ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2007 р.                                                           Справа № 11/5513

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Щепанської Г.А.

суддів:                                                                        Гулової А.Г.

Пасічник С.С.

при секретарі                                                            Гаврилюк Т.В. ,

за участю представників сторін:

від позивача:     Сергійчук З.П. (довіреність б/н від 12.02.2007р.),           Чорний Ю.О. (довіреність б/н від 12.02.2007р.),

від відповідача: Пелюх О.П. (довіреність №114 від 11.10.2006р.),

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Війтівецьке хлібоприймальне підприємство", смт. Війтівці Хмельницької області

на рішення господарського суду Хмельницької  області

від "20" листопада 2006 р.  у справі № 11/5513 (суддя Радченя Д.І)

за  позовом Волочиської районної профспілкової організації працівників агропромислового комплексу, м. Волочиськ Хмельницької області

до Відкритого акціонерного товариства "Війтівецьке хлібоприймальне підприємство", смт. Війтівці Хмельницької області

про стягнення (витребування) 60644кг зерна ячменю, з яких 58901кг зерна ячменю переданого позивачем відповідачу на підставі договору позики №10 від 16.05.06р. та 1743кг зерна як плату за користування позиченим зерном

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 20.11.2006р. у справі №11/5513 позов Волочиської районної профспілкової організації працівників агропромислового комплексу задоволено.

Постановлено вилучити у Відкритого акціонерного товариства "Війтівецьке хлібоприймальне підприємство" та передати позивачу 58901кг зерна ячменю фуражного згідно договору позики на суму 30039грн. та 1743кг зерна ячменю фуражного на суму 888грн. 93коп. як плату за користування.

Стягнуто з ВАТ "Війтівецьке ХПП" на користь позивача 309грн. 86коп. витрат на оплату державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою про його скасування, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування та встановлення обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема, наступним:

- суд безпідставно визнав предметом спору вимогу позивача про вилучення у відповідача зерна ячменю фуражного в кількості 60644кг з яких 58901кг зерна ячменю, переданого позивачем відповідачу на підставі договору позики №10 від 16.05.2006р. та 1743кг зерна як плати за користування позиченим зерном, тоді як цивільні права та обов'язки виникли між позивачем та відповідачем внаслідок укладення договору зберігання зерна №11 від 21.07.2005р., згідно якого позивач здав а відповідач прийняв зерно ячменю з терміном зберігання до 30.04.2006р.;

- суд не взяв  до уваги, що відсутність доказів про пред'явлення    позивачем відповідачу вимог про повернення зерна ячменю після закінчення терміну зберігання свідчить про наявність між сторонами усної домовленості про забезпечення виконання зобов'язання шляхом укладення  договору позики.

Таким чином виконання  основного зобов'язання по договору зберігання зерна було забезпечено укладенням договору позики, що в свою чергу підтверджує, не вивезення позивачем зерна, яке знаходилось на зберіганні у відповідача до дати зазначеної в п. 1.6 Договору зберігання зерна.

Отже, висновки суду про те, що правовідносини, які виникли між сторонами на підставі договору позики №10 від 16.05.2006р. за своїм характером являються господарськими, оскільки виникають з господарського договору і відповідно до ст.1 ГК України є предметом його регулювання, є необґрунтованими та такими, що суперечать ст. ст. 546,547 ЦК України, а тому не можуть слугувати підставою для прийняття рішення у справі;

- суд не врахував відсутності у позивача складської прихідної квитанції, яка згідно наказу Міністерства аграрної політики України від 27.06.2003р. №198р є документом, підтверджуючим кількість та якість  зерна, яке знаходиться на збереженні та підлягає відпуску.

Крім того, відповідач зазначає, що подані позивачем та взяті судом до уваги реєстри накладних на прийняте зерно та акт взаємозвірки розрахунків по профспілкових внесках від 27.06.2006р. не можуть  слугувати належними доказами наявності заборгованості за  господарськими зобов'язаннями, оскільки по своїй суті вони  не є документами, що підтверджують існування таких зобов'язань.

Представник відповідача підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та його представники в засіданні суду проти доводів скаржника заперечили, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Обґрунтовуючи заперечення на апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що за змістом умов договору №11 від 21.07.05р. саме ВАТ "Війтівецьке ХПП" зобов'язане виписати як узагальнюючий документ на загальну кількість прийнятого зерна - прихідну складську квитанцію на прийняття хлібопродуктів. Проте такої квитанції відповідач не виписав, чим порушив п. 2.1 договору. Але відсутність прихідної складської квитанції на приймання хлібопродуктів не перешкодила ВАТ "Війтівецьке ХПП" частково виконати зобов'язання і згідно п. 2.9 договору відвантажити ТОВ "Агробізнес" із збереження зерна на підставі доручень та накладних Волочиської районної профспілкової організації працівників АПК.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Житомирського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Законом України від 04.07.2002р. №37-ІУ "Про зерно та ринок зерна в Україні", спрямованим на створення правових, економічних та організаційних умов для конкурентноспроможного виробництва і формування ринку зерна для забезпечення внутрішніх потреб держави у продовольчому, насіннєвому та фуражному зерні, нарощування  його експортного  потенціалу, власникам зерна надано право укладати договори складського зберігання  зерна на зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, а також  зберігати зерно у власних зерносховищах (ч.2 ст.24 Закону).

Згідно зі ст.26 зазначеного Закону, за договором складського зберігання зерна зерновий склад зобов'язується за плату зберігати зерно, що передане йому суб'єктом ринку зерна.

Договір складського зберігання зерна укладається в письмовій формі, що підтверджується видачею власнику зерна складського документа (подвійного складського свідоцтва, простого складського свідоцтва або складської квитанції).

Частина 3 ст.957 Цивільного кодексу України від 16.01.2003р., який набрав чинності з 01.01.2004р., також встановлює письмову форму договору складського зберігання.

21.07.2005р. між Відкритим акціонерним товариством  "Війтівецьке хлібоприймальне підприємство" (надалі - Зерновий склад) та Волочиською районною профспілковою організацією працівників АПК (Поклажодавць) укладено договір зберігання зерна №11, згідно умов якого Поклажодавець здає, а Зерновий склад приймає на зберігання зерно встановленого проценту вологості, засміченості, передане на підставі транспортних накладних з оформленням складської прихідної квитанції  (п.1.4., п.2.6 договору), що відповідає положенням Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", зокрема ч.2 ст. цього Закону.

Сторонами обумовлено, що Зерновий склад не має права розпоряджатися зерном  Поклажодавця (п. 1.5 договору).

Згідно п. 1.6 договору максимальний термін зберігання продукції встановлено до 30.04.2006р. Зерновий склад зобов'язується письмово повідомити Поклажодавця про закінчення терміну зберігання зерна не пізніше, ніж за сім днів до його закінчення.

На виконання умов договору, згідно реєстрів накладних, виданих відповідачем позивачу, господарствами району в рахунок погашення заборгованості по профспілкових внесках  Волочиській районній профспілці працівників АПК  було передано відповідачу на зберігання  зерно ячменю в заліковій вазі в кількості 58901кг  (а. с. 17-27).

Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що прийнявши на зберігання зерно ячменю, Зерновий склад видав Поклажодавцю складський документ, передбачений ст.37 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні"

Про прийняття  на зберігання  відповідачем зерна ячменю, що належить позивачу, крім реєстрів накладних, свідчить і акт звірки від 21.03.2006р., оформлений та засвідчений належним чином сторонами по справі (а.с. 13), і  довідки ВАТ "Війтівецьке ХПП",  в яких вказано, що протягом 2005р. від Волочиської районної профспілкової організації працівників агропромислового комплексу на підприємство надійшло  58901кг зерна ячменю (а.с. 90,92).

10.05.2006р., після закінчення терміну дії договору про зберігання зерна, Волочиська районна профспілкова організація працівників агропромислового комплексу звернулась до ВАТ "Війтівецьке ХПП" з листом, в якому просила відвантажити зерно ячменю ТОВ "Агробізнес" згідно доручення серії ЯЛЗ №034355 від 10.05.2006р. та накладної №1 від 10.05.2006р.(а.с.59 -61).

Але ТОВ "Агробізнес" зерно не отримало через його відсутність на складі ВАТ "Війтівецьке  ХПП".

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку, що  відповідач заборгував  позивачу  за договором зберігання зерна від 21.07.2005р.            58901 кг зерна ячменю.

Положення ст.1053 Цивільного кодексу України передбачають можливість новації боргу. Новація боргу у позикове зобов'язання повинна здійснюватися з дотриманням вимог ст. 604 Цивільного кодексу України, що регулює особливості припинення зобов'язання за домовленістю сторін. За домовленістю сторін борг, що виникає з договорів купівлі-продажу, найму майна або з інших підстав (так зване первісне зобов'язання), може бути замінений позиковим зобов'язанням (новим зобов'язанням).

16.05.2006р. між сторонами по справі було укладено договір позики №10, за яким Волочиська районна профспілкова організація працівників агропромислового комплексу позичила відповідачу зерно ячменю, що перебувало в останнього на зберіганні з 01.09.2005р., в заліковій вазі 58901кг.

Згідно п. 3 договору ВАТ "Війтівецький ХПП" зобов'язалось до 01.09.2006р. повернути позивачу зерно ячменю в заліковій вазі 58901кг та сплатити за позику зерном ячменю з розрахунку 10% річних від позиченого зерна, що складає 1743 кг зерна ячменю.

В силу ст.1046 ЦК України  за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором позики до 01.09.2006р. не виконав, позивач 01.09.2006р. звернувся до останнього з вимогою в десятиденний термін повернути  зерно ячменю.

Претензійну вимогу позивача відповідач залишив без задоволення, що спонукало позивача звернутись до господарського суду   і вимагати від відповідача  44022,82 грн. - суми, яку згідно акту взаємозвірки розрахунків по профспілкових внесках від 27.06.2006р. відповідач заборгував позивачу в процесі господарської діяльності.

Під час судового  розгляду справи позивач змінив позовні вимоги і просив  стягнути з відповідача зерно ячменю в кількості 60644 кг, з яких 58901 кг - зерно, передане  позивачем відповідачу на підставі договору позику та 1743 кг -  плата за користування позиченим зерном.

За змістом ст.ст. 525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним  чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова  від зобов'язання не допускається.

Як свідчать матеріали справи за зверненням голови Федерації профспілок Хмельницької області  була проведена прокурорська перевірка щодо можливого розкрадання наданого на зберігання зерна службовими особами ВАТ "Війтівецьке хлібоприймальне підприємство". Було встановлено, що протягом 2005р.  на підприємство відповідача поступило 58901 кг  зерна ячменю, який здавали на зберігання підприємства району в рахунок погашення заборгованості по профспілкових внесках Волочиській районній профспілці працівників АПК, зокрема, СТОВ "Гарнишівське"-6458 кг, СВК "Яхнівці" - 4830 кг, ФГ "Марія" - 14739 кг, ПСП "Єдність" - 3086 кг, СВК "Мир" -8520 кг, СВК "Прогрес" - 2114 кг, ТОВ "Обрій плюс"- 4186 кг, СВК "Хлібороб" - 2681 кг, ТОВ "Хлібороб" -3461 кг, СВК "Кирилівський" - 5826 кг, ДСП "Кристал" -3000 кг.

Впродовж  2005 та 2006р.р. зі складу відповідача Волочиська профспілка зерно ячменю не отримувала.

Додатково в ході перевірки встановлено, що зерно ячменю в кількості 58571 кг, яке належало позивачу було використано відповідачем для власних потреб. Накладних, які свідчать про реалізацію зерна профспілки немає, тому що весь ячмінь знаходився в загальній партії і встановити його належність окремим  суб'єктам господарської діяльності неможливо.

З метою повернення боргу з урожаю 2006р. відповідач уклав з позивачем  договір позики, але хоча станом на 18 жовтня 2006р. на картотеці позивача рахується залишок зерна ячменю в заліковій кількості 58901 кг, однак  повернення боргу  неможливе в зв'язку з відсутністю у відповідача  зерна та коштів.

За правилами ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути  позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позов  про вилучення  зерна ячменю згідно договору позики від 16.05.2006р. за №10  підлягає задоволенню. Однак, обгрунтовуючи рішення  господарський суд послався на норми                  ст.ст. 827,833 Цивільного кодексу України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає таке посилання безпідставним.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на відсутність у позивача складських документів на   зерно, що в свою чергу  не заслуговує на  увагу, оскільки за змістом приписів Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" та Положення про обіг складських документів на зерно, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від  27.06.2003р. №198, саме на Зерновий склад покладено обов'язок видачі складської квитанції при прийнятті кожної партії зерна на підставі угоди про його збереження і  оскільки матеріали справи підтверджують прийняття  відповідачем на збереження зерна ячменю від господарств в рахунок профспілкових внесків позивачу, то невиконання ВАТ "Війтівецький ХПП" покладеного на нього обов'язку належним чином обліковувати отримане на зберігання зерно не може слугувати підставою для відмови в задоволенні законних вимог Поклажодавця.

Решта доводів апеляційної скарги спростовується вищенаведеним і не являється підставою для скасування оскарженого рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності з чинним законодавством, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.  101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Хмельницької області від 20.11.2006р. у справі №11/5513 залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Війтівецьке хлібоприймальне підприємство" - без задоволення.

2. Справу №11/5513 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя                                                                 Щепанська Г.А.

судді:

Гулова А.Г.

Пасічник С.С.

Віддрук. 4 прим.

1-до справи

2,3-сторонам

4-в наряд