СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

25 квітня 2007 року

Справа № 2-2153/06 (22-ц-2788/2007)

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача:          не з'явився;

відповідача: Вашатко Людмили Сергіївни,
довіреність №  299   від 29.01.07;

розглянувши апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду Автономної Республіки
Крим (суддя    Шевченко І.В.) від
05.12.2006 у справі № 2-2153/06 (22-ц-2788/2007)

за позовом           ОСОБА_1 (АДРЕСА_1); (АДРЕСА_2)

до           сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю "Дружба народів" (Петрівка, Красногвардійський
р-н,97012)

про стягнення вартості частки майна
та частки прибутку з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Красногвардійського районного
суду АР Крим від 05.12.2006 року у справі № 2-21532007 у задоволенні позову
ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
„Дружба народів” про стягнення вартості майна та частки прибутку з урахуванням
індексу інфляції та трьох відсотків річних задоволено. Додатком рішенням від
22.02.2007 року Красногвардійський районний суд АР Крим стягнув з позивача у
доход держави 1336,00 грн. держмита та 30,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

При прийнятті рішення, суд першої
інстанції встановив, що фізична особа - ОСОБА_1 звернулась до СТОВ „Дружба
народів” з нотаріально посвідченою заявою про вихід зі складу учасників СТОВ
„Дружба народів” та просила виплатити їй в грошовій формі вартість частки майна
Товариства, яка відповідає її долі у статутному фонді товариства. Також
встановивши, що положеннями статуту СТОВ „Дружба народів”, у разі виходу
учасника з його складу, передбачена можливість видачі лише натуральної форми
частки, рівної вартості частці учасника у статутному фонді, суд першої
інстанції дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з цим судовим актом,
ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої
інстанції скасувати, позов про стягнення вартості майна та частки прибутку з
урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних задовольнити.

Доводи заявника апеляційної скарги
полягають у тому, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини
справи, невірно застосовано норми матеріального права -Цивільний та
Господарський кодекси України, Закон України „Про господарські товариства”, що
регулюють питання виділу частки учасника при його виході із складу товариства,
а також дано невірну оцінку положенням Статуту СТОВ „Дружба народів” щодо форми
виділяємої частки -у грошовій чи натуральній формі.

Представник відповідача у судовому
засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, вважає рішення
Красногвардійського районного суду АР Крим законним та обґрунтованим.

Позивач у судове засідання не
з'явився, своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не
скористався, до початку розгляду справи надіслав до суду повідомлення про
неможливість забезпечити явку уповноваженого представника у судове засідання.

Відповідно до статті 98
Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу були
належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України, зобов'язує сторони добросовісно користуватись
належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання
представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх
участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в
межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Враховуючи те, що представник
позивача не надав суду доказів поважності причини нез'явлення у судове
засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності
позивача за наявними документами в матеріалах справи.

Розпорядженням виконуючого
обов'язки голови Севастопольського апеляційного господарського суду від
25.04.2007 суддю Прокопанич Г.К. замінено на суддю Гонтаря В.І.

Повторно розглянувши справу у
порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судовою
колегією встановлено наступне.

Заявою від 03.03.2000 року ОСОБА_1
просила прийняти її до складу учасників СТОВ „Дружба народів”. У якості внеску
вноситься до статутного фонду належний їй майновий пай (а.с.44-45).

У відповідності до копії
установчого договору з наступними змінами та витягу з додатку до нього, ОСОБА_1
є фізичною особою - засновником (учасником) СТОВ „Дружба народів”, розмір її
долі у статутному фонді складає 0,05456 % та 0,0121 % (а.с.49-50, 61-72).

19.09.2006 року ОСОБА_1 звернулась
до СТОВ „Дружба народів” з посвідченою нотаріально заявою про вихід зі складу учасників
СТОВ „Дружба народів” та просила виплатити їй в грошовій формі вартість частки
майна Товариства, яка відповідає її долі у статутному фонді товариства (а.с.
12).

Листом від 06.06.2006 року СТОВ
„Дружба народів” повідомило ОСОБА_1 про те, що її заяву було розглянуто
20.12.2005 року на чергових зборах засновників СТОВ „Дружба народів” та вимоги
про вихід зі складу засновків товариства задоволено. Всі документи щодо зборів
знаходяться на державній реєстрації (а. с. 17).

Із змісту протоколу НОМЕР_1 зборів
учасників СТОВ „Дружба народів" від 20.12.2005 року, вбачається, що сьомим
питанням порядку денного було вирішено виключити зі складу товариства учасника
товариства ОСОБА_1 та видати їй в натуральній формі майно згідно затвердженого
переліку передання майна на першочергове отримання своєї долі зі Статутного
фонду товариства (а.с.84-103).

Той факт, що товариством було
прийнято рішення про видачу ОСОБА_1 її частки у натуральній формі з'явився
підставою для звернення до суду з позовом про стягнення грошової вартості
частки майна у статутному фонді СТОВ „Дружба народів”.

Вислухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні представників сторін, перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до частини 1 статті
148 Цивільного кодексу України, учасник товариства з обмеженою відповідальністю
має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше
ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом.

Згідно з частиною 2 статті 148
Цивільного кодексу України, учасник, що виходить з товариства з обмеженою
відповідальністю має право одержати вартість частини майна, пропорційну його
частці у статутному фонді. За домовленістю між учасником та товариством виплата
вартості частки майна може бути замінена передачею майна в натурі.

Згідно з частиною 1 статті 54
Закону України „Про господарські товариства”, при виході учасника з товариства
з обмеженою відповідальністю він має право одержати вартість частини майна,
пропорційну його частці у статутному фонді. Виплата провадиться після
затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців
з дня виходу.

У даному випадку при вступі ОСОБА_1
до складу учасників СТОВ „Дружба народів” у якості внеску до Статутного фонду
товариства було внесено майновий пай (а.с.45).

Пунктом 4 частини 2 статті 148
Цивільного кодексу України передбачено, що порядок і спосіб визначення вартості
частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному фонді, а також
порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Відповідно до пункту 3 частини 2
статті 148 Цивільного кодексу України якщо внесок у статутний фонд товариства
було здійснено шляхом передачі права користування майном відповідне майно
повертається учаснику без виплати винагороди.

Позивач в апеляційній скарзі
посилається на пункт 27 Установчого договору про створення СТОВ „Дружба народів”,
яким передбачено, що при виході учасника з товариства йому виплачується
вартість частини майна товариства пропорційна його долі у Статутному фонді.

Однак, такі посилання не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки, згідно з частиною 1 статті 82 Господарського
кодексу України, установчими документами акціонерного товариства, товариства з
обмеженою відповідальністю і товариства з додатковою відповідальністю є статут.

Відповідно до частини 4 статті 57
Господарського кодексу України, Статут суб`єкта господарювання повинен містити
відомості про його найменування і місцезнаходження, мету і предмет діяльності,
розмір і порядок статутного і інших фондів, порядок розподілу прибутків і
збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації
та ліквідації суб`єкта господарювання, а також інші відомості, пов`язані з
особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені
законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать
законодавству.

Пунктом 14.2 Статуту СТОВ „Дружба
народів” (2004 року) передбачено, що при виході учасника Товариства йому
видається майно в натуральній формі за вартістю рівною його частці у статутному
фонді Товариства, оціненою за домовленістю сторін (учасника та Товариства), або
за ціною згідно висновку експертизи.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідно до статті 145 Цивільного кодексу України, статті 58
Закону України „Про господарські товариства” та пункту 10.1 Статуту СТОВ
„Дружба народів” вищим органом ТОВ є загальні збори його учасників, до
компетенції яких, крім іншого, належить виключення учасника з товариства
(а.с.79).

На загальних зборах, які відбулись
20.12.2005 року, було прийнято рішення про виключення учасника ОСОБА_1 зі
складу Товариства та видачу її частки саме в натуральній формі (а.с.90-91).

Статтею 11 Закону України „Про
господарські товариства” та пунктом 13.2 „а” Статуту СТОВ „Дружба народів”
передбачено, що учасники товариства зобов'язані додержувати установчих
документів товариства і виконувати рішення загальних зборів та інших органів
управління товариства.

При цьому, судова колегія вважає,
що порядок виділення частки учасника, закріплений у Статуті СТОВ „Дружба
народів”, не є таким, що суперечить вимогам законодавства, оскільки можливість
виділення частки у натуральній формі прямо передбачається нормами Цивільного
кодексу України та Закону України „Про господарські товариства”.

Судова колегія приймає до уваги, що
учасником товариства - ОСОБА_1 при вступі до товариства було внесено частку у
натуральній формі. Тому, при виході з товариства частка має виділятись саме в
натуральній формі.

На підставі викладеного, судова
колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість
позовних вимог про виплату грошової вартості частки позивача у статутному фонді
товариства.

Однак, вирішуючи спір, судом першої
інстанції залишено по за увагою той факт, що позовні вимоги полягають у
стягненні на користь ОСОБА_1 вартості її майна у статутному фонді товариства, а
також у стягненні  належної їй частини
прибутку товариства за 2005 рік. Вірно встановивши необґрунтованість позовних
вимог в частині стягнення вартості позивача майна у статутному фонді
товариства, суд першої інстанції не вирішив питання про обґрунтованість чи не
обґрунтованість вимоги про стягнення з відповідача частини прибутку.

Так, згідно з частиною 2 статті 54
Закону України „Про господарські товариства”, учаснику який вибув виплачується
належна йому частка прибутку одержаного товариством в даному році до моменту
його виходу.

Аналогічну норму закріплено
частиною 3 пункту 14.2 Статуту СТОВ „Дружба народів”.

З матеріалів справи вбачається, що
заяву про вихід ОСОБА_1 із складу учасників СТОВ „Дружба народів” було подано
19.09.2006 року (а. с. 12). Тому, періодом, за який позивач має вимагати
виплати йому частки прибутку є 2005 рік.

Із змісту звіту про фінансові
результати СТОВ „Дружба народів” за 12 місяців 2005 року за формою № 2
вбачається, що чистий прибуток підприємства у 2005 році складає 24898,00
грн.

Відповідно до копії свідоцтва про
право власності ОСОБА_1 на частку у статному фонді СТОВ „Дружба народів”,
розмір її частки у процентному відношенні до статутного фонду складає 0,0121%
та 0,0520% (а. с. 19-20). Всього частка ОСОБА_1 складає 0.0641 % Статутного
фонду.

Таким чином, при виході ОСОБА_1 із
складу СТОВ „Дружба народів”, вона має право на одержання 0.0641 % від прибутку
товариства у 2005 році, що складає 15,96 грн.

З урахуванням індексу інфляції за
період з січня по жовтень 2006 року (згідно уточнених позовних вимог), який
складає 1,086 та 3% річних за вказаний період, сума заборгованості відповідача
перед позивачем складає  17,69 грн.

Стосовно витрат пов'язаних зі
сплатою державного мита, судова колегія вважає необхідним зазначити наступне.

11.04.2007 від позивача до суду
надійшла заява, в якій він посилається на неможливість виконання рішення в
частині сплати державного мита та витрат на інформаційне технічне забезпечення
судового процесу у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи. При
цьому, позивачем додано до заяви копію відповідної довідки.

Відповідно до статті 101
Господарського процесуального кодексу України додаткові  докази приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував  неможливість  їх
подання  суду  першої
інстанції  з причин, що не залежали
від нього.

Причин неподання цього документу в
суд першої інстанції позивач не навів. Крім того, даний документ судовою
колегією не може бути прийнятий в якості належного доказу, оскільки ніким не
засвідчений та оригінал для огляду суду не представлений.

Також, апеляційна інстанція звертає
увагу на те, що питання про розподіл судових витрат було вирішено судом у
додатковому рішенні від 22.02.2007 (а. с. 140), яке апелянтом не оскаржується.

На підставі викладеного, апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення зміні, як
винесене при неповному дослідженні обставин справи.

Керуючись статтями 101, 103 п.2,
104 ч.1 п. п. 14 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

2. Рішення Красногвардійського
районного суду Автономної Республіки Крим від 05 грудня 2006 року у справі №
2-21532007 змінити виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

3. „В частині позовних вимог
ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
„Дружба народів” про стягнення вартості майна пропорційній частці у Статутному
фонді Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Дружба
народів” відмовити.

4. Позовні вимоги в частині
стягнення частки прибутку за 2005 рік з урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних задовольнити частково.

5. Стягнути з
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Дружба народів”
(Петрівка, Красногвардійський р-н, 97012, рр 3697, БВ „Кримське”
філії Іллічевського ГВ ПІБ м. Маріуполя Донецької обл., МФО 334442, ЗКПО
03759079, св. № 00640627, ІНН 71) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
рахунки невідомі) 17,96 грн. прибутку з урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, а також 0,17 грн. державного мита.

6. Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
рахунки невідомі) у доход держави державне мито у розмірі 1336,63 грн.,
зарахувавши гроші до місцевого бюджету на р/р 0131 в банк УГК в АР
Крим м. Сімферополь, МФО 824026, код ОКПО 24040797, а також витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 30,00 грн. на
користь Управління державної судової адміністрації України в АР Крим, розрахунковий
рахунок № 0604 в УДК в АР Крим, м. Сімферополь, МФО 824026, , призначення платежу: „інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи у Красногвардійському районному суді АР Крим”.

Головуючий суддя

Судді