ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 р.
№ 2-2/3508-2006 (2-2/11396-05)

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф.,
Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали
касаційної скарги
Верховної Ради України

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.07.2006

у справі
господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом
прокурора м. Ялти в інтересах держави в особі Лівадійської селищної Ради

до
товариства з обмеженою відповідальністю “ПАКС”

за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору
санаторій “Нижня Ореанда” Управління справами апарату Верховної Ради України

за участю третьої особи з самостійними вимогами
Верховної Ради України

про
визнання недійсним договору

за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору
Верховної Ради України

до
1. Лівадійської селищної Ради
2. товариства з обмеженою відповідальністю “ПАКС”

про
визнання недійсним договору, визнання відсутності повноважень Лівадійської селищної Ради Автономної Республіки Крим щодо розпорядження і передачу в оренду земель природно-заповідного фонду, які забезпечують діяльність Верховної Ради України, а саме охоронюваних земель, що знаходяться в користуванні санаторія “Нижня Ореанда” Управління справами апарату Верховної Ради України, зобов’язання  Лівадійської селищної Ради внести в рішення № 4 від 29 березня 2005 року, а саме визнання неправомірним користування даною земельною ділянкою, яка знаходиться під охоронним зобов’язанням санаторія “Нижня Ореанда” будь-яким іншим суб’єктам господарювання

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:
не з’явилися

від відповідачів:
Стиранка І.Є.-дов. Від.10.01.07.

від 3-тіх осіб:
1) не з’явились; 2) Лаптієв А.М.- дов.№ 182 від 11.07.06.

від Генеральної прокуратури України:
Баклан Н.Ю.- прокурор відділу посв.№7 від 05.01.05.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 12.05.2006 господарського суду Автономної Республіки Крим відмовлено у  задоволенні позовних вимог прокурора м. Ялти в інтересах держави в особі Лівадійської селищної Ради, та у позові 3-ої особи з самостійними вимогами: Верховної Ради України.

Постановою від 05.07.2006 Севастопольського апеляційного господарського суду рішення від 12.05.2006 господарського суду Автономної Республіки Крим залишено без змін. Апеляційне провадження по апеляційній скарзі Верховної Ради України припинено.

Судові рішення мотивовані тим, що посилання Верховної Ради України на те, що у Лівадійської селищної Ради Автономної Республіки Крим відсутні повноваження щодо розпорядження і передачі земельної ділянки, яка знаходиться у м. Ялта, смт. Нижня Ореанда, район санаторію "Нижня Ореанда" в оренду, у зв’язку з тим, що це землі природно-заповідного фонду неспроможні. Відповідно до ст.12  Земельного кодексу України до повноважень сільських, селещних та міських рад в області земельних відношень на території селищ, сіл, міст відноситься розпорядження землями територіальних громад.

Не погоджуючись з судовими рішеннями Верховна Рада України звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати, посилаючись на те, що судами порушені норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст. ст. 77, 99 Господарського процесуального кодексу України, ст. 34 Закону України “Про підприємства в Україні”, ст.ст. 116, 142-151 Земельного кодексу України, Закон України “Про правовий режим майна, що забезпечує діяльність Верховної Ради України”.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним у задоволенні касаційної скарги відмовити.

Господарським судом встановлено, що рішенням Лівадійської селищної

ради № 81 від 02.10.2003 затверджений проект відведення земельної

ділянки площею 1,6000 га, яка передана ТОВ "ПАКС" в довгострокову оренду строком на  49 років. На підставі вказаного рішення між Лівадійською селищною радою та ТОВ "ПАКС" 05.03.2004 укладено договір оренди земельної ділянки, площею 1,6000 га, розміщеної за адресою: місто Ялта, смт  Ореанда, в  районі санаторію "Нижня Ореанда".

На підставі подання Управління екоінспекції Південно-Кримського регіону Лівадійська селищна рада рішенням № 4 від 29.03.2005 скасувала рішення № 81 від 02.10.2003  "Про затвердження проекту відведення і передачі ТОВ "ПАКС" земельної ділянки в довгострокову оренду для будівництва і обслуговування рекреаційного комплексу за адресою: смт. Ореанда, в районі санаторію "Нижня Ореанда".

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.01.2006 у справі № 2-2/3509-2006А рішення 26 сесії 4 скликання Лівадійської селищної ради від 29.03.2005 за № 4 "Про розгляд подання старшого державного інспектора виконуючого обов'язки начальника Управління економічної інспекції Південно - Кримського регіону рескомітету Автономної Республіки Крим по екології та природним ресурсам Міністерства охорони навколишнього природного середовища України про відміну рішення, № 81 від 02.10.2003 "Про затвердження проекту відведення та передачу ТОВ "ПАКС" земельної ділянки в довгострокову оренду для будівництва і обслуговування рекреаційного комплексу за адресою: смт. Ореанда, в районі санаторію "Нижня Ореанда" визнано протиправним та скасовано.

Статтями 123, 124, 126 Земельного кодексу України передбачено надання земельних ділянок юридичним особам в постійне користування, передача в оренду здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі, до отримання документа, підтверджуючого право на неї, забороняється.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом, право оренди земельної ділянки оформляється договором.

Земельний кодекс України не передбачає можливість якого-небудь використання землі без правовстановлюючих документів.

Рішенням Ялтинського міськвиконкому від 23.04.1958 за № 12 затверджено межі та розміри землекористування санаторієм "Нижня Ореанда", на підставі якого виданий акт на право постійного користування землею.

За поясненнями представника Верховної Ради України майновий   комплекс   санаторію   "Нижня   Ореанда" переданий Верховній Раді України згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.1995 за № 316.

Відповідно,    юридична    особа,    яка    була    вказана    користувачем у   Державному   акті   на   право   постійного   користування   землею  в 1958  році припинила своє існування.

Як встановлено господарським судом в подальшому, санаторій був ліквідований без встановлення правонаступництва про що свідчить ідентифікаційний код Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що є сьогодні у санаторія - 26171756, тоді як на печатці санаторію проставлені при підписанні охоронних зобов'язань вказаний зовсім інший код- 16501945.

Згідно пункту 15 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 за № 118 "Ідентифікаційний код є єдиним для всього інформаційного простору України і зберігається за суб'єктом протягом усього періоду його існування. У разі перереєстрації (створення) суб'єкта господарської діяльності, що є правонаступником прав і майнових зобов'язань свого попередника, за ним зберігається ідентифікаційний код попередника".

Згідно з   нормами   Земельного   кодексу   України   право користування земельною ділянкою припиняється у випадку припинення діяльності підприємства. Ліквідація підприємства є тим юридичним фактом, з настанням якого припиняється право постійного користування землею.

Згідно статті 123 Земельного кодексу України, юридичні особи зацікавлені в отриманні земельної ділянки звертаються з відповідним клопотанням до місцевої ради, що мають право надавати земельні ділянки.

Санаторій "Нижня Ореанда" Управління справами апарату Верховної Ради України у 2002 році звернувся до Лівадійської селищної ради та за рішенням 7 сесії 24 скликання за № 31 від 29.10.2002 отримав дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки на якій розташовані будинки санаторію, орієнтовною площею 43 га.

Твердження, проте, що Лівадійська селищна рада при вилученні земель з користування санаторію  "Нижня Ореанда" не мала повноважень, оскільки, земельна ділянка на якій розташований санаторій, згідно статті 84 Земельного Кодексу України, належить до земель державної власності, що використовуються для забезпечення діяльності Верховної Ради України і не може знаходитися у комунальній чи приватній власності, є безпідставними, оскільки господарськими судами встановлено, що у санаторію "Нижня Ореанда" Управління справами апарату Верховної Ради України право постійного користування земельною ділянкою відсутнє.

Господарський суд дійшов висновку, що Лівадійською селищною радою, рішення про надання земельної ділянки, що знаходилась у користуванні санаторію "Нижня Ореанда" прийняте в межах повноважень, передбачених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до Перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної та комунальної власності, повноваження з розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Враховуючи, що розмежування земель не проведено, Лівадійська селищна рада прийняла рішення про надання в оренду спірної земельної ділянки в межах своїх  повноважень.

Земельним кодексом України передбачений поділ земель на категорії у відповідності з їх основним цільовим призначенням. Такими землями є: землі природно-заповідного фонду, та землі оздоровчого та рекреаційного призначення. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та місцевого самоврядування у відповідності з їх повноваженнями.

Відповідно до статей 44, 45 Земельного кодексу України, до складу земель природно-заповідного фонду відносяться природні території та об'єкти (природні заповідники,  національні природні парки,  біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам'ятники природи, заповідні урочища), а також штучно утворені об'єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам'ятники садово-паркового мистецтва).

Питання віднесення спірної земельної ділянки до земель, що входять до складу парку-пам'ятника садово-паркового мистецтва "Нижня Ореанда" розглядалося господарським судом Автономної Республіки Крим у справі

№ 2-4/108-2004 за позовом Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з екології та природних ресурсів. Рішенням від 31.08.2004  у задоволенні позовних вимог відмовлено. Вказане рішення суду набрало  чинності, тому воно має преюдиційне значення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що  господарськими судами дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому постанова відповідає  чинному законодавству України та обставинам справи і підстав для її  скасування  немає.

На підставі  викладеного, керуючись ст. 1115, п.1 ст. 1119, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову від 05.07.2006 Севастопольського апеляційного господарського суду  зі  справи  № 2-2/3508-2006 залишити без змін.

Головуючий                                                 В.С. Божок

Судді                                                             Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко