СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17.04.07                                                                                 Справа № 10/65н-ад.

Суддя господарського суду Луганської області Мінська Т.М., при секретарі Бахаоєвій І.,  по справі № 10/65н-ад за позовом

Закритого акціонерного товариства "Краснодонський завод "Автоагрегат",

смт. Краснодон

до   Краснодонської об’єднаної державної податкової інспекції

про визнання податкового повідомлення –рішення  недійсним

Представники  сторін:

від позивача - Данилова І.О. - зам.ген. директора з кадрів та юр.роботи, довіреність № 4 від 09.01.07.;

від відповідача -  Комарова М.Е. - гол.деж.подат.інспектор, довіреність № 5 від 29.12.06.,  Пуха О.І. - гол.держ.подат.рев.-інспектор, довіреність № 26 від 16.03.07.

Згідно з п. 2-1  Прикінцевих і перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства  України  не здійснювалась звукова фіксація судового процесу за клопотанням сторін.

Суть спору: позивачем заявлена вимога про визнання недійсним податкового повідомлення –рішення від 22.11.2006р. № /0 прийняте Краснодонською ОДПІ частково у сумі 28869 грн. 35 коп.

Відповідач відзивом на позов від 14.03.2007р. № 4103/10-015 проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Обставини  справи:  ЗАТ  «Краснодонський завод «Автоагрегат»(позивач  у справі)    15.09.2006 року (вх. № 20208)   подав   до Краснодонської ОДПІ   податкову декларацію  з податку на додану вартість   за серпень 2006 року.  Разом з декларацією поданий розрахунок суми бюджетного  відшкодування  і  заява  про повернення  суми бюджетного відшкодування,  а  також подано розрахунок коригування  сум ПДВ до вказаної податкової декларації.

За даними поданої декларації,   сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню  (рядок  25) –  318169 грн.,  в тому числі  на рахунок платника у банку  (рядок 25.1.)  -  318169  грн.  )

Суми, що підлягає  відшкодуванню  розрахована  у рядку  4 Розрахунку  бюджетного відшкодування  -  318169  грн.

На підставі акту «Про результати виїзної позапланової перевірки ЗАТ «Краснодонський завод «Автоагрегат»з питань  достовірності  нарахування  суми бюджетного відшкодування  з  податку на додану вартість на розрахунковий рахунок»  №  2437/23-00231290  від 17.11.2006 р. Краснодонською ОДПІ було прийняте податкове повідомлення-рішення № /0 від 22.11.2006р., згідно якого було зменшено суму  бюджетного  відшкодування з ПДВ  у  розмірі 35702 грн.  69 коп.  за  серпень  2006 р.

Позивач  вважає оскаржуване  рішення неправомірним в частині зменшення  суми бюджетного  відшкодування з ПДВ в сумі  28869 грн.  35 коп.

За  висновком податкового органу  дане порушення допущено внаслідок того, що до податкового кредиту  липня  2006 року  включено  8342 грн. 38 коп.  по  податковим накладним попередніх періодів,  а  саме податковим накладним, отриманим  в  лютому  2006 року,  а  сплаченим  в  березні  2006 року.    А  також   до податкового кредиту  липня  2006 року  не  включено  20526 грн. 97 коп.  по  податковим накладним попередніх періодів,  дані  накладні  включені  до складу  податкового кредиту  серпня  2005 року.  Розрахунки  грошовими  коштами  з даними  постачальниками  у  липні  2006 року  не проводились,  фактично  сплата  проводилась  у  вересні  2005 року.

На обґрунтування заявленого позову  позивач зазначає  на те, що ним  правомірно до складу сум,  які підлягають бюджетному  відшкодуванню були зараховані суми  фактично сплаченого податку  на додану вартість у попередніх  податкових періодах.

Податковий орган заперечує проти заявленого позову,  посилаючись на те, що відповідно до п.п.7.7..2 п.7.7. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість"  від 03.04.1997 р.168/97-ВР (далі –Закон про ПДВ) бюджетному відшкодуванню  підлягає та частина від‘ємного значення ПДВ,  яка фактично сплачена одержувачем  товарів (послуг) в попередньому звітному  періоді постачальникам таких товарів.

Оскільки позивачем спірна сума ПДВ  була сплачена  раніше   (вересень 2005 р. та березень  2006 р.), а попереднім податковим періодом  є календарний місяць,  то податковим органом вказані періоди  не мають права перевірятися.

Позивач вважає, що оскільки ним вказані суми  ПДВ  до бюджетного відшкодування  за відповідні періоди не заявлялися,  податкове зобов‘язання не виникало у нього більш трьох років, він має право  на отримання  суми  бюджетного відшкодування.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши  у сукупності доводи сторін, на які вони посилаються як на підставу  своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги  не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.7.7..1 п.7.7. ст.7 Закону про ПДВ при від’ємному значенні суми, розрахованої згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні податкові періоди (у т.ч. розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності –зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.7.2 п. 7.7. ст. 7 Закону про ПДВ, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, має від’ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів.

б) залишок від’ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту настання бюджетного відшкодування у залежність від того, коли у отримувача товарів наступного податкового періоду.

Таким чином, закон визначає, що суми ПДВ мають бути фактично сплачені у попередньому податковому періоді  постачальникам товару.

Згідно п.п.7.7.4 п.7.7 ст.7 Закону  про ПДВ  до декларації додається розрахунок  суми бюджетного відшкодування, форма якого встановлюється центральним податковим органом України. Форма розрахунку бюджетного відшкодування  (додаток № 3) та форма податкової декларації з ПДВ, затверджені Наказом ДПА України № 213 від 15.06.2005р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.06.2005р. під № 702/10982.

До рядку 3 Додатку № 3 "Розрахунок бюджетного відшкодування" відноситься: сума податкового кредиту попереднього податкового періоду, фактично сплачена отримувачем товарів ( послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Згідно п.п.7.8.1 п.7.8 ст.7 Закону  про ПДВ податковим періодом є календарний місяць.

Таким чином, бюджетному відшкодуванню підлягає та частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченому постачальникам товарів (послуг) в попередньому звітному періоді та фактично включеному до податкового кредиту у попередньому звітному періоді.

По результатам перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за серпень  2006р. встановлено, що сплачено у попередньому звітному періоді ( тобто у липні   2006р.) сума податку на додану вартість по товарах ( послугах), податковий кредит по яких виник в одному податковому періоді з оплатою,   282466  грн.

Таким чином до рядка 4 розрахунку бюджетного відшкодування у декларації за серпень  2006р. зайво включена  сума  податкового  кредиту  не  липня  2006 року  і фактично сплачена не у липні  2006 року,  а у попередніх податкових  періодах у розмірі  28869 грн.  35 коп.

Ця сума ПДВ була сплачена платником раніше.  Оскільки у відповідності з діючим законодавством передбачена перевірка тільки попереднього податкового періоду, а у даному випадку, як зазначалось вище, податковим періодом є календарний місяць, то указані періоди даною невиїзною перевіркою не мали  права перевірятися податковим органом.

З матеріалів справи вбачається, що  позивач  мав  право на отримання бюджетного відшкодування  за результатами  інших  податкових періодів,  а  не   серпня  2006 року.

Лист ДПА України від 28.11.2005 р. № 14110/5/16-1116,  на  який  посилається  в  обґрунтування своїх вимог позивач,  визначає порядок та умови перенесення залишку несплаченого від‘ємного значення податку  до моменту  його  фактичної сплати;  у даному ж випадку  позивач  фактично переносив протягом  кількох  податкових періодів залишок фактично сплаченого податку, що має бути  перевірено перед усім  податковим органом у передбачений законом  спосіб та порядку.

Згідно  п. 2  ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України   в адміністративних справах про протиправність рішень   суб’єкту владних повноважень обов’язок доказування  правомірності  свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.                        Суд визнав  доведеним відповідачем правомірність оспорюваного  податкового  повідомлення –рішення.

Оцінивши  всі  вищевикладені  обставини,   суд  закінчив розгляд справи в судовому засіданні  17.04.2007р.  і  постановив   відмовити   в задоволені позову.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України  в судовому засіданні  17.04.2007р. проголошено вступну і резолютивну частини постанови. Судові витрати  покладаються  на   позивача.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства  України  суд  покладає судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп. на позивача.

На  підставі  викладеного та, керуючись ст.ст. 94,160,163, 167,186,254  Кодексу адміністративного судочинства  України , суд

п о с т а н о в и в:

1. В   задоволенні  позову відмовити.

2.          Судові  витрати  покласти  на  позивача.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.  У разі подання  апеляційної скарги постанова набирає законної сили,  якщо її не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга  подаються  до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржувану  постанову. Копії апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти  днів  з дня складення  постанови в повному обсязі.   Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України постанова в повному обсязі складена  23.04.2007р.

Суддя                                                                                Т.М.Мінська