ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.02.07                                                                                           Справа№ 4/25-20/4

(№ 4/241-27/39)

За позовом: Закритого акціонерного товариства «Октант», м.Хмельницький

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Галкомплект», м.Львів

про стягнення 26 672,00 грн.

Суддя  Манюк П.Т.

При секретарі Кравець В.П.

Представники:

від позивача:  Яровий В.В. - представник

від відповідача: Олексів Н.М. –представник

Зміст ст. 22 ГПК України представникам сторін роз’яснено.

Суть спору:

Позов заявлено Закритим акціонерним товариством «Октант»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галкомплект» про стягнення 26 672,00  грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Галкомплект» подано суду зустрічну позовну заяву  про стягнення з Закритого акціонерного товариства «Октант» 18 457, 40 грн. неустойки, 2 975 грн. річних, 1 825 грн. на відшкодування витрат, понесених при виконанні договору та 500 грн. витрат на оплату послуг адвоката (з урахуванням уточнень до позову).

Рішенням господарського суду Львівської області від 18.04.2006р по справі № 4/241-27/39 у задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічні позовні вимоги задоволено частково.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.07.2006 року, рішення господарського суду Львівської області від 18.04.2006р. скасовано в частині задоволення зустрічного позову, в решті рішення господарського суду Львівської області від 18.04.2006р залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.10.2006р. рішення господарського суду Львівської області від 18.04.2006р. та Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.07.2006 року  в частині відмови ЗАТ «Октант»в позові скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд. В решті постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.07.2006 року залишено без змін.

Головою господарського суду справу передано для розгляду судді П. Манюку

Ухвалою Верховного суду України від 30.11.2006 року відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 12.10.2006 року.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідній ухвалі суду.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав.

Представник Відповідача   в судових засіданнях  подав додаткові пояснення, в яких позовні вимоги заперечив.

Повний текст рішення підписаний 10.02.2007 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд  встановив наступне.

26.05.2004 року між ЗАТ «Октант» (позивач) та ТзОВ  «Галкомплект»(відповідач) укладено договір № 51 (надалі –Договір) з виконання робіт з монтажу системи автоматичного пожежегасіння з насосною станцією. На виконання умов договору Позивач здійснив проплату на користь відповідача суми в розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 29.03.2005 р. № 985. Відповідач використав  лише частину перерахованих йому коштів в розмірі 23 328,00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі обладнання від 26.05.2005  р.

В подальшому позивач направив відповідачу вимогу про повернення залишку перерахованих йому коштів з мотивів припинення договору, однак вказані вимоги відповідачем не виконані.

ЗАТ «Октант»просить суд постановити рішення, яким зобов’язати відповідача повернути кошти у розмірі 26 672,00 грн., мотивуючи свої дії розірванням договірних відносин з виконавцем робіт (відповідачем). Як доказ припинення договірних відносин, позивач  покликається на листи, отримані від ТзОВ «Галкомплект», та направлені позивачем на вказані листи відповіді, в яких йдеться  про розірвання договірних відносин.

У представленому відзиві та додаткових поясненнях відповідач позовні вимоги заперечив, покликаючись на те, що позивачем не подано жодних належних доказів, які б підтверджували припинення у встановленому порядку Договору, а порушення договірних зобов’язань допущено позивачем, який повинен виконати їх належним чином.

Розглянувши представлені сторонами матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до наступних мотивів.

Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, 193 Господарського кодексу України зобов‘язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок – відповідно  до звичаїв ділового обороту або інших вимог,  що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 26.05.2004 року між ТзОВ “Галкомплект” (Виконавець) та ЗАТ “Октант” (Замовник) укладено договір № 51 по виконанню монтажу системи автоматичного пожежогасінання з насосною станцією в приміщеннях торгового комплексу замовника, відповідно умов якого, ЗАТ “Октант” зобов”язується здійснити передоплату за обладнання та матеріали до системи у розмірі 158 847,00 грн.

На виконання даного Договору, ЗАТ “Октант” лише частково перерахував попередню оплату у сумі 50 000,00 грн.

Виконуючи умови договору, згідно акту прийому-передачі від 26.05.2005 року, ТзОВ “Галкомплект” передало, а ЗАТ “Октант” прийняло два насоси на загальну суму 23 328,00 грн.

У зв”язку з невиконанням ЗАТ “Октант” обов”язку по перерахуванню коштів на закупівлю обладнання та матеріали у повному обсязі, монтажні роботи з боку Відповідача були зупинені відповідно до ч.3 ст.320 ГК України, яка надає право підряднику не братися за роботу, а розпочату роботу зупинити у разі порушення замовником своїх зобов”язань за договором, внаслідок якого початок або продовження робіт підрядником виявляються неможливим чи значно ускладненим.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання заявником обов”язку не встановлений або  визначений моментом пред”явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов”язок у семиденний строк від дня пред”явлення вимоги, якщо обов”язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

На адресу позивача відповідачем були скеровані листи з вимогою про проведення повної передоплати згідно договору в розмірі 108 847,00 грн. У відповідях на вказані звернення відповідача позивач повідомив про згоду на припинення договірних відносин.

Відповідно до ст.206 Господарського кодексу України господарське зобов”язання може бути розірвано сторонами відповідно, до правил, встановлених ст.188 Господарського кодексу України. Вказана стаття чітко  визначає, що розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не перебачено законом або договором.

Згідно частини четвертої статті 849 Цивільного кодексу України, замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору, виплативши підряднику плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Однак пунктом 4.2. Договору сторони узгодили, що вказаний договір може бути розірваний по узгодженню сторін або однією із сторін у випадку невиконання іншою стороною, покладених на неї цим Договором обов’язків. В зв’язку з тим оформляється додатковий протокол із вказівкою про підставу розірвання спільної діяльності.

Виходячи із наявних у справі матеріалів суд прийшов до висновку, що на момент розгляду справи в суді договір між сторонами не є припиненим у встановленому порядку, а відповідно –є чинним та обов”язковим для виконання. Вказане підтверджується зокрема тим, що позивачем під час розгляду справи в судових інстанціях скеровувався відповідачу протокол про розірвання договору № 51 від 26.05.04 р. (лист від 09.08.2006 року № 578). Крім цього, в провадженні господарського суду знаходиться справа № 4/2097-26/358 позовом ЗАТ “Октант” до ТзОВ “Галкомплект” про розірвання договору від 26.05.2004 року № 51 та стягнення суми в розмірі 26 672,00 гр, провадження у якій порушено ухвалою від 09.10.2006 року.

Крім цього, вимога позивача про повернення залишку невикористаної суми авансу є безпідставною, оскільки відповідачем представлені докази, які свідчать що перерахований позивачем аванс відповідачем використаний у березні 2005 року на закупівлю обладнання та матеріалів, необхідних для виконання умов договору, частина з яких передана позивачу на підставі акту прийому-передачі обладнання від 26 травня 2005 року.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем не подано жодних належних доказів, які б підтверджували припинення, в  тому числі розірвання договору, а наявні у справі матеріали свідчать про те, що зобов»язання за Договором не припинені та повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів та договору.

За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 526, 530, 610 625 ЦК України, ст. ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 12, 33, 43, 47-1, 49, 82-85 ГПК України,  суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог Закритого акціонерного товариства «Октант»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галкомплект»про стягнення 26 672,00 грн. відмовити повністю.

Суддя                                                                                                       Манюк П.Т.