академії аграрних наук № 17-7/318 від 24.05.06 р., згідно якої стало відомо, що схвалено звіти Президії Академії і що  результати діяльності її наукових установ за 1997-1998 роки визнано задовільними та як слідство, передача ліквідкомісією майна господарства за мировою угодою, яка визнана недійсною, є правомірною. Крім того ліквідаційна комісія не була належною стороною у справі.

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.11.2006 р.  (головуючий суддя Тихий П.В., суддя Жельне С.Ч, суддя Хотенець П.В.) рішення   господарського суду Харківської області від  25.04.2004 р. скасовано, провадження у справі припинено з тих мотивів,  що ліквідаційна комісія є органом управління підприємства, але не є самостійною юридичною особою та самостійним  суб’єктом звернення до господарського суду.

Позивач -  Дослідне господарство «Українка»,  не погоджуючись з даним рішенням,  в апеляційній скарзі порушує питання про скасування рішення суду від 16.11.2006 року в  частині задоволення позовних вимог,  не зазначивши яке рішення прийняти. Вважає його незаконним та таким, що  прийняте при неповному з’ясуванні обставин, які мають значення для справи, неправильному застосуванні норм матеріального права, а висновки в рішенні не відповідають обставинам справи.

Представник ТОВ в судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

КП в судове засідання не з’явилося,  надіслало відзив, в якому повідомило, що в ухвалі суду від 07.12.06 р. в якості другого відповідача зазначено КП «Харківське міське БТІ», в той час як спірні об*єкти нерухомого майна за спірною мировою угодою знаходяться на території КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». Крім того у відзиві зазначено, що право власності на зазначене вище нерухоме майно, згідно Свідоцтва  про право власності на нерухоме майно від 26.07.05 р., належить Фермерському господарству «Кигичівська».

Заслухавши доповідача, присутніх представників сторін, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст.101 ГПК України, колегія суддів  дійшла висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення" (далі –Роз*яснення), рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Проте рішення місцевого суду не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням господарського суду Харківської області від 25 04.2002 року по справі № 3721/4-20 за позовом Ліквідаційної комісії ДГ "Українка" до ТОВ та до КП "Харківське міжміське БТІ" позовні вимоги було задоволено: визнано недійсною мирову угоду від 04.09.1998 року, укладену між Дослідним господарством "Українка" (далі --ДГ) та ТОВ, а також скасовано реєстраційне посвідчення Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації № 49 від 31.10.2001 року. 18.12. 2002 року рішення набрало законної сили.

Одночасно судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки головного управління статистики Харківської області від 13.11.06 №692/12-06, позивач - Ліквідаційна комісія ДГ "Українка" не числиться в ЄДРПОУ. Зазначені обставини стали відомі заявникові 13.11.06, тобто, після отримання довідки головного управління статистики Харківської області.

Дослідивши матеріали справи, на підставі яких прийняте оспорюване рішення, місцевий господарський суд встановив відсутність доказів наявності статусу юридичної особи у позивача на час звернення до суду з позовною заявою та на час прийняття рішення від 25.04.02р. за цією позовною заявою.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що ліквідаційна комісія є органом управління підприємства, але не є самостійною юридичною особою та самостійним суб’єктом звернення до господарського суду. А, відповідно до положень ст.ст. 1, 2 та ст. 21 Господарського процесуального кодексу України,  стороною в господарському процесі можуть бути  юридичні особи, а також, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність.

При цьому суд першої інстанції правомірно визнав необгрунтованими доводи заявника щодо визнання задовільними результатів діяльності наукових установ Академії за 1997 та 1998 роки, оскільки, зазначена обставина не є суттєвою для вирішення питання про недійсність мирової угоди.

Керуючись статтею 112 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачений перегляд господарським судом прийнятого ним судового рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові, місцевий господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 25.04.02 по справі №3721/4-20 прийняте при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню в порядку передбаченому ст.114 ГПК України, а провадження у справі підлягає припиненню, відповідно до п. 1, ч. 1 ст. 80 зазначеного кодексу.

З такими висновками не погоджується колегія суддів апеляційної інстанції  виходячи з  наступного.

В ході розгляду справи за нововиявленими обставинами колегія суддів місцевого господарського суду не забезпечила дотримання положень Господарського процесуального кодексу України, і насамперед,  не встановила  та  не дала належну  правову оцінку обставинам згідно з матеріальним та процесуальним законодавством.

За результатами розгляду справи за нововиявленими обставинами судом першої інстанції  було прийнято необгрунтоване  рішення  про скасування рішення господарського суду Харківської області від 25.04.02 р. та  припинення провадження у справі, оскільки позивач, на думку суду, не є самостійною юридичною особою та самостійним суб"єктом звернення до господарського суду.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що  в даному випадку позов був поданий особою, яка не могла бути стороною з даного спору та звертатись до господарського суду з позовною заявою.

При цьому слід зазначити, що ліквідаційна комісія ДГ «Українка»була створена наказом Академії аграрних наук України за № 58 від 03.07.2000 р. та функції управління господарством були передані саме їй з дня підписання цього наказу, а тому на момент подання позову вона мала  підстави від імені юридичної особи звертатись до господарського суду з позовною заявою.  Тому у суду першої інстанції при прийнятті позовної заяви та порушенні провадження у справі №3721/4-20, а в подальшому у апеляційного суду  не виникало сумніву щодо правового статусу позивача.

Також колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в період роботи ліквідаційної комісії підприємство, яке ліквідується не втрачає статусу юридичної особи і  може бути учасником судового процесу  на загальних підставах до виключення його з державного реєстру України, про що також зазначено в ч. 21 Роз'яснень Президії Вищого Арбітражного суду «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із створенням, реорганізацією та ліквідацією підприємств». від 12.09.1996 р.( із змінами ).

Таким чином втрата суб'єктом підприємницької діяльності статусу юридичної особи пов'язана з виключенням його з Реєстру суб'єктів підприємницької діяльності. Однак, як свідчать матеріали справи, на час перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами ДГ не виключено з ЄДРПОУ (витяг з реєстру  управління статистики від12.09.06р.), оскільки Постановою господарського суду Харківської області від 26.07.02 на підставі Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі ЗУ), господарство визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором Барановського О.М. Ухвалою того ж суду від 10.09.03р. ліквідатором призначено арбітражного керуючого Заярного А.Л., провадження по справі зупинено до скасування мораторію на примусову реалізацію майна.

Окрім цього слід зазначити, що у випадку, коли на час запровадження ліквідаційної процедури (утворення ліквідаційної комісії) відповідно до  ЗУ «Про банкрутство»(в новій редакції ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»), який діяв на той час, вже діє ліквідаційна комісія, утворена (призначена) власником (уповноваженим ним органом), остання має право припинити свою діяльність і передати усі документи ліквідатору, який призначений господарським судом.          Вищенаведене свідчить, що до моменту призначення ліквідатора господарським судом, в будь-якому випадку управління справами підприємства веде ліквідаційна комісія, утворена за рішенням власника.

Отже повноваження ліквідаційної комісії ДГ «Українка», утвореної власником, припинилися у зв’язку із прийняттям  господарським судом Харківської області постанови від 26.07.02р. про визнання  господарства банкрутом, а ліквідатор з дня свого призначення, згідно ст.25 ЗУ, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута, очолює ліквідаційну комісію та інше. При цьому доказів призначення членів ліквідаційної комісії судом в ліквідаційній процедурі позивач, на вимогу суду апеляційної інстанції, не надав.

Таким чином, особою уповноваженою на управління господарством «Українка»була ліквідаційна комісія до моменту винесення постанови господарського суду Харківської області від 26.07.2002 р, а тому на момент подачі позову про визнання недійсної мирової угоди господарство не втратило статус юридичної особи і ДГ «Українка»в особі ліквідаційної комісії було учасником судового процесу  на загальних підставах.

Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов не обгрунтованого  висновку стосовно того, що позивач не є самостійною юридичною особою та самостійним суб’єктом звернення до господарського суду. Такий висновок не відповідає дійсним обставинам справи  та законодавству України.

Крім того, колегія суддів  звертає увагу на те, що господарський суд Харківської області прийняв рішення та зазначив в резолютивній частини про скасування судового акту від 25.04.2004 року, який в матеріалах справи відсутній.

З наведеного слід зазначити, що в матеріалах справи відсутня також ухвала про виправлення описки відповідно до ст. 89 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин  колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення господарського суду Харківської області від  16.11.2006 р. не відповідає встановленим  обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і тому підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню частково. Заява про перегляд рішення суду від 25.04.2002р. за нововиявленими обставинами має бути залишена без задоволення, а саме рішення господарського суду Харківської області від 25.04.2002 р. по справі №3721/4-20 залишене без змін.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п.2 ст. 103, 105,  ГПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Д Г «Українка» задовольнити частково..

Рішення господарського суду Харківської області від 16.11.2006 р. по справі № 46/434-06 скасувати .

Заяву про перегляд рішення господарського суду Харківської від 25.04.2002р. по справі №3721/4-20 за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 25.04.2002 р. по справі №3721/4-20 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                       В.Я.Погребняк

Суддя                                                       Т.В. Гончар

Суддя                                                       Т.В.Кравець