ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.07
Справа № А-8/7

Господарський суд Івано-Франківської області у складі :

Розглянувши справу

за позовом  ТзОВ "Фінансова компанія"  "Декра"  вул.Чорновола, 103, м.Івано-Франківськ,76005

до відповідача  ДПІ в м.Івано-Франківську  вул.Незалежності, 20, м.Івано-Франківськ

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ в м.Івано-Франківську  від 01.08.06  № /0;  від  09.10.06 №/1; від 06.11.06 №/2; від 25.01.07 №/3.

За участі представників :

Від позивача: Леник Ю.М., (довіреність №222-1/06 від01.08.06 )представник;

Від позивача: Кустов С. В., (довіреність №58/07 від06.03.07 )представник;

Від відповідача:  Гусак М. М., (довіреність №24035/10-039 від13.06.06 )представник ДПІ;

Від відповідача:  Садловський Р. Г., (довіреність №7096/10-039 від15.02.07)представник ДПІ;

Від відповідача: Дум"як В. О., (довіреність №6283/10-039 від09.02.07 )представник ДПІ;

Від відповідача: Томин М. Ю., (довіреність №10863/10-039 від06.03.07 )представник ДПІ;

Свідок:  Тимовчак Р. С., (службове посвідчення №167260 від 24.11.05)інспектор податкової служби;

Встановив: подано позов про визнання  нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ в м.Івано-Франківську  від 01.08.06  № /0;  від  09.10.06 №/1; від 06.11.06 №/2; від 25.01.07 №/3.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки податкових органів про заниження товариством валового доходу та відповідно проведені донарахування, грунтуються на помилкових твердженнях, що моментом виникнення валового доходу платника податків за операціями придбання права вимоги є момент набуття новим кредитором права вимоги боргу чи момент оплати новим кредитором вартості набутого права вимоги боргу. Позивач вважає, що для нього, як для нового кредитора не відбулось передбачених п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" подій, з настанням яких закон пов"язує обов"язок збільшити валовий дохід. Позивач також вважає, що до помилкових висновків призвело ототожнення податковим органом договорів уступки права вимоги та договорів факторингу. Позивач констатує наявність в даному випадку конфлікту інтересів, який породжений неоднаковим тлумаченням, трактуванням двох різних положень Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (п.п.4.1.2 та п.п. 4.2.10 Закону), що в силу приписів ст.4 Закону України "Про порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами", у випадку виникнення спору, повинно вирішуватись на користь платника податків.

Згідно із письмовими поясненнями представника позивача від 30.03.07, позивач вважає, що посилання представників ДПІ в судових засіданнях на п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не відповідає висновкам про виявлені порушення, що вказані в акті перевірки. Представник позивача вважає помилковим висновки ДПІ про застосування до вказаних правовідносин правил цивільного законодавства для договорів про надання послуг (факторинг) та зазначає, що предметом договорів є передача прав власності на боргову вимогу до боржника, зміст договорів спрямований на досягнення саме такого правового результату. Стосовно акту додаткової позапланової перевірки від 20.03.06 представник позивача просить врахувати те, що результати цієї перевірки грунтуються на висновках, аналогічних висновкам акту про результати планової перевірки. Податкове повідомлення-рішення за результатами позапланової перевірки не приймалось; згідно із посиланнями представників ДПІ в судових засіданнях, до змін в особовому рахунку по податку на прибуток висновки акту позапланової перевірки не призвели, однак компанія заперечувала такі висновки, про що зазначено в самому акті та листах до ДПІ.

Представники  позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач проти позову заперечив вказавши, що дохід від операцій з уступки боргових вимог виникає в тому податковому періоді в якому було придбано право вимоги, оскільки набуття права вимоги відбувається автоматично з моменту переходу необхідної документації, так як ТзОВ "ФК "Декра" реалізувала своє справо вимоги і у нього вже є підтвердження його отримання, а відповідно, є валові доходи. Крім того, додатковою позаплановою документальною перевіркою щодо операцій здійснених ТзОВ "ФК "Декра" при купівлі-продажу боргових зобов"язань в період з 01.07.03 по 01.10.05 (акт перевірки від 20.03.06 №177/23-1/24685310) проведеною СДПРІ ДПА в Івано-Франківської області ІПС І рангу Тимовчаком Р.С. та ГДПРІ ДПІ в м. Івано-Франківську ІПС І рангу Гурським М.І. встановлено, що за період з 01.01.04 по 30.09.04 скоригований валовий доход відображено в рядку 03 Декларації про прибуток підприємства, затвердженої наказом ДПА України від 29.03.03 №143 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.04.03 за №271/2592 складає 8032,9тис. грн. Внаслідок порушення платником податку п.3.1. ст.3, п.п.4.1.2 п.4.1. ст. 4, п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.04 №334/94-ВР із змінами та доповненнями, підлягає зменшенню від"ємне значення об"єкту оподаткування за 2003 рік на суму 3309,7 тис. грн.- не включено до валового доходу суму доходів отриманих у IV кварталі 2003 року при проведенні операцій з борговими зобов"язаннями та вимогами, а саме згідно угод про уступку права вимоги від 24.12.03 №№9/03В, 10/03В, 11/03В, 12/03В, 13/03В, 14/03В, 15/03В з ВАТ "Енергопостачальна компанія "Чернігівобленерго". Відповідач стверджує, що даний акт не оскаржувався, проте платником не внесено в облік товариства відповідні зміни за наслідками попередньої перевірки. Декларація за 2004 рік подана без врахування зменшення від"ємного значення об"єкту оподаткування за 2003 рік на суму 3309,7 тис. грн. та не проведено зміни і в наступних податкових періодах, що привело до заниження об"єкту оподаткування. Таким чином, висновки ДПІ щодо заниження податку на прибуток за 2004 рік на суму 566,1 тис. грн. (та зменшення збитків за І квартал 2006 року на 272390грн.) та порушення вимог п.4.1 ст.4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" зроблені вірно, так як набуття права власності на боргові вимоги відбулося, що підтверджено актами прийому- передачі документації та даними бухгалтерського обліку.

Представники  відповідача  заперечення проти позову підтримали та додатково вказали на те, що підставою для включення сум згідно угод про уступку права вимоги може бути, також, п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", згідно із яким до валового доходу включаються доходи  від спільної діяльності та у вигляді дивідендів, отриманих від нерезидентів, процентів, роялті, володіння борговими вимогами, а також доходів від здійснення операцій лізингу (оренди).

В ході судових засідань, суд також встановив, що ДПІ м. Івано-Франківська була проведена комплексна планова документальна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства. За наслідками перевірки був складений акт №446/22-0/26485310 від 27.07.06. На підставі висновків, наведених в акті податковою інспекцією винесене оспорюване податкове повідомлення-рішення №/0 від 01.08.06 згідно котрого позивачу визначено податкове зобов"язання за податком на прибуток в сумі 1 132 200 грн. в тому числі 566100 грн. за основним платежем та 566100грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Скарги товариства в порядку апеляційного узгодження податковими органами залишені без задоволення. За результатами їх розгляду ДПІ в м. Івано-Франківську винесені податкові повідомлення-рішення від 09.10.06 №/1, від 06.11.06 №/2, від 25.01.07 №/3.

Як вбачається з акту перевірки, податковою інспекцією встановлено, що ТзОВ "ФК "Декра" в перевіреному періоді крім операцій в торгівлі цінними паперами здійснювало операції з борговими вимогами, згідно даних податкового обліку товариством валовий дохід визначався по факту отримання коштів від боржника або наступного кредитора згідно угод про уступку права вимоги боргу. Проте, на думку перевіряючих, товариством не враховано, що в момент придбання майнової вимоги до нього переходять всі права, що виникли за договором.

Операції з уступки платником податку –первісним кредитором права на вимогу боргу іншій особі за своїм змістом відповідають визначенню "продаж товарів, робіт (послуг)". Удругого кредитора відбувається продаж результатів робіт (послуг), оскільки є всі ознаки продажу, а саме є право користування іншими ніж товари об"єктами власності за компенсацію. Таким чином, податковий орган вважає, що витрати та дохід від операцій з переуступки боргових вимог виникає в тому податковому періоді, в якому було придбано право вимоги, оскільки набуття права вимоги відбувається автоматично з моменту переходу необхідної документації, так як ТзОВ "ФК "Декра" реалізувало своє право вимоги і у нього вже є підтвердження його отримання, а відповідно є валові витрати та доходи.

Одночасно перевіряючими в акті перевірки наведений правовий аналіз укладених позивачем угод та зроблений висновок, що перехід права вимоги підтверджується актами прийому-передачі документації з посиланням на положення статтей 516, 517 ЦК України.

Однак в акті містяться і посилання на положення статтей 1077, 1082 та 1084 ЦК України, що стосуються цивільно-правового регулювання договору факторингу.

До матеріалів справи позивачем подані, укладені в IV кварталі 2004 року (стор. 28 акту) позивачем наступні договори про уступку права вимоги: договір №20/04ВБ від 12.11.04 (первинний кредитор ВАТ "Львівобленерго", боржник ДАЕК "Західенерго"); договір №21/04ВБ від 18.11.04 (первинний кредитор ВАТ "Тернопільобленерго", боржник ВАТ "Львівобленерго"); договір №22/04ВБ від 22.11.04 (первинний кредитор ВАТ "Сумиобленерго", боржники ВАТ "Південелектромережбуд", ІБК "Норд", ВАТ "Трансполіс", УМТПДКХ "Шахтарськантрацит", ВАТ "Шахтарське АТП-11415", ВО "Орджонікідзевугілля", АТЗТ "Оптовоторгівельна база продтоварів", ВАТ "Домобудівник", "Сумитеплокомуненерго", ЗАТ "Кролевецьпромапаратура", ЗАТ "Підприємство теплових мереж"; договір №23/04 ВБ від 01.12.04 (первинний кредитор ВАТ "Прикарпаттяобленерго", боржник "Львівобленерго"); договір №24/04 ВБ від 09.12.04 (первинний кредитор ЗАТ АТ "Приватбанк", боржник ВАТ "Карпатнафтомаш"); договір №25/04 ВБ від 29.12.04 (первинний кредитор Калуська філія "Промінвестбанку", боржник ВАТ "Карпатнафтомаш"). До всіх договорів, крім договору №24/04 ВБ, додані акти прийому-передачі документації за договором. Операції у зв"язку з укладеними договорами в бухгалтерському обліку товариством відображалось проводками: -Дт рах. 37.8 "Розрахунки з іншими дебіторами за договорами переступки права вимоги боргу"- Кт рах. 68.8 "Розрахунки з іншими кредиторами за договорами переступки права вимоги боргу"; - Дт рах.68.8 "Розрахунки з іншими кредиторами за договорами переступки права вимоги боргу"- Кт рах. 311 "Розрахунковий рахунок".

За наслідками перевірки податковою інспекцією зроблений висновок про порушення позивачем:

- п.п.4.1.2, 4.1.6 п.4.1 ст.4 та п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.94 №334/94- ВР внаслідок чого занижено податок на прибуток за 2004 рік на суму 566,11 тис. грн.;

- п.п.4.1.2, 4.1.6 п.4.1 ст.4 та п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.94 №334/94- ВР внаслідок чого перевіркою зменшено збитки за перший квартал 2006 року в сумі 272390грн.

Перевіркою також були враховані (стор. 27 акту) матеріали додаткової позапланової документальної перевірки щодо операцій, здіснених ТзОВ "ФК "Декра" при купівлі- продажу боргових зобов"язань в період з 01.07.03 по 01.10.05 що зафіксовані в акті перевірки від 20.03.06 №177/23-1/24685310.

Дослідженням обставин цієї перевірки: акт від 20.03.06, показів свідка суд встановив, що перевіряючими були зроблені аналогічні викладеним вище висновки про невключення позивачем до валового доходу сум доходів, отриманих в IV кварталі 2003 року при проведенні операції з борговими зобов"язаннями та вимогами, а саме, згідно угод про уступку права вимоги від 24.12.03 №9/03 В; 10/03 В; 11/03 В; 12/03 В; 13/03 В; 14/03 В; 15/03 В з ВАТ "Енергопостачальна компанія "Чернігівобленерго" на загальну суму 3309674,99грн. (стор. 54 акту від 20.03.06) Копії, належним чином засвідчених договорів Позивачем додано до матеріалів справи.  .

За наслідками даної перевірки перевіряючими були встановлені порушення позивачем: - п.3.1 ст.3; п.4.1 ст.4; п.п.4.1.2 п.4.1 ст.4; п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" внаслідок чого зменшено від"ємне значення об"єкту оподаткування за 2003 рік на суму 3309,7грн. Рішення на підставі даного акту податковою інспекцією не приймалося.

Суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 Закону на: суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 даного Закону;  суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 Закону.

Виходячи із змісту п.4.1 ст.4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валовий доход включає:

- доходи від здійснення банківських,  страхових та інших операцій з надання фінансових послуг, торгівлі валютними цінностями, цінними паперами, борговими зобов'язаннями та вимогами; (п.п.4.1.2)

- доходи  від   спільної   діяльності   та   у   вигляді дивідендів, отриманих від нерезидентів, процентів, роялті, володіння борговими вимогами, а також доходів від здійснення операцій лізингу (оренди); (п.п.4.1.4)

Законодавстом з питань оподаткування не наведено визначень: "доходи від торгівлі борговими зобов'язаннями та вимогами", а також "доходи від володіння борговими вимогами".

Разом з тим, підпунктом 7.6.4. пункту 7.6 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»визначає, що під терміном «доходи»слід  розуміти суму коштів чи вартість майна, отриману (нараховану) платником податку від продажу, обміну чи інших способів відчуження цінних паперів та деривативиів, збільшену на вартість будь-яких матеріальних цінностей чи нематеріальних активів, які передаються платнику податків у зв'язку з таким продажем, обміном або відчуженням.

До складу доходів включається також сума будь-якої заборгованості платника податків, яка погашається у зв'язку з таким продажем, обміном або відчуженням.

У відповідності до визначення, що наведено у Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», що затверджене наказом Мінфіну України №87 від 31.03.1999 року, зареєстрованого в Мінюсті України 21 червня 1999 року   за номером 391/3684 «доходи - збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов'язань, які призводять до зростання власного  капіталу  (за  винятком  зростання  капіталу  за рахунок внесків власників).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що наявність доходу вимагає встановлення факту збільшення вартості активів чи зменшення зобовязань, що вцілому призводить до збільшення капіталу такого платника податків. На думку суду, в момент укладення договорів або складання акту прийому-передачі документації, що підтверджує право вимоги боргу, позивачем - покупцем, в даному випадку, доходу від володіння борговими вимогами не отримано.

Сторонами не заперечується того факту, що дохід позивача, від торгівлі борговими зобов'язаннями та вимогами підлягає включенню до валового доходу, однак, спірним є момент, з настанням якого таку дію слід здійснити.

Правила ведення податкового обліку з податку на прибуток врегульовані ст.11 Закону.

За змістом п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11,  датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

- або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

За всіма договорами, що досліджувались податковою інспекцією як під час планової так і під час позапланової перевірок позивач набув (придбав) право вимоги до боржників. З огляду на наведені положення ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" для позивача - нового кредитора, набувача права вимоги, покупця в розумінні цієї норми не настало події з якою Закон пов"язує обов"язок збільшити валовий дохід.

Складення актів приймання- передачі документації на підставі укладених договорів відповідає умовам угоди та положенням ст. 517 ЦК України згідно із ч.1 якої первісний кредитор у зобов"язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Суд погоджується з думкою податкової інспекції про те, що такі акти підтверджують перехід право вимоги боргу до нового кредитора, однак, момент складення актів, а відповідно, набуття права вимоги боргу новим кредитором не є першою подією в розумінні підпункту 11.3.1. пункту 11.3. .статті 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Стосовно посилань ДПІ в м. Івано-Франківську на те, що в даному випадку мали місце договори факторингу суд зазначає, що відповідно до п.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Податковою інспекцією в акті перевірки та в запереченні на позовну заяву лише наведені положення глави 73 ЦК України, що регулюють договір факторингу, однак, не доведено суду, що досліджувані під час перевірки договори підпадають під регулювання норм названої глави Цивільного кодексу України та яким чином це змінює момент включення доходів до валових.

За викладених обставин донарахування податковим органом позивачу податкових зобов»язань з податку на прибуток в сумі 566,11 тис. грн. за 2004 рік у зв»язку із збільшенням розміру валового доходу слід визнати необгрунтованим.

Як вбачається з рішень податкових органів різних рівнів про результати розгляду скарг позивача в порядку апеляційного узгодження податкових зобов»язань мотивами відмови в задоволенні скарг товариства послугували доводи податкових органів ідентичні доводам, що досліджувались судом, отже, податкові повідомлення-рішення ДПІ в м.Івано-Франківську прийняті за результатами розгляду скарг позивача також підлягають визнанню нечинними.

Застосування штрафних санкцій є похідною дією в зв’язку з донарахуванням податку. Судом зроблені висновки про неправомірне донарахування податкових зобов’язань з основного платежу, отже, підстави вважати правомірним застосування штрафних санкцій відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони,  яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був  орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.124 Конституції України, ст.517 Цивільного кодексу України, ст.ст.3, 4, 7, 11, Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", ст.ст. 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задоволити.

Визнати нечинними податкові повідомлення- рішення ДПІ в м. Івано- Франківську №/0 від 01.08.06, №/1 від 09.10.06, №/2 від 06.11.06, №/3 від 25.01.07.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ТзОВ "Фінансова компанія"  "Декра"                                                                                                                                                                                                                                                            вул.Чорновола, 103, м.Івано-Франківськ 13,60грн. судового збору.

Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили за заявою сторони, на користь якої ухвалено рішення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення у повному обсязі відповідно до статті 160  КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

постанова підписана 13.04.07

Постанова внесена в діловодство________________