ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007 р.
№ 6/623

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді          Плюшка І.А.

Суддів          Ковтонюк Л.В., Козир Т.П.

Розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу          Товариства з обмеженою відповідальністю “Аптека “Краса здоров’я”

на рішення          господарського суду м. Києва від 23.11.2006 року

та постанову           Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2006 року

у справі           №6/623

за позовом           Відкритого акціонерного товариства “Завод КІНАП”

до           Товариства з обмеженою відповідальністю “Аптека “Краса здоров’я”

про          визнання попереднього договору недійсним.

за участю представників сторін

-          позивача –Манько С.В.

-          відповідача – Краковний І.В.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін у справі,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 23 листопада 2006 року у справі №6/623 (суддя Ковтун С.А.) позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Завод “КІНАП” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Аптека “Краса здоров’я” про визнання попереднього договору від 01.03.2006 року недійсним задоволено в повному обсязі, попередній договір від 01.03.2006 року укладений між ВАТ “Завод “Кінап” та ТОВ “Аптека “Краса здоров’я” визнано недійсним з моменту укладення.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21 грудня 2006року у справі №6/623 рішення господарського суду міста Києва від 23 листопада 2006 року у справі №6/623 залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю “Аптека “Краса здоров’я” (Скаржник) звернулося з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України з вимогою про скасування рішення господарського суду міста Києва від 23 листопада 2006 року та постанови Київського апеляційного господарського суду від 21 грудня 2006 року у справі №6/623, з мотивів прийняття останніх з порушенням норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши оскаржувані судові рішення на предмет дотримання судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті останніх, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних

доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти

докази.

Встановлення фактичних обставин справи, перевірка та оцінка доказів, надання переваги одним доказам над іншими є виключною прерогативою судів першої та апеляційної інстанції.

При вирішенні справи по суті та прийнятті оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що між позивачем та відповідачем 1 березня 2006 року було укладено попередній договір, відповідно до умов якого сторони зобов’язувалися до 31 серпня 2006 року укласти основний договір купівлі-продажу нежилого приміщення, зокрема, частину виробничого корпусу №1 (без бомбосховища), літера Б, що є частиною поверху загальною площею 1054,2 кв.м. розташованого в м. Києві по вул. Фрунзе, 160.

Обґрунтовуючи прийняті у справі судові рішення суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що сторони не дотрималися вимог щодо нотаріальної форми та змісту попереднього договору, які встановленні чинним законодавством, у зв’язку з чим, відповідно до ст.ст. 215, 220 ЦК України, оспорюваний договір було визнано недійсним.

Переглянувши оскаржувані судові рішення колегія суддів касаційної інстанції погоджується з мотивами застосування судами норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи по суті, зокрема, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції предметом попереднього договору було зобов’язання сторін щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна –не житлового приміщення. Згідно положень ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що сторонами не було дотримано вимог щодо нотаріальної форми договору.

Відповідно до положень ст. 220 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.

З огляду на викладене колегія суддів касаційної інстанції приходить до висновку, щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм ст. 215 ЦК України, відповідно до якої недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Колегія суддів касаційної інстанції також погоджується з позицією суду першої інстанції, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі. Враховуючи положення ст. 8 Конституції України, норми Конституції є нормами прямої дії, колегія суддів касаційної інстанції приходить до висновку щодо правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права в цій частині.

Посилання Скаржника щодо перерахування грошових коштів в рахунок виконання попереднього договору, колегією суддів касаційної інстанції до уваги не беруться, оскільки, відповідні обставини не були предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанції, а отже дослідження та перевірка доведеності зазначених обставин судом касаційної інстанції призведуть до порушення меж касаційного перегляду судових рішень визначених в ст. 1117 ГПК України. Між іншим, колегія суддів касаційної інстанції виходить також з того, що відповідно до положень ст. 635 ЦК України, попередній договір породжує лише зобов’язання сторін щодо укладення основного договору в майбутньому на умовах зазначених попереднім договором. Попередній договір не породжує обов’язків щодо виконання в натурі зобов’язання за основним договором, який має бути укладеним в майбутньому.

Згідно роз’яснень пленуму Верховного Суду України викладених в п.1 постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні. Законним рішення є тоді, коли суд, дотримавшись всіх вимог процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Переглянувши оскаржувані судові рішення в касаційному порядку, колегія суддів приходить до висновку щодо повноти встановлених судами першої та апеляційної інстанції фактичних обставин справи, необхідних для правильного застосування норм матеріального права згідно встановленого процесуального порядку та відсутність порушень норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень, у зв’язку підстав для скасування оскаржуваних судових колегією суддів не вбачається.

Відповідно до вище викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Аптека “Краса здоров’я” залишити без задоволення.

2.           Постанову Київського апеляційного господарського суду від

21.12.2006 року зі справи №6/623 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                             І. Плюшко

Судді                                                                                Л. Ковтонюк

Т. Козир