СУД
СУД
У Х В А Л А

02.04.07                                                                                 Справа № 01-10/15-204.

Суддя Пономаренко Є.Ю., розглянувши матеріали за позовом

Відкритого акціонерного товариства «Юність», м. Краснодон

до Приватного підприємства «Донбаспобуттехніка», м. Молодогвардійськ

про стягнення 504 грн. 32 коп.

Суть спору: заявлено вимогу про:

- стягнення з відповідача на користь позивача 504 грн. 32 коп. заборгованості по сплаті орендної плати;

- зобов’язати відповідача передати майно, що передано йому в оренду та скласти Акт передачі.

Розглянувши матеріали позову, суд встановив:

До позовної заяви, одержаної господарським судом Луганської області 02.04.2007р., не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до підпункту а пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" (з урахуванням змін, внесених Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України" від 25.03.2005р. № 2505-I/, що набули чинності до подачі позовної заяви) розмір державного мита із заяв майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менш 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 102 грн. і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, із позовних заяв немайнового характеру, в тому числі із заяв про визнання недійсними повністю або частково актів ненормативного характеру, становить 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн. Крім того, згідно п. 36 Інструкції «Про порядок обчислення та справляння державного мита», затвердженої наказом Головної ДПА України          № 15 від 22.04.1993р. у випадках об’єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру державне мито підлягає сплаті як за ставками встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру. Проте, платіжне доручення про сплату державного мита від 15.03.2007р. № 311 свідчить про сплату держмита за вимогу майнового характеру в сумі 51 грн. 00коп., тоді як у позовній заяві пред’явлено вимоги і не майнового характеру.

Крім того, згідно п. 14 Інструкції "Про порядок обчислення та справляння державного мита" на зворотній стороні платіжного доручення повинна бути відмітка банку про зарахування державного мита в доход Державного бюджету України такого змісту "Зараховано в доход бюджету ---- грн.", цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки банку.

Не подано належних доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення  судового процесу (згідно наданої квитанції № 312 від 15.03.2007р. про сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення  судового процесу сплачено 30 грн. 00 коп., тоді як слід було сплатити 118 грн. 00 коп. ).

На підставі викладеного, керуючись п.п. 4, 10 ст.63 Господарського процесуального кодексу України дану позовну заяву і додані до неї документи слід повернути без розгляду.

Керуючись п.п. 4, 10 ст.63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1.Повернути  заяву та додані до неї документи заявнику без розгляду.

2.Повернення  заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущенного порушення.

Додаток (тільки позивачу): –на “28” аркушах, у тому числі платіжне доручення                № 311 від 15.03.2007р. про сплату державного мита, платіжне доручення № 312 від 15.03.2007р. про сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя

Є.Ю.Пономаренко