ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"02" квітня 2007 р.
справа № 20-9/008

за позовом  Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі  Адміністрації Державної прикордонної служби України

Департаменту забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України

до Закритого акціонерного товариства “Севастопольбуд”

про  стягнення  42266,33 грн.

суддя Рибіна С.А.

представники сторін:

представник військового прокурора Центрального регіону України –Пархоменко Д. П., посвідчення № 229 від 24.11.2004,

позивача (Адміністрація Державної прикордонної служби України) – Бєляєв В. М., довіреність № 63-11 від 09,01.2007,

позивача (Департаменту забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України) –Бєляєв В. М., довіреність № 41/21 від 09.01.2007,

відповідача –не з’явився.

Суть спору: Заступник військового прокурора Центрального регіону України  звернувся з позовними вимогами в інтересах держави в особі  Адміністрації Державної прикордонної служби України,  Департаменту забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України до Закритого акціонерного товариства “Севастопольбуд” (далі – ЗАТ “Севастопольбуд”)  про стягнення 42266,33 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за  договором про будівництво  багатоквартирного житлового будинку від 21.05.1997           № 16/56, а також додаткових угод до нього.

Відповідач в судове засідання не з’явився, вимоги ухвали суду щодо надання відзиву та установчих документів не виконав, про причини неявки в судове засідання не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вирішив можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно  ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні представнику позивача  роз'яснені процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням позивача, відповідно до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій України”, пояснення та клопотання по справі надавалися ним російською мовою.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені докази, суд встановив:

21.05.1997 року  між  Управлінням будівництва та розквартирування Прикордонних військ України (згідно наказу № 235 від 12.03.2004 правонаступником якого є Департамент забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби)  (замовник) та ЗАТ “Севастопольбуд” (підрядник) був укладений договір на будівництво 155 квартирного житлового будинку  № 16/56 (далі –Договір) до якого сторонами були укладені додаткові угоди № 1, № 2, № 3.

Згідно пункту 1.1 Договору  підрядник виконує власними та залученими силами та коштами всі передбачені проектною документацією будівельно –монтажні роботи, з урахуванням СНіП передає замовнику в експлуатацію 155 квартир загальною площею 10111,02 м2.

Ціна договору встановлена розділом 2 Договору.

На виконання умов договору замовник передав підряднику  матеріальні активи на суму  1180353,98 грн. для будівництва житлового будинку № 4 по вулиці Кесаєва у місті Севастополі. Підрядник на виконання договірних зобов’язань передав замовнику  у вказаному будинку вісім квартир загальною площею 743,80 м2 загальною вартістю 1146349,00 грн. Вказаний факт підтверджуються матеріалами справи та актом звірки, який підписаний сторонами та скріплений печатками.

Таким чином, залишок  неосвоєної підрядником суми складає 33004,98 грн.

22.02.2006  замовник направив підряднику претензію за вих. № 63-99 з вимогою про повернення суми в розмірі 33658,68 грн. Претензія залишена відповідачем без відповіді, кошти замовнику не повернені.

Викладене стало підставою для звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 33004,98 грн., на яку позивач нарахував інфляційне відшкодування.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.03, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання Цивільним кодексом України чинності, тобто після 01.01.04.

Правовідносини між сторонами виникли після 01.01.04, тому при розгляді спору суд керується  Цивільним кодексом України  в редакції 2003 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог діючого законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язання або зміна його умов не допускається,  якщо інше не встановлено договором чи законом.

На вимогу суду сторони підписали акт звірки розрахунків, згідно якого заборгованість ЗАТ “Севастопольбуд” перед Департаментом забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України станом на 15.11.2006 складає 33004,98 грн.

В добровільному порядку дана сума відповідачем не повернена, додаткові площі на дану суму не передані, докази освоєння цієї суми суду не надані, у зв’язку з чим суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з ЗАТ “Севастопольбуд” 33004,98 грн. такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційного відшкодування в розмірі 9261,35 грн. Суд вважає вказані вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України  боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, зобов’язаний сплатити кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків  не встановлений договором чи законом.

З аналізу викладеної норми, вбачається що  зобов’язання щодо сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції виникає у боржника у випадку невиконання грошового зобов’язання.

В даному випадку між сторонами виникли зобов’язання за договором № 16/56 від 21.05.1997 щодо передачи певного майна –квартир, тому у  відповідача до винесення рішення по даному спору не виникало зобов’язанння по сплаті позивачу 33004,98 грн.  Таким чином, відповідачем не допущена прострочка виконання грошового зобов’язання.

На підставі викладеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення  суми інфляційного відшкодування.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає на відповідача витрати по сплаті державного мита і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, виносить окрему ухвалу.

У відповідності до статті 90 Господарського процесуального кодексу України суд вирішив надіслати на адресу  відповідача окрему ухвалу  з питань порушення вимог  суду.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Закритого акціонерного товариства “Севастопольбуд” (99011, місто Севастополь,  пр. Нахімова, буд. 11, , р/р 260081499 в  СФ АППБ “Аваль”, МФО 324504) на користь Департаменту забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України (02099, м. Київ, вул. Ялтинська, буд. 11, , р/р 2521 в УДК м. Києва, МФО 820019) 33004,98 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Закритого акціонерного товариства “Севастопольбуд” (99011, місто Севастополь,  пр. Нахімова, буд. 11, , р/р 260081499 в  СФ АППБ “Аваль”, МФО 324504) в доход Державного бюджету України державне мито в сумі             330,04 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Стягнути з Закритого акціонерного товариства “Севастопольбуд” (99011, місто Севастополь,  пр. Нахімова, буд. 11, , р/р 260081499 в  СФ АППБ “Аваль”, МФО 324504) на користь ДП “Судовий інформаційний центр”(м. Київ, пр. Оболоньській, 23-а,  ідентифікаційний код 30045370)  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 92,14 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. В іншій частині позову відмовити.

Суддя                                                                                                                                               С.А. Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано 05.04.2007