ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2007 р.                                                           Справа № 10/3664

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при секретарі                                                              ,

за участю представників сторін:

від позивача:     Васільєва Т.П. (довіреність №545/04 від 16.01.2007р.),

від відповідача: Коваленко Т.М. (довіреність №4 від 01.01.2007р.),

розглянувши апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Житомирі (м.Житомир)

на постанову господарського суду Житомирської області

від "24" жовтня 2006 р. у справі

за позовом управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м.Житомира (м.Житомир)

до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Житомирі (м.Житомир)

про зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

З врахуванням заяви від 23.10.2006р. про уточнення позовних вимогуправління Пенсійного фонду України у Богунському районі м.Житомира (далі "управління ПФУ в Богунському районі") просило зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Житомирі (далі "відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві")  прийняти до заліку та включити в акт звірки взаєморозрахунків витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за квітень 2001 року - березень 2005 року на суму 40485,36грн. (а.с.2-4,133-134).

Постановою господарського суду Житомирської області від 24.10.2006р. позов задоволено.

З врахуванням ухвали господарського суду від 15.12.2006р. про виправлення описки зобов'язано відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві вчинити дії по підписанню з управлінням ПФУ в Богунському районі актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за період з 01 квітня 2001 року по 01 березня 2005 року на суму 40485,36грн.  (а.с.140-142,145).

В апеляційній скарзі відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві просить скасувати судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Зазначає, що суд мав застосувати до спірних правовідносин положення Угоди учасниць Співдружності Незалежних Держав про взаємне визнання прав на відшкодування  шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків від 09.09.1994р., яка набула чинності 06.10.1995р. (а.с.151-157)

Позивач - управління ПФУ у Богунському районі не надало письмових заперечень на апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, кожний з яких підтримав думку своєї сторони, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на такі фактичні обставини справи.

В листопаді 2005 року управлінням Пенсійного фонду України  у Богунському районі включено до акту звірки взаєморозрахунків з Фондом соціального страхування  від нещасних випадків на виробництві за період з 01 квітня 2001 року по 01 березня 2005 року витрати, пов'язані з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві  громадянам, каліцтво яких заподіяно на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних Держав на загальну суму 40485,36грн. і, зокрема:

- по Папушину Петру Ульяновичу -  на суму 4014,57грн.;

- по Григеру Володимиру Густавовичу - на суму 3427,46грн.;

- по Ткаченку Володимиру Григоровичу - на суму 4468,37грн;

- по Колеснику Петру Григоровичу - на суму 7357,78грн.;

- по Каленському Валентину Григоровичу - на суму 6498,5грн.;

- по Романчуку Василю Григоровичу - на суму 87,68грн.;

- по Поздєєву Валентину Яковлевичу - на суму 5029,05грн.;

- по Зайцеву Андрію Селівестровичу - на суму 6276,14грн.;

- по Яцюку Віктору Володимировичу - на суму 2016,33грн.;

- по Степанюку Павлу Андрійовичу - на суму 1397,16грн. (а.с.6,7-8).

Відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у м.Житомирі не заперечує розмір виплачених потерпілим сум коштів, але відмовилося підписати акт звірки взаєморозрахунків (а.с.6).

Управління ПФУ у Богунському районі м.Житомира проводило виплати пенсій громадянам України, призначених внаслідок нещасного випадку на виробництві, а саме:

1) Папушину Петру Ульяновичу, 1947 року народження, через інвалідність, отриману в 1987 році на території Російської РСР (акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 22.09.1987р.) (а.с.32-34, 35);

2) Григеру Володимиру Густавовичу, 1936 року народження, через інвалідність, отриману в 1955 році на території Російської РСР (акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 01.12.1955р.) (а.с.61-63, 66);

3) Ткаченку Володимиру Григоровичу, 1941 року народження, через інвалідність, отриману в 1984 році на території Російської РСР (акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 29.05.1985р.) (а.с.46-48,49);

4) Колеснику Петру Григоровичу, 1956 року народження, через інвалідність, отриману в 1979 році на території Російської РСР (акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 28.11.1979р.) (70-71,72);

5) Каленському  Валентину Григоровичу, 1945 року народження, через інвалідність, отриману в 1963 році на території Казахстанської РСР (акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 04.11.1963р.) (а.с.54-55);

6) Романчуку Василю Петровичу, 1956 року народження, через інвалідність, отриману в 1981 році на території Російської РСР (акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 19.12.1981р.) (а.с.36-38, 39);

7) Поздєєву Валентину Яковлевичу, 1950 року народження, через інвалідність, отриману в 1982 році на території Російської РСР (акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 09.06.1982р.) (а.с.50-52, 53);

8) Зайцеву Андрію Селівестровичу, 1957 року народження, через інвалідність, отриману в 1988 році на території Російської РСР (акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 22.01.1987р.) (а.с.40-42, 44);

9) Яцюку  Віктору Володимировичу, 1969 року народження, через інвалідність, отриману в 1994 році на території Російської РСР (акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 27.01.1994р.) (а.с. 56-59,60);

10) Степанюку Павлу Андрійовичу, 1937 року народження, через інвалідність, отриману в 1967 році на території Російської РСР (акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 27.12.1967р.) (а.с.67-68,69).

Згідно із статтями 8 і 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсійне забезпечення громадян здійснюється органами Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд, поряд з іншими надходженнями формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами на заходи соціального страхування.

Відповідно до статті 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного  фонду України.

Статтями 21 і 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" встановлено обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі його смерті при настанні страхового випадку, виплачуючи її йому або особам, які перебували на його утриманні та пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання або пенсію, у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Збір та акумулювання страхових внесків відповідно до статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професіонального захворювання, які спричинили втрату працездатності" та статей 1, 2 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Частиною 2 пункту 5 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено, що у разі, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального  страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування ним витрат.

З наведеного випливає, що витрати, понесені Пенсійним фондом України у зв'язку з виплатою пенсій, передбачених ст.26 Закону України "Про пенсійне забезпечення", підлягають відшкодуванню відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"  Фонд соціального страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду соціального страхування від нещасних випадків документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на  загальнообов'язкове державне соціальне страхування від  нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

16 травня 2003 року Міністерством юстиції України зареєстрована постанова правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. №5-4/4, якою затверджено Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі - Порядок).

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій.

Згідно з пунктами 5, 6 і 7 Порядку органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях. Головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підставі поданих актів узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі вказаної довідки на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному форду.

Спір виник на стадії проведення звірки витрат по особовій справі потерпілих та підписання акту щомісячної звірки з підстав неприйняття Фондом соціального страхування від нещасних випадків до заліку витрат на виплату пенсії громадянам, нещасний випадок з якими стався за межами України.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про правонаступництво України" закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною радою Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленими після проголошення незалежності України.

Стаття 9 зазначеного Закону передбачає, що всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України. Україна гарантує забезпечення прав людини кожному громадянину України незалежно від національної приналежності та інших ознак відповідно до міжнародно-правових актів про права людини.

Угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (далі "Угода") визначено, що держави - учасниці Співдружності мають зобов'язання щодо непрацездатності осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав - учасниць Угоди.

Статтею 5 Угоди встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Згідно з статтею 3 Угоди усі витрати, пов'язані із здісненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає таке забезпечення.

Частина 2 статті 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" визначає, що особи, право яких на отримання відшкодування  шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або  законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього закону.

Отже, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, якщо страховий випадок стався на території держав - учасниць Угоди, призначаються за законодавством України і виплачуються з коштів Пенсійного фонду України.

Таким чином, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний відшкодувати органам Пенсійного фонду України витрати на виплату пенсій, якщо нещасний випадок стався на території держав - учасниць Угоди.

Дія Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівнику каліцтвом, професійним захворюванням або іншими ушкодженнями здоров'я, які пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків, яка набула чинності 06.10.1995р., не може поширюватись на зазначений випадок, оскільки вказана Угода передбачає відшкодування шкоди, заподіяної працівнику каліцтвом, професійним захворюванням або іншими ушкодженнями здоров'я, смерті, які пов'язані із виконанням ними трудових обов'язків, і не регулює питання виплати пенсій, що відповідає також вимогам цивільного законодавства, зокрема ст.1195 ЦК України і ст.465 ЦК Української РСР.

Тобто, відшкодування шкоди фізичній особі і відшкодування витрат на пенсійне забезпечення у зв'язку з трудовим каліцтвом - це різні поняття, які регулюються різними нормативно-правовими актами.

Порядок відшкодування витрат передбачає здійснення відповідних розрахунків та проведення стягнення пенсійних витрат на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків та Пенсійним фондом України.

У даному випадку позивач - управління Пенсійного фонду України у Богунському районі м.Житомира звернулося з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків у м.Житомирі про зобов'язання включити в акт щомісячної звірки особових справ потерпілих, кошти відносно Папушина П.У., Григера В.Г., Ткаченка В.Г., Колесника П.Г., Каленського В.Г., Романчука В.Г., Поздєєва В.Я., Зайцева А.С., Яцюка В.В. та Степанюка В.А., яким виплачено пенсію по інвалідності, тобто позивач просить суд зобов'язати відповідача вчинити дії в межах його повноважень, передбачених чинним законодавством.

Лише на підставі даних особових справ інвалідів, занесених до актів звірки, робочі органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків визначають загальну суму витрат, що підлягають відшкодуванню, надсилають ці дані до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, якому в свою чергу, надані повноваження проводити взаєморозрахунки з Пенсійним фондом України і вирішувати питання про відшкодування пенсійних витрат, визначених належним чином.

Невключення сум витрат, здійснених органом Пенсійного фонду України на пенсійне забезпечення громадян, які отримали каліцтво, до акту щомісячної звірки, унеможливлює відшкодування цих витрат Пенсійному фонду України Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Окрім того, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року визначено, що частина 2 статті 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь - якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб'єкти правовідносин, в тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечити захист прав усіх суб'єктів правовідносин, в тому числі у судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори   між   суб'єктами  владних  повноважень  з  приводу реалізації їхньої компетенції у сфері  управління,  у  тому  числі делегованих  повноважень,  а також спори,  які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів.

Доводи апеляційної скарги, в межах яких здійснюється апеляційний розгляд справи, не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене,  оскільки спір місцевим господарським по суті вирішено правильно, то судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254, п.п.6 і 7 Прикінцевих таперехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Житомирі залишити без задоволення, а постанову господарського суду Житомирської області від 24 жовтня 2006 року  - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя

судді:

Віддрук. 4 прим.

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу

4 - внаряд