ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2007 р.
№ 14/155-30/181-22/45

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого судді:
Кочерової Н.О.,

суддів:
Рибака В.В.,
Черкащенка М.М.,

за участю представників сторін:

від позивача –
Телюк В.М. дов. № 26 від 10.01.07р. ,
Атрощенка О.Л. дов. №19 від 10.01.07р.
за участ’ю прокурора

від відповідача –
Руденка В.М. дов. від 01.03.07р.

розглянувши  матеріали касаційної  скарги

ВАТ “Елекон”

на постанову
Київського апеляційного господарського суду
від 16.11.2006р.

у справі
№ 14/155-30/181-22/45 господарського суду м. Києва

за позовом
прокурора м. Києва в інтересах держави в особі
Української державної інноваційної компанії

до
ВАТ “Елекон”,
АБ “Антек”,
АКБ “Мрія”,
ТОВ “Авант”

про
стягнення 560 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор м.Києва звернувся з позовом в інтересах держави в особі Української інноваційної компанії до ВАТ "Елекон", АБ "Антек", АБ "Мрія" та ТОВ "Фонд" соціального захисту військовослужбовців "Авант" про стягнення 560000 грн., в т.ч. 400000 грн. боргу в зв’язку з неповерненням інноваційного кредиту та 160000 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання.

Рішенням господарського суду м.Києва від 22.06.06р. у справі                      № 14/155-30/181-22/45 Українській державній інноваційній компанії в позові відмовлено.

Відмова мотивована тим, що позивачем був порушений порядок відкриття спеціального рахунку позичальнику, оскільки позичковий рахунок в банку був відкритий за листом позичкодавця (позивача), а не самого позичальника; що позика перерахована позичальнику по трьох платіжних дорученнях, на яких відсутні підписи посадових осіб ОП "Елекон, а сам позичкодавець не контролював використання відповідачем коштів і тому відсутні правові підстави для відповідальності останнього.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.06р. зазначене судове рішення скасовано.

Позов задоволено частково.

Стягнуто з ВАТ "Елекон" на користь Української державної інноваційної компанії 300000 основного боргу, 160000 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання та 2800 грн. витрат по держмиту.

В іншій частині позову, в тому числі  і до інших відповідачів, в позові відмовлено.

Постанова мотивована тим, що приймаючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, які не відповідають нормам чинного законодавства, обставинам  і матеріалам справи з підстав, викладених в ній.

У поданій касаційній скарзі ВАТ "Елекон" просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду   від 16.11.06р. у справі №  14/155-30/181-22/45 та залишити без зміни рішення господарського суду від 22.06.06р. у цій справі.

Скаржник заперечує наявність його вини в неповерненні кредиту, що зумовлювало б задоволення позову (докладніше в скарзі).

Судова колегія розглянувши наявні матеріали справи, вислухавши пояснення та заперечення представників сторін та прокурора  в судовому засіданні, дослідивши юридичну оцінку судами обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права прийшла до висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги.

Матеріалами справи, що було також предметом дослідження при апеляційному провадженні у справі, підтверджується наступне.

Інноваційний договір № 34/95 від 23.06.95р. по реалізації проекту з виробництва вимикача автоматичного серії ВА 51-31 (т.1, а.с.4-12) укладався без порушення волі сторін, є чинним до повного виконання зобов’язань сторін (п. 12.1) і недійсним не визнавався.

На виконання договору і фінансування проекту правопопереднику відповідача платіжними дорученнями від 12, 14 та 18 липня 1995р. (т.1, а.с. 13-15) було перераховано 40 млрд. крб. (400000 грн.) державних коштів.

Незалежно від успішності виконання інноваційної програми передані кошти мають бути повернуті позичальнику, оскільки іншого ні законодавство, ні договір не передбачають.

Про наступні дії відповідача свідчить та обставина, що його повноважні керівники, які знаходились в трудових відносинах і за дії яких несе відповідальність юридична особа (ст. 29 ЦК УРСР) безвідповідально, а то і злочинно, розпорядились отриманими коштами в зв’язку з чим інноваційний проект не був виконаний.

Так, за договором від 07.07.95р. № 11-А (т.1, а.с. 28-30) між відповідачем та фірмою "Авант" за поставку обладнання для виконання інноваційного проекту було перераховано 31 млрд. крб. попередньої оплати (т.2, а.с. 26-29), проте обладнання не було поставлено, а кошти не були повернуті. Інша частина інноваційної позики була розтрачена посадовими особами позичальника, що встановлено вироком Жовтневого райсуду м.Києва від 25.01.2000 року (т.1, а.с.39-67).

Посилання ВАТ "Елекон" і господарського суду м.Києва, як на підставу для неповернення позики на те, що позичковий рахунок відкривався не за ініціативою позичальника, а за ініціативою відділення Державного інноваційного фонду, що кошти за обладнання перераховувались банком без надання доказів  відповідного розпорядження позичальника інноваційних коштів є такими, що не можуть бути правовою підставою для відмови в позові.

Дійсно  окремі операції з грошовими коштами містять певні порушення в їх оформленні, проте ці порушення не знаходяться в причинному зв’язку з неповерненням позики.

Матеріали справи свідчать про схвалення позичальником  як відкриття позичкового рахунку, так і перерахування коштів фірмі "Авант". Листом від 24.02.97р. № 01/77 ВАТ "Елекон" підтвердив, що із отриманих інноваційних коштів підприємство повністю їх використало на придбання комплектуючих виробів та обладнання (т.1, а.с.17). Аналогічне підтвердження міститься в листах відповідача від 26.05.97р. (т.1, а.с. 25-27). Отримання  інноваційних коштів  і відповідне  розпорядження ними підприємством "Елекон" підтверджено також вищезгаданим вироком Жовтневого райсуду м.Києва, актом ревізії Контрольно-ревізійного управління в м.Києві від 16.07.97р. (т.1, а.с.76-90) та іншими матеріалами справи.

У зв’язку з неповерненням  у грудні 1996р. отриманої позики позичальник  має сплатити відповідно до п.8.3 договору пеню розраховану і заявлену за період з 01.97р. по 20.04.97р. в сумі 160000 грн.

Враховуючи, що Державний інноваційний фонд було визнано цивільним позивачем за вироком Жовтневого райсуду м.Києва від 22.01.2000 і стягнуто безпосередньо з посадових осіб відповідача 100000 грн. розтраченої позики, вказана сума не може бути стягнута на користь позивача в межах даної справи.

Інші відповідачі не були позичальниками коштів; до АБ "Антек", як  гаранта повернення позики, минув строк звернення (ст..194 ЦК України) і тому за їх рахунок позов не може бути задоволеним.

Таким чином, приймаючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, які не відповідають нормам чинного законодавства, обставинам і матеріалам справи і тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Викладене свідчить про повноту встановлення Київським апеляційним господарським судом обставин справи  та вірне застосування до них норм матеріального та процесуального права, спростовує доводи касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову     Київського апеляційного     господарського    суду   від 16.11.06 року   у    справі      №  14/155-30/181-22/45 залишити без змін

Головуючий, суддя                                                             Н.Кочерова

С у д д і:                                                                                В. Рибак

М.Черкащенко