КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2007                                                                                           № 43/664

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Дзюбка П.О.

суддів:                                          Дикунської  С.Я.

Сотнікова С.В.

при секретарі:                     Назаровій В.В.

За участю представників:

від Ярмолатій Т.В., Ярмолатій О.В., Запольського К.С.

Добреля І.В. (довіреності у справі)

від ініціюючого кредитора:

Омельченко О.В. (дов. бн від 10.01.2007 р.)

за участю розпорядника майна

Петрова О.Ю

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ярмолатій Тетяна Вікторівна

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 02.11.2006

у справі № 43/664 (Пасько М.В.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергосоюз"

до                                                   Акціонерне товариство "Бізнес-сервіс"

про                                                  визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.11.2006 року у справі № 43/664 судом: заборонено боржнику здійснювати будь-які заходи, спрямовані на припинення (злиття, приєднання, поділ, перетворення, ліквідація) АТ “Бізнес-сервіс”. Заборонено Солом’янській районній у м. Києві державній адміністрації без згоди розпорядника майна боржника здійснювати державну реєстрацію припинення (злиття, приєднання, поділ, перетворення, ліквідація) АТ “Бізнес-сервіс”, змін до установчих документів АТ “Бізнес-сервіс”.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, засновники боржника – фізичні особи Ярмолатій Т.В., Ярмолатій О.В. звернулись до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просять ухвалу суду скасувати. Вважають, що ухвала прийнята з порушенням матеріальних та процесуальних норм.

ТОВ “Енергосоюз” подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити скаржникам в задоволенні апеляційної скарги.

Розпорядник майна боржника Петров О.Ю. надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу скаржників залишити без задоволення, ухвалу господарського суду без змін.

Апеляційний суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, встановила, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із наступних мотивів:

Відповідно до матеріалів справи розпорядник майна боржника Петров О.Ю. звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про забезпечення вимог кредиторів.

Дане клопотання мотивоване тим, що на вимогу розпорядника майна (розпорядження №1) керівником АТ “Бізнес-сервіс” не було надано відомостей, які б свідчили про введення відповідних заходів на підприємстві по забезпеченню захисту майна та щодо недопущення прийняття рішень та виконання дій, які можуть здійснюватись лише за погодженням розпорядника майна. Дане клопотання мотивоване тим що керівництво боржника своїм листом №174 від 03.10.2006 р. відмовило розпоряднику майна в задоволенні законних вимог, які останній виклав у своєму розпорядженні.

Додатковим аргументом розпорядника майна боржника є те що незважаючи на вимоги Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та самого розпорядника майна АТ “Бізнес-сервіс” перебуває у процесі припинення, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ст. 66 ГПК України заходи щодо забезпечення вимог кредиторів застосовуються господарським судом за заявою учасників провадження в справі про банкрутство як гарантія задоволення вимог кредиторів або відновлення платоспроможності. Позов забезпечується: накладенням арешту на майна або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти дії, що стосується предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В свою чергу відповідно до ст. 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників провадження у справі про банкрутство чи за своєю власною ініціативою вживати заходи щодо забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за відповідним клопотанням може заборонити укладати без згоди арбітражного керуючого угоди, зобов’язати боржника передати цінні папери, валютні цінності, інше майно на зберігання третім особам або вжити інших заходів для збереження майна.

Умовою застосування заходів щодо забезпечення вимог кредиторів є достатньо обґрунтоване припущення, що майна, яке є у боржника на момент подання заяви про банкрутство і за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги кредиторів, може зникнути або зменшитись за кількістю.

Відповідно до оскаржуваної ухвали доказами обґрунтованості застосування заходів по забезпеченню позову є Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та лист АТ “Бізнес-сервіс” №174 від 03.10.2006 р.

Матеріали справи містять Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в якому стан юридичної особи АТ “Бізнес-сервіс” визначений як “перебуває у процесі припинення”.

З даного Витягу господарський суд першої інстанції застосовуючи ч. 1ст. 104 ЦК України робить висновок, що в результаті припинення боржника його майно та зобов’язання можуть бути передані іншій особі, внаслідок чого кредитори можуть бути позбавлені можливості отримати виконання грошових вимог за рахунок майна боржника.

Розділ 4 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” містить норми, що передбачають порядок внесення запису про припинення юрособи до Єдиного державного реєстру (ст.ст.35-39 Закону).

Отже, внесення запису про припинення юридичної особи можливе за поданням рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи також відповідні записи здійснюються за таких умов як: припинення юридичної особи в результаті її ліквідації; припинення юридичної особи в результаті злиття, приєднання, поділу або перетворення; припинення юридичної особи на підставі судового рішення, що не пов’язане з банкрутством юридичної особи, а також припинення юридичної особи за судовим рішенням щодо визнання юридичної особи банкрутом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.39 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” суд, який постановив рішення про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи, у день набрання рішенням законної сили направляє його державному реєстратору, який повинен не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення внести до Єдиного державного реєстру запис про таке рішення суду.

Враховуючи вищезазначені норми Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” навіть ухвала Господарського суду м. Києва від 12.09.2006 р. про порушення провадження у справі про банкрутство могла бути підставою для внесення даного запису про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру.

Однак з наявного Витягу не вбачається на підставі якого саме та чийого саме документу, звернення, заяви, рішення було внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру. Також даний Витяг не містить інформації якою датою було внесено цей запис.

Тому, на думку апеляційного суду наведена інформація стосовно стану юридичної особи в даному Витягу не може обґрунтовувати припущення розпорядника майна, що з боку боржника є наявність заходів, які спрямовані на припинення ТОВ “Арадон”, внаслідок чого може зникнути або зменшитись майно підприємства.

З тексту листа АТ “Бізнес-сервіс” №174 від 03.10.2006 р. вбачається, що боржник на час звернення розпорядника майна з розпорядженням не володіє офіційною інформацією стосовно банкрутства АТ “Бізнес-сервіс” та призначенням Петрова О.Ю. розпорядником майна підприємства тому що на адресу товариства ні заява кредитора - ТОВ “Енергосоюз”, ані ухвала Господарського суду м. Києва про порушення справи про банкрутство АТ “Бізнес-сервіс” не надходили.

АТ “Бізнес-сервіс” в даному листі повідомив розпорядника майна, що після отримання з Господарського суду м. Києва офіційного документу, який буде свідчити про факт порушення справи про банкрутство товариства та призначення Петрова О.Ю, розпорядником майна АТ “Бізнес-сервіс” керівництвом будуть виконані всі вимоги розпорядника майна в межах встановлених Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Отже, даний лист помилково був сприйнятий розпорядником майна Петровим О.Ю. та місцевим господарським судом, як відмова від виконання та фактичне невиконання законних вимог розпорядника майна боржника.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали помилково зробив висновок про обґрунтованість даного клопотання, оскільки дане клопотання не містить жодного аргументу на підтвердження припущень що майна (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у боржника на момент подання заяви про банкрутство і за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги кредиторів, може зникнути або зменшитись за кількістю.

Щодо тверджень розпорядника майна та ТОВ “Енергосоюз”, викладених в відзивах на апеляційні скарги, а саме те що Ярмолатій Т.В., Ярмолатій О.В. не мали права відповідно до норм ГПК України оскаржувати ухвалу суду від 02.11.2006 р., Колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи, що матеріали справи містять Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до якого Ярмолатій Т.В., Ярмолатій О.В. є засновниками боржника, а отже оскаржувана ухвала стосується їх прав та обов’язків, що дає їм право на її оскарження.

Додатково, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали в порушення ст.67 ГПК України та ст.12 Закону України “Про відновлення платоспроможності або визнання боржника банкрутом” було застосовано такі заходи забезпечення вимог кредиторів, що не пов’язані зі збереженням майна.

Тому апеляційний суд скасовує ухвалу Господарського суду м. Києва від 02.11.2006 р., якою було заборонено АТ “Бізнес-сервіс” здійснювати будь-які заходи спрямовані на припинення та виділ, заборонено Солом’янській районній у м. Києві державній адміністрації без наявності відповідної згоди розпорядника майна боржника здійснювати державну реєстрацію припинення та виділ АТ “Бізнес-сервіс”, як таку що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 66, 67, 80 99, 101-106 ГПК України, Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” апеляційний господарський суд,  -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Ярмолатій Т.В., Ярмолатій О.В. на ухвалу Господарського суду м. Києва від 02.11.2006 р. по справі №43/664 задовольнити повністю

2.          Ухвалу Господарського суду м. Києва від 02.11.2006 р. по справі №43/664 скасувати повністю.

3.          Матеріали справи № 43/664 направити Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Дзюбко П.О.

Судді                                                                                          Дикунська  С.Я.

Сотніков С.В.