ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.07
Справа №АС12/604-06.

За позовом - Кролевецької районної державної адміністраціїЗа позово              до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про  визнання рішення нечинним

СУДДЯ  Л.А. КОСТЕНКО

Представники сторін:

Від позивача:                    Денисенко Н.В. (дов. № 02-31/27 від 05.01.2007 р.)

Від відповідача:           Cимоненко Н.А. (дов. № 12-08/10 від 18.12.2006 р.)

За участю секретаря судового засідання  Бардакової О.М.

Суть справи: Позивач просить визнати нечинним рішення № 5 від 22.08.2006 року  про застосування  штрафних санкцій, прийняте головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області.

Свої вимоги  позивач мотивує тим, що недоплата збору на обов»язкове державне  пенсійне страхування, за яку  застосована санкція,  не мала місця, так як за  період січень-березень 2003 року нараховані  до Пенсійного фонду України кошти в сумі 17 779 грн. 52 коп. були перераховані  повністю: в лютому 2003 р. – сплачено 9 601 грн. 55 коп.; в березні 2003 р. сплачено 8 177 грн. 97 коп. Також позивач  вказує на те, що відповідачем порушений порядок  розгляду скарги  позивача, тому скаргу вважає задоволеною на його користь,  відповідно відповідач не мав права  приймати спірне рішення.

Відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи відкладався з 09.01.2007 р. до 22.01.2007 р., з 22.01.2007 р. до 05.02.2007 р. оголошувалася перерва та з 05.02.2007 р. судове засідання відкладалося до  15:00 год. 19.02.2007 р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 14, ст. 15 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-1У (надалі Закон №1058), позивач є страхувальником та  платником внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування.

На підставі наказу начальника головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 11.08.2006 року № 119, посвідчення від 11.08.2006 року № 74 проведена позапланова перевірка позивача.

При перевірці повноти нарахування, своєчасності сплати страхових внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до Пенсійного фонду було встановлено порушення позивачем законодавства про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування, в тому числі  заниження податкового зобов»язання  із сплати збору в лютому та березні  2003 року відповідно в сумі 2 625 грн. 60 коп. та 1 472 грн. 14 коп., про що зазначено в акті  перевірки № 21 від 19.08.2006 року.  На підставу акту перевірки  відповідач прийняв рішення № 5 від 22.08.2006 року про застосування  до позивача штрафної санкції в розмірі 2 048 грн. 87 коп., яке оскаржується позивачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних  підстав.

Відповідно до п.п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед  бюджетами та державними цільовими  фондами»  № 2181-Ш від 21.12.2000 р. платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов»язання, яку зазначає у податковій декларації. Позивач відповідно до зазначеної норми  закону зобов»язаний самостійно обчислити  суму зобов»язання  по збору, яку зазначити у розрахунку зобов»язання. При перевірці було виявлено заниження позивачем  зобов»язання зі сплати збору на обов»язкове  державне пенсійне страхування, а саме: за лютий 2003 р. – на суму  2 625 грн. 60 коп.; в березні 2003 р. – на 1 472 грн. 14 коп.  Позивач не вважає це порушенням, так як  своєчасно та в повному обсязі сплатив суму збору, враховуючи і суми  донарахування.

Однак зазначена норма Закону № 2181 визначає обов»язок обчислення  позивачем суми збору і не містить  виключень або  зауважень щодо сплати зазначеного збору.

Відповідно до  п.п. 17.1.3 п.17.1 ст. 17 Закону № 2181, у разі, коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового  зобов»язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник  податків зобов»язаний  сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов»язання) за кожний з податкових періодів,  установлених для такого податку, збору (обов»язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який  припадає така недоплата, та закінчуючи податковим  періодом, на який припадає отримання таким платником  податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п»ятидесяти  відсотків такої суми та не менше  десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь  строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Таким чином, відповідач правомірно, відповідно до встановленого порушення, прийняв рішення про застосування  до позивача штрафної санкції.

Стосовно заперечень позивача на порядок розгляду його скарги відповідачем, судом встановлено наступне:

Відповідач отримав 08.09.2006 року скаргу позивача на рішення від  22.08.2006 року № 5. Відповідно до п.п. 1.7 Порядку розгляду органами Пенсійного фонду України  скарг на рішення  про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимог про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов»язкове пенсійне страхування, затвердженого  постановою правління  Пенсійного фонду України  від 19.12.2003 року № 21-1, відповідач скаргу позивача надіслав за належністю  до її розгляду до Пенсійного фонду України, про що було повідомлено 12.09.2006р. Рішенням першого заступника голови  правління Пенсійного фонду України від 06.10.2006 р. № 12892/07-10 строк розгляду скарги був продовжений до 16.11.2006 року. За результатом  розгляду скарги позивач  був повідомлений вчасно, 15.11.2006 року йому надіслано відповідне рішення, тому суд дійшов висновку про  відсутність порушень з боку  відповідача порядку розгляду скрги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1.   В задоволення позову – відмовити.

2.  Порядок і строки апеляційного оскарження встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна  скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.