ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2007 р.                                                            Справа № 40/95-07

вх. № 2306/4-40

Суддя господарського суду Хотенець П.В.

при секретарі судового засідання Дуброва Н.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з*явився  відповідача - Агаєва С.М., дов. від 01.03.2007 року, Цонда Р.В., дов. від 05.03.2007 року

розглянувши справу за позовом Інститута тваринництва Української Академії аграрних наук, с. Кулиничі

до  Кулиничівської селищної ради, смт. Кулиничі

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога про визнання права власності за позивачем на будинок побуту, який розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Кулиничі, вул. Ювілейна, 10.

Представник позивача у судове засідання не з*явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні і у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, судом встановлено наступне.

16 березня 2000 року відповідно до постанови Президії Української академії аграрних наук на базі майна дослідного господарства "Українка" було створено Державне госпрозрахункове підприємство "Кулиничі-Сервіс" з самостійним балансом та правами юридичної особи.

07 квітня 2000 року зазначеному підприємству за актом приймання-передачі основних засобів було передано будинок побуту, розташований за адресою: 62404, Харківська області, Харківський рацонн, смт. Кулиничі, вул. Ювілейна, 10. Будівництво зазначеного об'єкту відбувалося протягом 1982-1984 років і проводилося господарчим засобом за рахунок власних коштів (коштів дослідного господарства "Українка"), одержаних від господарської діяльності

02 грудня 2005 року було прийнято наказ № 113 про припинення діяльності Державного підприємства "Кулиничі-Сервіс" Інституту тваринництва УААН. Так було прийняти рішення про реорганізацію підприємства та приєднання його до Інституту тваринництва, створення комісії з припинення діяльності ДП "Кулиничі-Сервіс" IT УААН та приймання-передачі землі, майна, інших активів на баланс Інституту тваринництва УААН.

Відповідно до акту приймання-передачі, затвердженого Президентом УААН академіком М.В.Зубець 02 грудня 2005 рОКУ, Інституту тваринництва було передано будинок побуту.

Будинок побуту розташований на землі дослідного господарства "Українка", яка знаходиться у користуванні Інституту тваринництва Української академії аграрних наук відповідно до Державного акту на право постійного користування землею, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1.

Інститут тваринництва неодноразово звертався до Кулиничівської селищної ради з проханням видати свідоцтва на право власності на будинок побуду (вих № 833-01к від 11 жовтня 2004 року вхід. № 99 від 14 жовтня 2004 pоку; вих. № 424-01 від 31 травня 2005 року вхід. № 9 від 01 червня 2005 року; вих.№ 434-01 від 03 червня 2005 року вхід № 10 від 03 червня 2005 року), але жодної відповіді не було отримано.

Позивач вказує, що згідно з частиною 2 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, позивач вказує, що згідно статті 331 Цивільного кодексу України право на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд розглянув заявлені позовні вимоги та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно приписів статтів 41, 142 Конституції України, статтів 325-327 Цивільного кодексу України та статті 2 Закону України „Про власність" законодавчо закріплено право приватної, державної та комунальної власності.

Позивачем не зазначено обґрунтування на якому різновиді права власності, згідно вимог діючого законодавства, йому належить спірна будівля, та не надано доказів цієї належності.

Згідно приписів частини 1 статті 328 Цивільного Кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Позивачем зазначено, що спірна будівля 07 квітня 2000 року актом приймання передачі була передана на баланс Державного підприємтсва „Кулиничі-Сервіс".

Як розяснює Вищий господарський суд України, згідно пункту 7 роз'яснень Вищого арбітражного суду України N 02-5/225 від 02 квітня 1994 року „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з судовим захистом права державної власності": „Вирішуючи спори, пов'язані з визнанням права власності, слід виходити з того, що знаходження майна на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності. ...Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства", зважаючи на що, перебування, за твердженням позивача, спірної будівлі на його балансі, не свідчить про набуття права власності на будівлю. Адже спірна будівля була побудована у 1982-1984 роки за рахунок власних коштів дослідного господарства „Українка", одержаних від господарської діяльності, та предназначена для побутового обслуговування населення.

Наказом ПУААН № 113 від 02 грудня 2005 року припинено діяльність Державного підприємтсва „Кулиничі-Сервіс". Позивач посилається на акт приймання - передачі будівлі від 02 грудня 2005 року, як на підставу набуття права власності. Однак по своїй правовій природі зазначений акт не засвідчує передачі об'єкта від власника до позивача, а є актом обстеження будівлі, через те, що зазначений акт підписаний лише позивачем та скріплений його печаткою.

Позивач у позовній заяві невірно обґрунтовує свої вимоги посиланням на приписи статті 331 Цивільного кодексу, адже приписи цієї статті регламентують порядок набуття права власності на новостворене майно та об'єкти незавершеного будівництва і не можуть бути застосовані в даному випадку.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно листа Президента Української академії аграрних Наук від 11 червня 2003 року вих. № 12-08/186 адресованого Директору Інституту тваринництва Українська академія аграрних наук дозволила передати на безоплатній   основі   в   комунальну   власність   на   баланс   Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області спірну будівлю, яка перебувала на балансі Державного підприємства „Кулиничі-Сервіс" статуту тваринництва. А також зобов'язала останнє здійснити передачу в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року № 1482 „Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" з послідуючими змінами та доповненнями.

Однак, до теперішнього часу зазначена будівля передана не була.

На теперішній час Кулиничівською селищною радою Харківського району Харківської області, враховуючи, що спірна будівля предназначена для побутового обслуговування населення є соціально значимим об'єктом, інститутом тваринництва у своїй діяльності не використовується та руйнується, на підставі зазначеного листа та чисельних звернень мешканців селища підготовлено листа до Президента Української академії аграрних наук щодо винесення рішення про передачу будівлі у комунальну власність Кулиничівської селищної ради Харківської області Харківського району.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача необгрунтованими, не підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами,  та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Госпордарського процесульного кодексу України, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями  6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,  статтями 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя                                                                                            Хотенець П.В.

Секретар судового засідання                           Дуброва Н.О.