ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"06" лютого 2007 р.
Справа № 3/321/06

Колегія   суддів   Одеського   апеляційного   господарського  суду   у   складі:

Головуючого                                                                       Лашина В.В.

Суддів :                                                                                Воронюка О.Л.

Савицького Я.Ф.

при секретарі                                                                      Ковальчук Р.Л.

за участю представників сторін:

від позивача –Колодяжна Ю.А., довіреність №023/06-810 від 20.11.06р.

від відповідача –Яковлева Р.А., довіреність №3-292/91-69 від 17.01.07р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

на рішення господарського суду Миколаївської області від 19.09.2006 р.

зі справи № 3/321/06

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Миколаївобленерго”

до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення

Згідно розпорядження голови Одеського апеляційного господарського суду Балуха В.С. №151 від 11.12.2006р. справа №3/321/06 в зв’язку з виробничою необхідністю передана від колегії суддів у складі: Мишкіної М.А., Таценко Н.Б., Сидоренко М.В. до колегії суддів у складі: Лашина В.В., Єрмілова Г.А., Воронюка О.Л.

Згідно розпорядження голови Одеського апеляційного господарського суду Балуха В.С. №13 від 24.01.2007р. в зв’язку з відпусткою судді Єрмілова Г.А. та з метою впорядкування справи №3/321/06 здійснено заміну судді Єрмілова Г.А. на суддю Савицького Я.Ф.

Відповідно до ст. 77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 14.11.06р. на 12.12.06р., з 25.01.07р. на 06.02.07р.

В С Т А Н О В И Л А:

22.06.2006р. Відкрите акціонерне товариство “Енергопостачальна компанія  “Миколаївобленерго” (далі –ВАТ “Миколаївобленерго”) звернулося до господарського суду з адміністративним позовом до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі –Миколаївське облтервідділення АМК України) про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Миколаївського облтервідділення АМК України від 28.04.2006 р. № 7-рш по справі № 1-26.213/2-2006 в повному обсязі, яким на позивача було накладено штраф у розмірі 17 000 грн. за порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним становищем на ринках, а саме –встановлення таких умов реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування конкуренції на ринку.

В подальшому позивач уточнив свої вимоги та просив господарський суд визнати недійсними та скасувати пункти 2, 3, 4 та 5 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Миколаївського облтервідділення АМК України від 28.04.2006 р. № 7-рш по справі № 1-26.213/2-2006, обґрунтовуючи свої вимоги невірним застосуванням відповідачем п.п. 7.8, 7.25 Правил користування електроенергією.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 19.09.2006 р. (суддя Смородінова О.Г.) позов був задоволений частково, визнані недійсними пункти 2, 3, 4 та 5 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Миколаївського облтервідділення АМК України від 28.04.2006 р. № 7-ріш по справі № 1-26.213/2-2006, з відповідача на користь ВАТ “Миколаївобленерго” було стягнуто 85 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з цим рішенням, Миколаївське облтервідділення АМК України в апеляційній скарзі просить його скасувати та винести нову постанову, якою відмовити ВАТ “Миколаївобленерго” у задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та на порушення норм матеріального права, оскільки місцевим господарським судом не було застосовано норми конкуренційного законодавства для оцінки вчинених позивачем дій та бездіяльності, а саме положень ст. 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції”. Судом залишено поза увагою, що встановлені позивачем умови розрахунку, включаючи порядок розрахунку, можуть привести до ущемлення законних інтересів широкого кола споживачів електричної енергії, які мають право на здійснення остаточних розрахунків за показами приладів обліку, та, в окремих випадках, призвели до таких наслідків. Такі дії позивача, як зазначає скаржник, були б неможливими за умов конкуренції на ринку, а тому були кваліфіковані відповідачем як зловживання монопольним становищем. Споживачі не мали вибору в пропозиції товару, який пропонувався лише на визначених позивачем умовах –за договором визначеної ним формою. Також скаржник вважає, що адмінколегія Миколаївського облтервідділення АМК України обґрунтовано дійшла висновку про вчинення ВАТ “Миколаївобленерго” порушення, передбаченого п. 2 ст. 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції” та прийняте відповідачем рішення відповідає дійсним обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, ВАТ “Миколаївобленерго” вважає доводи відповідача безпідставними та необґрунтованими, а рішення місцевого господарського суду правильним та законним.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2001 р. між ВАТ “Миколаївобленерго” та ВКФ “Добро” був укладений договір № 290 на користування електроенергією для непромислових споживачів зі строком його дії до 31.12.2001 р., але згідно з п. 9 договору він вважається щорічно пролонгованим в разі, якщо за місяць до закінчення строку не поступить заява від жодної із сторін про відмову або перегляд договору. Умови договору не переглядалися сторонами та були пролонговані на момент виникнення спірних правовідносин. Також були складені та підписані сторонами додатки до договору, які стали його невід`ємними частинами.

За умовами цього договору ВАТ “Миколаївобленерго” зобов`язалося відпускати ВКФ “Добро” електроенергію, а останнє зобов`язалося здійснювати щомісячні платежі за спожиту електроенергію..

Згідно з п. 3.1 договору ВКФ “Добро” зобов`язалося знімати і надавати по встановленій формі у ВАТ “Миколаївобленерго” показання розрахункових лічильників і електролічильників субспоживачів у відповідності з календарним графіком –25 числа щомісячно.

При цьому, пунктом 1.2 договору передбачалося, що в разі неповідомлення ВКФ “Добро” показань розрахункових електролічильників згідно з п. 3.1 договору і п. 8.3 Правил користування електричною енергією (далі –ПКЕЕ), затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 р. № 28 (в редакції від 20.04.2001 р. № 393), буде застосовуватися графа 11, тобто в разі неповідомлення показів розрахункових засобів обліку ВАТ “Миколаївобленерго” мало право виставляти ВКФ “Добро” рахунки за спожиту електроенергію виходячи з середньодобового обсягу споживання за попередній розрахунковий період.

У зв`язку з ненаданням ВКФ “Добро” звіту про спожиту електроенергію за травень 2005 р., його було розраховано відповідно до ч. 1 п. 7.25 ПКЕЕ (в редакції від 22.08.2002 р. № 928) за середньодобовим обсягом споживання електроенергії за попередній розрахунковий період, а саме: 7299 кВт/год на суму 1945,60 грн., в тому числі ПДВ –339,31 грн., про що видано рахунок № 36/290/5 від 27.05.2005 р. Також ВКФ “Добро” не надало у строк, встановлений договором, звіт про спожиту електроенергію й в червні 2005 р., внаслідок чого на виконання п. 1.2 договору № 290 від 19.06.2001 р. та п. 7.25 ПКЕЕ (в редакції від 22.08.2002 р. № 928) ВАТ “Миколаївобленерго” вдруге було здійснено розрахунок обсягу спожитої електроенергії за потужністю струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку.

Ці дії ВАТ “Миколаївобленерго” були розцінені Миколаївським облтервідділенням АМК України як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що знайшло своє відображення у рішенні адміністративної колегії Миколаївського облтервідділення АМК України № 7-ріш від 28.04.2006 р. по справі № 1-26.213/2-2006.

Згаданим рішенням було визнано, що 1) ВАТ “Миколаївобленерго” з моменту створення та до теперішнього часу займає монопольне становище на ринках передачі електроенергії, 2) своїми діями, які полягають у невизначені обов`язку енергопостачальної організації оформляти акт приймання-передачі електроенергії із споживачем на протязі місяця, наступного після звітного у договорах про користування електроенергією, та (або) договорах про постачання електроенергії і про технічне забезпечення електропостачання споживача, встановленої компанією форми, які передбачали здійснення розрахунків за встановленою в договорі потужністю та годинами у разі неподання у енергопостачальну організацію показань розрахункових лічильників в певну дату, а також бездіяльністю щодо своєчасного приведення у відповідність до чинних ПКЕЕ договорів встановленої компанією форми в частині обов`язку сторін про визначення обсягів спожитої електроенергії для її оплати відповідно показань приладів обліку, зокрема, не виключивши із договорів умови про розрахунок обсягів спожитої електроенергії за годинами та встановленою для об`єктів споживача потужністю у разі неподання показань лічильників в певну дату –вчинило зловживання монопольним становищем, передбачене п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції” на ринку постачання електроенергії, а саме –встановлення таких умов реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, що згідно з п. 2 ст. 30 цього Закону є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Також цим рішенням на позивача було накладено штраф у розмірі 17 000 грн., його зобов`язано припинити порушення та усунути причини, що призвели до порушення, а також оприлюднити за власні кошти офіційну інформацію стосовно цього рішення у газеті “Вечерний Николаев” в обсязі, визначеному відділенням протягом 2-місячного строку з дня отримання цього рішення.

Однак це рішення відповідача було винесено при помилковому тлумаченні норм законодавства, що діяло на момент укладення договору № 290 від 19.06.2001 р. з ВКФ “Добро”, та чинного законодавства на момент виставлення позивачем рахунків ВКФ “Добро” про сплату за електроенергію у травні та червні 2005 р.

Так, відповідно до п. 8.3 ПКЕЕ (в редакції від 20.04.2001 р. № 393, що діяла на момент укладення договору з ВКФ “Добро”) показання розрахункових приладів обліку підтверджується споживачами документом. Який направляється до електропостачальної організації відповідно до договору. У разі ненадання даних про спожиту електроенергію в зазначений термін визначення обсягу спожитої електроенергії здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній період.

Згідно з ч. 2 п. 7.8 ПКЕЕ (в редакції від 22.08.2002 р. № 928, яка діяла на момент виставлення рахунків ВКФ “Добро” у 2005 р.) покази розрахункових засобів обліку знімаються представником постачальника електричної енергії та підтверджується споживачем відповідно до договору. Але ж цим же пунктом встановлено, що за домовленістю сторін у договорі може бути передбачений інший порядок зняття показів розрахункових засобів обліку.

Саме пунктом 3.1 договору № 290 від 19.06.2001 р. встановлено такий порядок зняття показів спожитої електроенергії, за яким ВКФ “Добро” зобов`язувалося самостійно знімати і надавати по встановленій формі показання розрахункових засобів обліку 25 числа кожного місяця. Цей пункт договору аналогічний за змістом пункту 3.1 Договору про постачання електричної енергії (додаток № 2 до ПКЕЕ в редакції від 20.04.2001 р. № 393)

Зазначений договір підписано сторонами з додержанням вимог ст.ст. 153, 154 ЦК України в редакції 1963 р., не суперечить приписам ст. 3, 6, 626-627 ЦК України щодо дотримання вимог свободи договору, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними без зауважень та без подальшого перегляду його умов.

У відповідності до п. 7.25 ПКЕЕ (в редакції від 22.08.2002 р. № 928) у разі неможливості отримання постачальником електричної енергії даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (незалежно від причин) визначення обсягу спожитої електроенергії здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній період.

За роз`ясненнями НКРЕ (лист № 05-34-11/4808 від 01.11.2004 р.) якщо споживач не надав в зазначений термін (як це передбачено в договорі) рапорт про покази розрахункових засобів обліку наприкінці розрахункового періоду, не забезпечив (відповідно до умов договору) доступ уповноважених осіб постачальника електричної енергії до розрахункових засобів обліку тощо, останній виставляє йому рахунок, за спожиту протягом цього періоду електроенергію, виходячи з середньодобового обсягу споживання за попередній розрахунковий період і кількості днів в розрахунковому періоді за який виставляється рахунок.

Саме на виконання п. 7.25 ПКЕЕ та п. 1.2, 3.1 договору № 290 від 19.06.2001 р. ВАТ “Миколаївобленерго” виставило ВКФ “Добро”, яке не надало покази спожитої електричної енергії у строк, встановлений договором, рахунок № 36/290/5 від 27.05.2005 р.

Згідно з частиною 2 цього пункту ПКЕЕ період розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії до отримання показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати 1 місяць, після чого розрахунок обсягу спожитої електроенергії здійснюється постачальником за потужністю струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку, що й було зроблено позивачем при виставлені рахунку у червені 2005 р.

Отже, висновки адмінколегії Миколаївського облтервідділення АМК України в рішенні № 7-ріш від 28.04.2006р. про те, що ВАТ “Миколаївобленерго” застосувало дещо інші умови постачання та розрахунків за електричну енергію, що не були передбачені чинними ПКЕЕ, є необґрунтованими.

Що ж до строку, визначеного договором на постачання електроенергії, укладеного позивачем з ВКФ “Добро”, та встановлення відповідальності в разі неподання у цей строк звіту про спожиту електроенергію, то це стосується договірної дисципліни та впорядкування своєчасності розрахунків, за якими в подальшому ВАТ “Миколаївобленерго” перераховує ДП “Енергоатом” за куповану електроенергію.

Посилання відповідача в своєму рішенні на ПКЕЕ в редакції від 17.10.2005 р. № 910 взагалі є безпідставними, оскільки ці Правила вступили в силу 29.11.2005 р. й не розповсюджували свою дію на правовідносини, що склалися між позивачем та ВКФ “Добро” раніше.

Також не може погодитися судова колегія й з висновками відповідача щодо бездіяльності ВАТ “Миколаївобленерго” по приведенню у відповідність до чинних ПКЕЕ договорів, оскільки згідно з п. 1 постанови НКРЕ № 910 від 17.10.2005 р., якою запроваджені зміни до ПКЕЕ, ВАТ “Миколаївобленерго” надано термін у 3 роки для приведення взаємовідносин у відповідність до вимог ПКЕЕ в редакції від 17.10.2005 р.

Враховуючи викладене, судова колегія доходить до висновку, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення про задоволення позову ВАТ “Миколаївобленерго” були цілком вірно встановлені обставини справи та ним дана належна юридична оцінка, а доводи апелянта такими, що спростовуються матеріалами справи.

Судова колегія не приймає до уваги надану скаржником постанову НКРЕ від 22.04.2005 р. № 280 “Про накладення штрафу на ВАТ “Миколаївобленерго” за порушення ліцензійних умов з постачання і передачі електричної енергії”, оскільки фактично ця постанова має характер додаткового доказу, але ж Миколаївське облтервідділення АМК України ніяким чином не обґрунтувало неможливість подання такої постанови суду першої інстанції.

До того ж, з цієї постанови НКРЕ вбачається порушення позивачем ліцензійних умов з постачання електричної енергії, але з неї не можна зробити висновок про порушення ВАТ “Миколаївобленерго” саме п.п. 7.8, 7.25 ПКЕЕ в редакції від 22.08.2002 р. при укладені договору з ВКФ “Добро”, тобто спірних питань, або законодавства про захист економічної конкуренції.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Миколаївської області відповідає вимогам закону та обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України залишити без задоволення, а рішення господарського суду Миколаївської області від 19.09.2006 р. по справі № 3/321/06 –без змін.

Головуючий                                                                      Лашин В.В.

Суддя                                                                                         Воронюк О.Л.

Суддя                                                                                 Савицький Я.Ф.