ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м     У к р а ї н и
РІШЕННЯ

11 квітня 2007 р.           Справа 13/142-07

Господарський суд Вінницької області  у складі:

Головуючий  суддя    С. Тісецький

Секретар суду             Л.Новожилова

Представники :

позивача :     Колесник О.В., за дорученням

відповідача:  Денисюк В.А. –за дорученням, Охота Ю.Л. - керівник

інші:

Місце розгляду справи : приміщення суду,кімн.№1115

розглянувши справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Подол-Фарм»до міського комунального підприємства «Вінницька міська аптека»про стягнення  24200,82 грн. –основного боргу, 2167,53 грн. –інфляційних нарахувань, 444,41 грн. –3% річних, 2521,63 грн. - пені, -

В С Т А Н О В И В :

Фіксація судового процесу шляхом звукозапису не здійснювалась в зв’язку з неподанням клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу,  оскільки відповідно до ч.7 ст.81-1 ГПК України технічна фіксація судового процесу це право, а не обов’язок суду.

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти та майно боржника, посилаючись на те, що не розраховуючись за отримані товарно матеріальні цінності отримані у позивача, відповідач фактично уникає від своїх обов’язків по договору та може здійснити дії в наслідок яких ухилиться від погашення заборгованості по договору поставки, що є предметом дослідження у даній справі. Однак відповідно до ст. 66 ГПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позивачем не надано суду доказів того, що в разі не забезпечення позову виконання рішення у даній справі може бути не виконано, а таким чином вказане клопотання позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд з’ясував:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 24200,82 грн. –основного боргу, 2167,53 грн. –інфляційних нарахувань, 444,41 грн. –3% річних, 2521,63 грн. –пені, посилаючись на те, що відповідно до договору поставки №25 від 01.01.2006 р., укладеного між сторонами він (позивач) здійснив поставку відповідачу товару за накладними від 29.05.2006 р. №№677, 679, 681, 682, на суму –1915,79 грн., від 30.05.2006 р. № 686 на суму 813,68 грн., від 08.06.2006 р. №737 на суму 171,40 грн., від 20.07.2006 р. №№896, 900, 902, 904 на суму 3429,60 грн.,  від 21.07.2006 р. №№905, 906 на суму 3981,18 грн., від 24.07.2006 р. №№ 909, 910 на суму 3796,50 грн., від 25.07.2006 р. №918 на суму 864,00 грн., від 27.07.2006 р. №№ 924, 931, 934 на суму 1568,48 грн., від 01.08.2006 р. №№940, 948 на суму 2332,00 грн., від 03.08.2006 р. №№950, 958, 962, 966, 967 на суму 2824,69, від 08.08.2006 р. №975 на суму 2503,50 грн., які відповідач не оплатив.

Відповідач заявлений позов не визнає посилаючись на те, що товар вказаний в накладних він не отримував.

В судовому засіданні представники сторін підтвердили незмінність своїх позицій щодо заявленого позову.

Вислухавши доводи сторін та вивчивши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку. що заявлений позивачем позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

01.01.2006 р. сторони уклали договір поставки №25.

Як з’ясовано в ході судового засідання, інших договорів між позивачем та відповідачем не укладалось.

На виконання вказаного договору, предметом якого є поставка позивачем товару окремими партіями, позивач передав відповідачу продукцію на суму 24200,82 грн., що підтверджується накладними від 29.05.2006 р. №№677, 679, 681, 682, на суму –1915,79 грн., від 30.05.2006 р. № 686 на суму 813,68 грн., від 08.06.2006 р. №737 на суму 171,40 грн., від 20.07.2006 р. №№896, 900, 902, 904 на суму 3429,60 грн.,  від 21.07.2006 р. №№905, 906 на суму 3981,18 грн., від 24.07.2006 р. №№ 909, 910 на суму 3796,50 грн., від 25.07.2006 р. №918 на суму 864,00 грн., від 27.07.2006 р. №№ 924, 931, 934 на суму 1568,48 грн., від 01.08.2006 р. №№940, 948 на суму 2332,00 грн., від 03.08.2006 р. №№950, 958, 962, 966, 967 на суму 2824,69, від 08.08.2006 р. №975 на суму 2503,50 грн.

Відповідно до п.3.2 договору, укладеного між сторонами, відповідач мав розрахуватись за отриманий товар в строк вказаний у накладній, або протягом двох днів з моменту отримання товару.

Однак відповідач за отриманий товар не розрахувався.

Отже його борг перед позивачем становить 24200,82 грн.

Представники відповідача не визнаючи заявлений позов вказують на те, що керівник відповідача підписуючи накладні в графі «прийняв», фактично погоджував кількість та асортимент продукції, що зазначена у вказаній накладній, а поставка продукції фактично не здійснювалась позивачем і позивач користувався довірою відповідача. Однак вказані твердження відповідача сприймаються судом критично, в зв’язку із тим, що ні договором поставки, ні додатковими угодами сторони не оговорювали такого порядку погодження кількості та асортименту продукції, що поставлялась. Разом з тим, підписання вказаних накладних мало тривалий термін з травня 2006 року по серпень 2006 року, а тому твердження відповідача про зловживання довірою збоку позивача при підписання накладних з метою тільки погодження асортименту продукції без її поставки судом прийнято бути не може.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 527 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідач доказів щодо проведення розрахунків з позивачем суду не надав.

Отже позовні вимоги позивача про стягнення основної заборгованості в розмірі 24200,82 грн., підлягають задоволенню, з покладенням на відповідача відшкодування судових витрат.

Також позивач просить стягнути з відповідача 2167,53 грн. –інфляційних нарахувань, 444,41 грн. –3% річних, згідно наданого розрахунку.

Відповідно до п.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 2167,53 грн. –інфляційних нарахувань, 444,41 грн. –3% річних підлягають задоволенню, з покладенням на відповідача відшкодування судових витрат.

Також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача 2521,63 грн. –пені за період з 29.05.2006 р. по 08.08.2006 р., згідно розрахунку позивача, тому що вказана вимога відповідає умовам п.5.2 договору укладеного між сторонами, де вказано, що у випадку несвоєчасного перерахування грошових коштів покупець (відповідач) перераховує пеню в розмірі подвійної облікової ставки встановленої НБУ за кожен день прос рочки.

Відповідно до п.2 ст.551 ЦУ України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.525, 526, 527, 549, 551 ЦК України, ст.4-3, 4-5, 25, 28, 30, 43, ст. 82, 83, 84,  115, 116  ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Міського комунального підприємства «Вінницька міська аптека», м.Вінниця, вул.. Стеценка, 48 (код 31473118) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Подол-Фарм»(код 31836492) 24200,82 грн. - основного боргу, 2167,53 грн. –інфляційних нарахувань, 444,41 грн. –3% річних, 2521,63 грн. –пені, 293,34 грн.  –відшкодування витрат пов’язаних зі сплатою державного мита та 118,00 грн. –відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                             Тісецький С.С.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.85ГПК України  13.04.07