донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

20.02.2007 р.                                                                         справа №32/191

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Шамкій В.М. - за довір. № 1-3/3д-112 від 29.12.2006 р.,
Кузнецова О.М. - за довір. № 1-3/3д-114 від 29.12.2006 р,

від відповідача:
Балакай А.А. - за довір. № 2808 від 01.09.2006 р.,
Удовенко К.В. - за довір. № 3480 від 17.11.2006 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Ровенькиантрацит" м. Ровеньки Луганської області

на рішення (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від
06.11.2006 року

по справі
№32/191

за позовом
Державного підприємства "Ровенькиантрацит" м. Ровеньки Луганської області

до
Державного підприємства "Укренерговугілля" м. Київ в особі Донецької філії державного підприємства "Укренерговугілля" м. Донецьк

про
стягнення 10 060 грн. 78 коп

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.11.2006 року (суддя Сковородіна О.М.) відмовлено у задоволення позовних вимог державного підприємства "Ровенькиантрацит" м. Ровеньки Луганської області (далі по тексту - ДП "Ровенькиантрацит")  до державного підприємства "Укренерговугілля" м. Київ (далі по тексту - ДП "Укренерговугілля") про стягнення 10 060 грн. 78 коп.

У обгрунтування рішення суд першої інстанції послався на те, що вимоги позивача не доведені належним чином.

Позивач не погодився з рішенням місцевого суду та звернувся з апеляційною скаргою в якій просить його скасувати, як таке, що винесене  з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні істотних обставин справи. У апеляційній скарзі заявник звернув увагу на те, що судом першої інстанції не надана належна оцінка більшості доказів. На думку позивача, його вимоги доведені відповідними доказами.  ДП "Ровенькиантрацит" також вказало на те, що рішення місцевого суду було направлено на його адресу 13.11.2006 року, тобто з порушенням п'ятиденного строку, встановленого ст. 87 Господарського процесуального кодексу України. У апеляційній скарзі та під час судового засідання заявник навів і інші заперечення, які на його думку, є підставою для скасування оскарженого рішення.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та у судовому засіданні проти її задоволення заперечує і вважає рішення суду першої інстанції законним і обгрунтованим.

Представник позивача під час судового засідання надав суду додатковий документ, а саме, "Узгоджений рівень відпускних цін на вугільну продукцію за умов її оплати грошовими коштами",  який просив залучити у матеріали справи в якості доказу відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Судова колегія розглянула клопотання позивача, залишивши його без задоволення, оскільки наданий позивачем  документ, у порушення ст. 36 Господарського процесуального кодексу України та п. 5.27.ДСТУ № 4163-2003 від 01.09.2003 року,  не завірений належним чином.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Донецький апеляційний господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, ДП "Ровенькиантрацит" звернулось до господарського суду  Донецької області з позовом про стягнення з ДП "Укренерговугілля" заборгованості в сумі 10 060 грн. 78 коп.

У обгрунтування своїх вимог позивач послався на акт прийому-передачі вугілля від 27.07.2000 року, угоду № 1 про залік зустрічних однородних вимог від 28.07.2000 року, платіжні доручення-вимоги, лист від 07.12.2004 року № 6851, акт звірки взаєморозрахунків станом на 15.01.2004 року, вимогу про оплату вугільної продукції від 22.05.2006 року № 678 та лист від 14.06.2006 року № 4369.

Відповідач, у свою чергу, проти заявлених вимог заперечував і вказував на те, що заборгованості перед позивачем в нього не має, оскільки вона погашена згідно з Угодою №1 від 23.07.2000 року про залік зустрічних однорідних вимог (а.с. 10).

Суд першої інстанції вудмовив у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач не довів належними доказами наявність підстав виникнення спірної заборгованості.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє оскаржене рішення у повному обсязі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності з врахуванняи пояснень представників позивача та відповідача,  судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Суд першої інстанції при винесенні рішення з'ясував всі обставини справи,  дав їм належну юридичну оцінку та дійшов правильного висновку про незаконність і необгрунтвоаність позовних вимог. Тому апеляційна інстанція погоджується з висновками місцевого суду, що викладені у оскарженому рішенні.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини  на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення позивача у частині того, що суд  першої інстанції не у повному обсязі з'ясував при винесенні рішення обставини справи та безпідставно відмовив у задоволенні його вимог, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вони безпідставні.

Позивачем не надано  доказів того, що вартість поставленого відповідачу та не оплаченого ним вугілля становить саме 10 060 грн. 78 коп.  Також позивач не надав документів у обгрунтування того  в якій кількості та якої саме якості вугілля було поставлене  відповідачу. Тобто, позивач не надав доказів визначення вартості вугілля, а  також не довів, що відповідачу було поставлено вугілля саме того сорту  та тієї вартості, яка вказана позивачем.

Крім того, в матеріалах справи є угода про проведення між сторонами заліку зустрічних однородних вимог від 23.07.2000 року (а.с. 10), яка свідчить про виконання відповідачем своїх обов'язків щодо сплати отриманого від позивача вугілля.

Під час перевірки оскарженого рішення апеляційною інстанцією були вжиті всі заходи для повного та всебічного з'ясування обставин справи, але позивач не надав апеляційній інстанції ніяких додаткових доказів або відомостей на підставі яких можливо було б з'ясувати яка вартість та кількість поставленого відповідачу вугілля.

Наявні у справі докази та документи, які  додатково витребувані у позивача ухвалою Донецького апеляційного господарського суду  від 30.01.2007 року, також не доводять того, що на адресу відповідача було поставлено вугілля вартістю саме 10 060 грн. 78 коп. Тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вищевказана заборгованість стягненню з відповідача не підлягає.

Що стосується інших заперечень позивача, то вони, на думку апеляційного суду, є необгрунтованими, оскільки не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, які викладені у оскарженому рішенні.

Заперечення позивача у частині того, що суд несвоєчасно направив на його адресу рішення від 06.11.2006 року також не відповідає дійсності. Оскільки строк відпрвіки рішення складає п'ять днів, останнім днем цього строку є саме 13.11.2006 року тому, що п'ятиденний строк спливав у вихідний день - суботу 11.11.2006 року.

При перевірці оскарженого рішення апеляційним судом не було встановлено порушення або неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, тому судова колегія приходить до висновку, що оскаржене рішення господарського суду Донецької області від 06.12.2006 року є законним, обгрунтованим та скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 06.12.2006 року по справі № 32/191 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС

5 господарському суду