ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.03.07р.

Справа № 30/102-07

За позовом  акціонерного комерційного банку "Прем'єрбанк", м. Дніпропетровськ

до  товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Екологія", м. Дніпропетровськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, товариство з обмеженою відповідальністю "Інтертранс", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 12 763 082,04 грн.

Суддя:  Євстигнеєва Н.М.

Секретар: Ворошило О.М..

Представники:

Від позивача: Федоров М.О., довіреність від 12.10.2005 року, представник;

Від відповідача: не з’явився;

Від третьої особи: Алєксєєнко А.І., довіреність № 547 від 08.12.2006 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Акціонерний комерційний банк „Прем’єрбанк”, (м. Дніпропетровськ) звернувся з позовом, яким просить стягнути з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Екологія" загальну суму заборгованості за кредитним договором у сумі 12763082,04 грн., яка складається з непогашеної суми кредиту - 5633500,00 грн., несплачених відсотків - 5335365,60 грн., пені за прострочення сплати відсотків - 806006,65 грн., пені за прострочення повернення кредиту - 988209,79 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі кредитного договору №62 від 29.08.2003 року відповідачу було надано кредит у сумі 5 633 500,00грн. зі сплатою за користування кредитом 28% річних. Строк повернення кредиту –28.08.2004 року. В акті звірки відповідач підтверджує факт отримання кредиту за кредитним договором. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області по справі №9/428 визнано недійсною угоду про відступлення права вимоги №2 від 15.07.2004 року, згідно умов якої (п.1.1) Первинний Кредитор (АКБ „Прем’єрбанк”) зобов’язався відступити з моменту її укладення, а Новий кредитор (ТОВ „Інтертранс”) зобов’язався прийняти право вимоги до ТОВ з ІІ „Екологія” (боржник), яке виникло з кредитного договору №62 від 29.08.2003 року. Позивач вважає, що зобов’язання за кредитним договором №62 від 29.08.2003 року у відповідача виникло з моменту укладення договору і не припинилося.

До позовної заяви надана заява про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії по відчуженню майна (нерухомості та транспортних засобів), та накладення арешту на кошти в межах суми позову. Позивач просить направити ухвалу про забезпечення позову до бюро технічної інвентаризації, УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області; Відділу виконавчої служби у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська.

Заява мотивована тим, що невжиття заходів до забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „Екологія” проти позовних вимог заперечує, але відзиву на позов не надав.

Відповідач надав клопотання про зупинення провадження у справі  з поданням касаційної скарги на постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 18.12.2006 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2005 року по справі 9/428, яка безпосередньо пов'язана з розглядом поточної справи.

Позивач проти заявленого клопотання заперечує, вважає, що відповідач навмисно затягує розгляд справи і бажає уникнути відповідальності за кредитним договором, в розрахунку, що позивач буде ліквідований.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області до участі у справі було залучено у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю „Інтертранс”, (м. Дніпропетровськ).

Третя особа позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу (аудіо запису) представниками сторін та третьої особи не заявлялось.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи було відкладено з 21.02.2007 року на 20.03.2007 року та на 30.03.2007 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

29.08.2003 року між Акціонерним комерційним банком „Прем’єрбанк”, (м. Дніпропетровськ) та товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Екологія", (позичальник) м. Дніпропетровськ був укладений кредитний договір №62, згідно п.1.1 якого банк надає позичальнику поновлювальну кредитну лінію для поповнення обігових коштів в сумі 5 633 500грн. строком до 28.08.2004 року з оплатою за користування кредитом 28 відсотків річних за умови не припинення застави і належного виконання позичальником зобов’язань по сплаті відсотків.

Акціонерний комерційний банк „Прем’єрбанк”, (м. Дніпропетровськ) (Позивач) на виконання своїх зобов’язань за кредитним договором № 62 від 29.08.2003 року надав товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Екологія" (відповідачеві) кредитні кошти у розмірі 5 633 500грн., шляхом їх перерахування з позичкового рахунку відповідача на користь третьої особи, Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтертранс”, (м. Дніпропетровськ), що не заперечується відповідачем та підтверджується актом звірки станом на 15.07.2004 року.

15.07.2004р. між Акціонерним комерційним банком „Прем’єрбанк”, (м. Дніпропетровськ) (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Інтертранс”, (м. Дніпропетровськ) (новий кредитор) була укладена угода відступлення права вимоги № 2, згідно до умов якої (п.1.1) Первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає право вимоги до відповідача, яке виникло з договору кредиту №62 від 29.08.2003 року, а саме повернення кредиту у сумі 5 633 500грн., сплати відсотків у сумі 1406497,13грн., пені, штрафів та інших виплат, передбачених договором.

На виконання своїх зобов’язань по кредитному договору № 62 відповідач провів розрахунок з новим кредитором шляхом передачі останньому чотирьох векселів на загальну суму 9 423 281,11грн., що підтверджується актом про вексельний платіж від 20.07.2004р. та актом прийому передачі векселів від 20.07.2004р., які підписані відповідачем та третьою особою.

Проте, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2005 року у справі №9/428 за позовом АКБ „Прем’єрбанк” до ТОВ „Інтертранс” за участю третьої особи ТОВ з ІІ „Екологія” було прийнято рішення, яке набрало законної сили, про визнання недійсною угоди відступлення права вимоги № 2 від 15.07.2004р.

Відповідно до ст.236 Цивільного кодексу України право чин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту вчинення.

Частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України, встановлено, що недійсний  правочин  не створює юридичних наслідків,  крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі  недійсності  правочину  кожна  із  сторін зобов'язана повернути другій  стороні  у  натурі  все,  що  вона  одержала  на виконання   цього   правочину,   а   в  разі  неможливості  такого повернення,  зокрема тоді,  коли одержане полягає  у  користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, недійсна угода відступлення права вимоги №2 від 15.07.2004 року не створила юридичних наслідків для сторін, не припинила зобов’язання позичальника по поверненню кредиту та процентів за користування кредитом згідно договору кредиту №62 від 29.08.2003 року, тому зобов’язання відповідача за цим договором перед позивачем не є припиненим згідно з ст. 599 Цивільного кодексу України, а відповідач має право вимоги до третьої особи про повернення переданих йому векселів, або відшкодування їх вартості.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач свої зобов’язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків позивачу належним чином не виконав та на час розгляду справи має заборгованість по поверненню кредитних коштів у сумі –5 633 500,00 грн., несплачених відсотків –5 335 365,60 грн. за період з 29.08.2003 року по 28.12.2006 року, які згідно з п. 5.3. кредитного договору підлягають  сплаті по закінченню строку дії кредитного договору або у остаточний розрахунок одночасно з погашенням кредиту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов’язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Порушенням зобов’язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

В силу п. 1 ст. 611 ЦК  України, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Виконання зобов’язання може забезпечуватись в тому числі й неустойкою (ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання (ч.1 ст.549 ЦК України).

Позивачем на підставі п. 7.1. кредитного договору нарахована відповідачу пеня  за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 988209,79 грн. за період з 01.01.2006 року по 28.12.2006 року та пеня за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 806 006,65грн.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд відхиляє клопотання відповідача про зупинення провадження у справі з огляду на постанову Вищого господарського суду України від 27.02.2007 року у справі №9/428, якою постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.12.2006 року у справі №9/428 залишено без змін, що підтверджується відповідною постановою, яка знаходиться в матеріалах справи.

Суд відхиляє клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії по відчуженню майна (нерухомості та транспортних засобів), та накладення арешту на кошти в межах суми позову, як таке, що не підтверджене відповідними доказами.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд справи по сплаті держмита у розмірі 25500,00грн. слід стягнути на користь державного бюджету з відповідача, а витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у розмірі 118,00грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 216, 236, 526,548,549,610, 611, 1054 ЦК України, ст.ст. 1,33,43,49,66, 79, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Екологія" (49070, м. Дніпропетровськ, вул. Короленка, 3 п/р 5051 в КБ „Приватбанк”, МФО 305299, ) на користь Акціонерного комерційного банку „Прем’єрбанк” (49000, вул. Мечнікова,18, накопичувальний рахунок 1 в Управлінні НБУ в Дніпропетровській області, МФО 305006, ) заборгованість по кредиту в сумі –5 633 500,00 грн., заборгованість по відсоткам –5 335 365,60 грн., пеню за прострочення сплати відсотків –806006,65 грн., пеню на суму боргу по кредиту –988209,79грн. та 118,00 грн. витрат, пов’язаних зі сплатою інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, про що видати наказ.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Екологія" (49070, м. Дніпропетровськ, вул. Короленка, 3 п/р 5051 в КБ „Приватбанк”, МФО 305299, ) в доход Державного бюджету України в особі управління Державного казначейства у Жовтневому районі м. Дніпропетровська  Головного управління державного казначейства України у Дніпропетровській області (49027, м. Дніпропетровськ, пл. Шевченка, 7, рахунок 0005 в УДКУ в Дніпропетровській області ЗКПО 242 467 86, МФО 805012) державне мито в розмірі 25 500,00грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає сили через десять днів після його підписання.

Суддя                                                                                                    Н.М.Євстигнеєва

(дата підписання рішення, оформленого відповідно до вимог статті

84 Господарського процесуального кодексу України, - 04.04.2007 року)