Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2007 р.                                                           Справа № 21/232-06

Судова колегія у складі:

головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., судді Пушай В.І. , Плужник О.В.

при секретарі –Байбак О.І.

за участю представників сторін:

позивача – Переверзєва К.М.

відповідача -  не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 4411Х/3-7) на рішення господарського суду Харківської області від 30.10.2006 р. по справі № 21/232-06

за позовом – Дочірнього підприємства „Харківський облавтодор” ВАТ „ДАК”Автомобільні дороги України”, м. Харків

до – Зачепилівського виробничого управління ЖКХ, смт. Зачепилівка

про стягнення 17477,96 грн.

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 30.10.2006 року по справі №21/232-06 (суддя Пелипенко Н.М.) відмовлено в задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача 17477,96 грн. заборгованості за виконані роботи  згідно контракту №11 від 14.09.2000 р.

Рішення мотивоване з тих підстав, що позов не підлягає задоволенню  з причин пропуску строку позовної давності.

Позивач не погодився з рішенням місцевого господарського суду, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим з причин неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Свою скаргу позивач обґрунтовує тим, що пунктом 4 договору (контракту) №11 від 14.09.2000 р. сторони передбачили розрахунки шляхом попередньої оплати перед початком робіт, а кінцевий розрахунок та його строк сторонами в договорі не був визначений.

Посилаючись на норми ст. 530 ЦК України, котрою передбачено , „ ...якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги.... боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги....”, позивач вважає, що строк позовної давності по стягненню заборгованості за виконані роботи в жовтні 2000 р. згідно контракту №11 від 14.09.2000 р., слід відраховувати з дня надсилання вимоги про сплату, тобто з 10.01.2006 року.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав та свого представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія приходить до висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування або зміни рішення є невиконання або невірне застосування вимог передбачених зазначеною статтею. Жодних підстав (обставин) які б підтверджували порушення або невірне застосування місцевим господарським судом при розгляді справи та прийнятті рішення норм матеріального або процесуального права позивач у своїй апеляційній скарзі не зазначив та відповідних доказів не надав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача 17477,96 грн. заборгованості та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно умов контракту № 11 від 14.09.2000р. позивач виконав капітальний ремонт покриття по вул. Дзержинського смт. Зачепилівка, на загальну суму 65505,00 грн., про що свідчить акт виконаних підрядних робіт, підписаний сторонами, а відповідач свої зобов'язання щодо оплати виконаних робіт здійснив частково.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на списання заборгованості згідно наказу №40 від 18.02.2004 року відповідно до Закону України №2181-III та Цивільного кодексу України у зв’язку із сплином строку платежу, про що був повідомлений позивач.

Як встановлено місцевим господарським судом між Зачепилівським райавтодором  правонаступником якого є ДП ""Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства  "ДАК "Автомобільні  дороги  України" (підрядник) та Зачепилівським ПУЖК (замовник) укладено контракт№11 від 14.09.2000 р. на виконання капітального ремонту покриття по вул.Дзержинського 0,78 км.

Вартість робіт за контрактом складає 65,5тис. грн. Сторони встановили в контракті термін виконання робіт з 15 вересня 2000р. по 10 жовтня 2000р.

Роботи за контрактом виконані у жовтні 2000р. на суму 65505,0грн., що підтверджено актом приймання виконаних підрядних робіт №1 від жовтня 2000 р.

Замовник ( відповідач по справі) частково оплатив виконані роботи протягом 2000р., заборгованість складала 17477,0грн.

Приймаючи рішення місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив позивачу в задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності.

Відповідно до вимог  ст. 165 Цивільного кодексу України в редакції 1963 р. „якщо строк виконання зобов’язання не встановлений, або визначений моментом витребування, кредитор вправі вимагати виконання, а боржник вправі провести виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати таке зобов’язання в семиденний строк з дня пред’явлення вимоги кредитором, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із закону, договору або із змісту зобов’язання.

Відповідно до вимог ст. 530 діючого Цивільного кодексу України:

1. Якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов’язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

2. Якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виникли взаємовідносини та здійснені правочини, котрі регулюються (регулювались) спеціальним (ми) законодавчими актами, а саме Цивільним кодексом України (в редакції 1963 р.) та діючим Цивільним кодексом України, тобто розділами зазначених кодексів, регулюючими підрядні взаємовідносини.

Відповідно до вимог ст. 345 ЦК України (в редакції 1963 р.) та ст. 854 діючого ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов’язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, —достроково.

Тобто, порядок та строки розрахунків в підрядних взаємовідносинах встановлені спеціальною нормою, котрою передбачено –попередня, або поєтапна оплата за домовленістю сторін, та негайна оплата після прийняття роботи.

Тому, у замовника робіт, після здійснення правочину з прийняття замовлених робіт, негайно виникає обов*язок сплатити прийняті роботи і, підряднику сдавшому роботи за актом немає потреби на заявлення будь-яких додаткових вимог щодо сплати виконаних та прийнятих робіт. Тобто право на позов у підрядника виникає з дня передання за актом виконаних робіт і без будь якої попередньої вимоги.

Як вбачається з наданих доказів згідно з вимогами контракту №11 від 14.09.2000р. роботи підрядником виконані у жовтні 2000 р. та частково сплачені замовником протягом 2000 р. Роботи прийняті без будь-яких заперечень щодо якості та кількості (обсягу) робіт. Інших робіт відповідач не замовляв, а позивач не виконував.

Приймаючі рішення місцевий господарський суд обґрунтовано послався на статтю 76 ЦК України (в редакції 1963 р., що діяла на час здійснення сторонами право чинів) котрою встановлено , що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права .

Згідно з вимогами контракту №11 від 14.09.2000 р. роботи підрядником (позивачем) виконані та передані за актом у жовтні 2000 р., котрі частково сплачені замовником (відповідачем) протягом 2000 р., тобто позивач дізнався (повинен був знати) про порушення свого права з дня передачі відповідачу робіт за актом в жовтні 2000 р. і перебіг строку позовної давності по зобов’язанню відповідача сплатити прийняті за актом роботи слід відраховувати з 1 листопада 2000 р.

Про те, що позивач знав про порушення свого права на отримання винагороди за укладеним договором за виконані роботи та мав право на звернення до суду з позовом свідчить також акт звіряння розрахунків від 1 листопада 2002 р. ( том. 1 арк. справи 113)

Згідно з вимогами ст. 71 ЦК України (1963 р.) ст. 257 ЦК України (діючого) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки.

Як вбачається з матеріалів справи клопотання про поновлення строку позовної давності позивачем заявлено не було.

Закінчення строку позовної давності до пред’явлення позову є підставою для відмови у позові, згідно з вимогами ст.80 ГПК України ст. 267 ЦК України.

У зв'язку з викладеним, рішення господарського суду Харківської області від 30.10.2006 року прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та діючого законодавства, без порушень норм матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки позивач не довів суду та не надав доказів того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Керуючись ст.ст.257, 267, 530, 837, 854 Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 66, 67, 80, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 30.10.2006 року по справі №21/232-06 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя                                                                   Могилєвкін Ю.О.

судді                                                                    Пушай В.І.

Плужник О.В.