донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

19.02.2007 р.                                                                            справа №26/244пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:
прокурор:

не з"явився

від позивача:
Максимчук С.П.-довіреність № 76/10/10 від 09.01.07р., Надточій М.В. -довіреність № 601/10/10 від 17.01.07р.,

від відповідача 1:

від відповідача 2:
Обухова Л.О. -довіреність б/н від 12.02.07р., Курячий С.П.-довіреність б/н від 19.02.07р.
не зявились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Селидівська об'єднана державна податкова інспекція м.Селидове

на рішення (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від
07.11.2006 року (повний текст підписано 13.11.06р.)

по справі
№26/244пд (суддя Наумова К.Г.)

за позовом
Селидівського міжрайонного прокурора м.Селидове в інтересах держави вособі Селидівської об"єднаної державної податкової інспекції м.Селидове

до
1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Етал-ЛТД" м.Селидове
2.Товариства з обмеженою відповідальністю  "Багатопрофільне підприємство "Авангард" м.Київ

про
визнання недійсними господарських зобов"язань за договором суборенди№7/23 від 01.06.2005р., укладеного між відповідачами; стягнення з  ТОВ "Багатопрофільне підприємство "Авангард"

В С Т А Н О В И В:

Селидівський  міжрайонний прокурор м. Селидове звернувся до  господарського суду Донецької області в інтересах держави в особі Красноармійської об’єднаної державної податкової інспекції м. Красноармійськ з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Етал - ЛТД” м. Селидове та Товариства з обмеженою відповідальністю „Багатопрофільне підпрємство „Авангард” м. Київ про визнання недійсними господарських зобов’язань за договором суборенди №7/23 від 01.06.05р. на суму 882674,88грн., укладеним між відповідачами та про стягнення з ТОВ „БП „Авангард” отриманих за договором суборенди коштів у сумі 882674,88грн. на користь ТОВ „Етал - ЛТД”, а з ТОВ „Етал - ЛТД” у доход держави вартості орендної плати складських приміщень у сумі 882674,88грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.11.06р. здійснено процесуальне правонаступництво шляхом заміни  позивача - Красноармійської об’єднаної державної податкової інспекції його правонаступником - Селидівською об’єднаною державною податковою інспекцією.

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.11.06р. (повний текст підписано 13.11.06р.) по справі № 26/244пд у задоволенні позову Селидівського  міжрайонного прокурора м. Селидове в інтересах держави в особі Селидівської об’єднаної державної податкової інспекції м.Селидове до Товариства з обмеженою відповідальністю „Етал - ЛТД” (м. Селидове) та Товариства з обмеженою відповідальністю „Багатопрофільне підпрємство „Авангард” м. Київ було відмовлено.

В зазначеному рішенні місцевий господарський суд, враховуючи приписи статті 207 господарського кодексу України, дійшов висновку, що факт визнання установчих документів підприємства недійсним за рішенням суду, яке набрало чинності, без встановлення в судовому процесі обставин щодо стану виконання підприємством конституційного обов’язку сплачувати податки встановлені законом, за результатами господарської діяльності в цілому та по конкретній цивільно-правової угоди, зокрема не може бути достатньою підставою для визнання такої угоди недійсною з підстав, передбачених зазначеною нормою. При цьому судом першої інстанції при вирішенні спору було враховано, що сторонами не надано доказів здійснення розрахунків між ними за спірним договором, а позивачем не доведено виконання сторонами спірного господарського зобов’язання. В матеріалах справи також відсутні та не надані суду належні та допустимі докази  нарахування ТОВ „БП „Авангард” податкових зобов’язань з податку на прибуток та з податку на додану вартість за спірним господарським зобов’язанням (рішення відповідного податкового органу тощо), а також докази щодо притягнення винних осіб до встановленої відповідальності  (обвинувачувальний вирок суду).

Позивач, Селидівська об’єднана державна податкова інспекція з рішенням місцевого господарського суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області по справі № 26/244пд від 07.12.06р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач наполягає на тому, що ТОВ „БП „Авангард” переслідувало корисливу мету. В підтвердження своїх доводів посилається на рішення Шевченківського районного суду м.Київа № 2-2632/2006 від 17.04.06р., яке набуло законної чинності, та за яким установчі документи  зазначеного підприємства були визнані недійсними з моменту його реєстрації. Вважає, що обставини, встановлені в зазначеному рішенні щодо підроблення документу (паспорта) для реєстрації підприємства та відсутності  даного підприємства за юридичною адресою, ненадання ним звітності до податкового органу підтверджують наявність умислу у сторони за угодою, який в даному випадку визначається як умисел фізичної особи, що підписала спірний договір від імені юридичної особи, без належних на це повноважень. Скаржник посилається при цьому на ст.207 Господарського кодексу України та на п.7.3 Роз’яснення Пленуму Вищого господарського суду України „Про заходи щодо забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про податки” від 25.07.02р.

Заявник апеляційної скарги наполягає на тому, що особи, що діяли від імені ТОВ „БП „Авангард” при складанні спірної угоди діяли з конкретною метою, спрямованою на приховування отриманих за угодою грошових коштів від оподаткування, яка суперечить інтересам держави та суспільства.

Крім зазначеного, податковий орган вважає, що судом було порушено ст.38 Господарського процесуального кодексу України, внаслідок невитребування документів, необхідних для вирішення спору та ст.43 ГПК України внаслідок не всебічної і неповної оцінки доказів та обставин справи в їх сукупності.

Селидівський  міжрайонний прокурор м. Селидове, відзиву на апеляційну скаргу не надав, в засідання апеляційної інстанції не з’явився,  про день та час розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Відповідач 1, Товариство з обмеженою відповідальністю „Етал - ЛТД” м. Селидове,  у відзиві на апеляційну скаргу від 16.02.07р. доводи позивача, викладені в скарзі, відхилив, рішення господарського суду Донецької області вважає законним та обґрунтованим, прийнятим на підставі вимог чинного законодавства.

Відповідач 2,  Товариство з обмеженою відповідальністю "Багатопрофільне підприємство „Авангард” м. Київ, відзив на апеляційну скаргу не надав, в засідання апеляційної інстанції не з’явився,  поважність причин свого нез’явлення в судове засідання не навів, про день та час розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою технічних засобів відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

За розпорядженнями першого заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 21.12.07р., від 16.01.07р. та від 30.01.07р. для розгляду апеляційної скарги Селидівської об’єднаної державної податкової інспекції по справі № 26/244пд призначався та змінювався склад судової колегії, остаточний склад якої  був визначений у наступному складі: суддя Алєєва І.В. (головуючий), суддя Величко Н.Л., суддя М”ясищев А.М.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників податкового органу та першого відповідача, Донецький апеляційний господарський суд встановив.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено місцевим господарським судом, між ТОВ „Етал - ЛТД” та ТОВ „БП „Авангард” оформлено договір суборенди № 7/23 від 01.06.05р., згідно якого ТОВ „БП „Авангард” зобов’язалось передати в оренду ТОВ „Етал - ЛТД” нежитлову будівлю площею 1024 кв.м., яка розташована за адресою: м.Селидове,  вул. Школьна, б. 27, а  ТОВ „Етал - ЛТД” зобов’язалось прийняти приміщення.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, обґрунтовано зазначив про відсутність доказів здійснення розрахунків між сторонами за наведеним спірним договором суборенди від 01.06.05р. № 7/23 та недоведеність позивачем виконання сторонами спірного господарського зобов’язання.

Досліджені судом першої інстанції під час розгляду спору рахунки, накладні та податкові накладні, видані ТОВ „БП „Авангард”, на які посилається податковий орган в підтвердження виконання договору з боку ТОВ „БП „Авангард”, обґрунтовано не були прийняті судом до уваги з огляду на відсутність у наведених документах даних про те, що вони видані на виконання саме спірного договору суборенди від 01.06.05р. № 7/23, при цьому в частині рахунків та податкових накладних взагалі вказано, що розрахунок здійснено за договором оренди складського приміщення, адреса якого у цих документах не зазначена.

З Довідки № 146 від 13.09.2006 р., виданої Начальником Мар’їнського РВ УМВС України в Донецькій області, вбачається, що гр.. Обухова Л.А. зверталась із заявою до Мар’їнського РВ УМВС України в Донецькій області за фактом крадіжки бухгалтерських документів. У переліку викрадених документів зазначені документи, які підтверджують розрахунки між сторонами.

Ствердження позивача в апеляційній скарзі стосовно того, що судом першої інстанції необґрунтовано відхилено клопотання податкового органу про витребування певних документів, що свідчать про виконання спірного господарського зобов’язання, не приймаються судовою колегією до уваги з огляду на відсутність таких документів внаслідок їх викрадення, що підтверджуються наведеною довідкою та доданим до неї переліком. Посилання скаржника на перелік документів, які передавались до судово-бухгалтерської експертизи по адміністративній справі № 37/69а відхиляються судовою колегією з огляду на те, що з переліку, на який посилається скаржник, та копія якого додана до апеляційної  скарги, вбачається про визначення в ньому як договору суборенди складського приміщення за адресою: м.Селидове,  вул. Школьна, б. 27 (п.6) та і рахунків та податкових накладних, виписаних на виконання договору суборенди (п.8). Враховуючи, що Довідкою Мар’їнського РВ УМВС України в Донецькій області підтверджується факт викрадення зазначених документів під час перевезення їх з м.Донецька з судово-бухгалтерської експертизи, господарський суд правомірно відхилив клопотання позивача про їх витребування, тому ствердження скаржника стосовно порушення судом першої інстанції ст.ст. 38, 43 ГПК України є безпідставними.

Статтею 207 Господарського кодексу України визначено, що  господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Зазначаючи, що при вирішенні спірного питання необхідно встановити наявність обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що необхідними умовами для визнання господарського зобов’язання недійсним відповідно до статті 207 ГК України є її укладення з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків, тому для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому конкретно полягало завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди, якою із сторін і в якій мірі виконано угоду, а також вину сторін у формі умислу.

Прокурор та податковий орган посилаються на те, що спірне господарське зобов’язання (договір суборенди № 7/23 від 01.06.05р.) укладено з метою приховування доходів від оподаткування та те, що зазначену мету переслідувало  ТОВ „БП „Авангард”.

Місцевий господарський суд при вирішенні спірного питання дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.06р. № 2-2632/2006, яким установчі документи ТОВ „БП „Авангард” визнані недійсними, та на яке посилаються прокурор та позивач в підтвердження укладання спірного договору з боку ТОВ „БП „Авангард” з метою, суперечною інтересам держави та суспільства, відсутні обставини, які підтверджують те, що, укладаючи спірну угоду, сторони діяли з метою, яка суперечила інтересам  держави та суспільства.

Як вбачається, зазначеним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.06р. № 2-2632/2006 визнано недійсними Статут ТОВ „БП „Авангард” з моменту його реєстрації та свідоцтво про реєстрацію платника податку ТОВ „БП „Авангард” з моменту внесення в реєстр платників податку на додану вартість, протокол зборів № 1 засновників ТОВ „БП „Авангард” від 04.05.05р.

В зазначеному рішенні також встановлено, що підприємство ТОВ „БП „Авангард” було зареєстроване з порушенням чинного законодавства невідомими особами на загублений паспорт Гуленко В.Д., що в ксерокопії паспорта на ім’я Гуленко В.Д. фотографія належить іншій особі, особа, яка зазначена як засновник, а саме Гуленко В.Д. не створював товариство, не підписував установчих та бухгалтерських документів, а також а також  відсутність зазначеного підприємства за  місцем реєстрації.

Згідно зі  ст. 35 ГПК України, рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду лише  щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що у рішенні районного суду  відсутні обставини, встановлені на підтвердження того, що при укладенні саме спірної угоди, сторони діяли з метою, яка суперечила інтересам  держави та суспільства.

Посилання податкового органу в апеляційній скарзі на зазначене рішення Шевченківського районного суду м. Києва в підтвердження наявності умислу у сторони по спірній угоді - ТОВ „БП „Авангард”, не приймаються судовою колегією до уваги так як даним рішенням не встановлено, що спірна угода укладена сторонами або будь-якою зі сторін з метою приховування доходів від оподаткування. Предметом дослідження у даній цивільній справі є відповідність установчих документів вимогам чинного законодавства, а не наявність протиправного умислу при укладенні угоди, що мала місце під час підприємницької діяльності. Факт створення підприємства з порушенням вимог закону  не можна ототожнювати з умислом при укладенні конкретного договору.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що факт визнання установчих документів підприємства недійсним за рішенням суду, яке набрало чинності, без встановлення в судовому процесі обставин щодо стану виконання підприємством конституційного обов’язку сплачувати податки, встановлені законом, як за результатами господарської діяльності в цілому так і по конкретній цивільно-правової угоди, не може бути достатньою підставою для визнання такої угоди недійсною з підстав, передбачених ст. 207 ГК України. З огляду на наведене, посилання податкового органу в апеляційній скарзі на ст.207 ГК України не приймаються судовою колегією до уваги.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано, з врахуванням вимог ст.ст. 33, 34  Господарського процесуального кодексу України,  зазначив, що позивачем не надано належних доказів, що свідчать про нарахування ТОВ „БП „Авангард” податкових зобов’язань з податку на прибуток та з податку на додану вартість за спірним господарським зобов’язанням, окрім інформаційної довідки ДПІ у Солом’янському районі м. Києва від 16.02.2006 р. № 1565/716-206, докази виникнення правових наслідків на підставі якої в матеріалах справи відсутні.

Посилання позивача в скарзі на п.7.3 Роз’яснення Пленуму Вищого господарського суду України „Про заходи щодо забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про податки” від 25.07.02р. відхиляються судовою колегією з огляду на ті обставини, що в зазначеному роз’ясненні йдеться про ст.49 ЦК Української РСР від 18.07.1963р., в той час як до спірних правовідносин застосовується ст.207 Господарського кодексу України, яка в частині визнання недійсним господарського зобов’язання збігається зі змістом ст.49 ЦК Української РСР 1963р.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду відповідає чинному законодавству і скасуванню, з підстав, викладених в апеляційній  скарзі, не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 91-93, 99, 101-102, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С ТА Н О В И В :

Рішення  господарського суду Донецької області господарського суду  Донецької області від 07.11.06р. (повний текст підписано 13.11.06р.) по справі № 26/244пд –залишити без змін.

Апеляційну скаргу Селидівської об’єднаної державної податкової інспекції на рішення господарського суду Донецької області від 07.11.06р. (повний текст підписано 13.11.06р.) по справі № 26/244пд –залишити без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС