ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"06" березня 2007 р.
Справа № 16/323-06-8678А

м. Одеса

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Сидоренко М.В.,

Таценко Н.Б.

Склад судової колегії змінювався розпорядженням голови Одеського апеляційного господарського суду №23 від 13.02.2007р. та розпорядженням першого заступника голови суду №34 від 06.03.2007р.

при секретарі судового засідання Кійко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Ковальов В.В. –по довіреності

від відповідача: Кочмар В.В. –по довіреності

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області

на постанову господарського суду Одеської області від "25" жовтня 2006 р.

по справі №16/323-06-8678А

за позовом Малого приватного підприємства „Екофільтр”

до Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області

про визнання нечинними рішень Миколаївської сільської ради № 273-ХХІV від 28.05.2004р., № 368-ІV від 27.08.2004р., № 382-ІV від 26.08.2005р., зобов’язання скасувати зазначені рішення та утриматись від створення перешкод у користуванні земельною ділянкою

У серпні 2006р. МПП „Екофільтр” (надалі –позивач, Підприємство) звернулось до господарського суду Одеської області з адміністративним позовом до Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (надалі –Рада, відповідач) про визнання нечинними рішень Миколаївської сільської ради № 273-ХХІV від 28.05.2004р., № 368-ІV від 27.08.2004р., № 382-ІV від 26.08.2005р., зобов’язання скасувати зазначені рішення та утриматись від створення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 3.05га. на якій розташовані будівлі та споруди бази відпочинку „Райдуга" у с. Миколаївка по вул. Чорноморській  Білгород-Дністровського району Одеської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на незаконність вилучення у нього оскаржуваними рішеннями Ради 1,71га земельної ділянки, що знаходиться в його користуванні згідно договору оренди земельної ділянки №2 від 01.01.2004р. площею 3,05га з розташованими на ній належними позивачу на праві власності будівлями та спорудами бази відпочинку „Райдуга”.

Позивач також просив суд визнати причини пропуску до суду з позовом поважною і поновити цей строк на підставі ст.102 КАС України, оскільки з таким позовом він у 2004р. звернувся до Білгород-Дністровського райсуду Одеської області, який 26.07.2004р. закрив провадження у справі.

Постановою господарського суду Одеської області від 25.10.2006р. позов МПП „Екофільтр” задоволено повністю: визнані нечинними та скасовані рішення Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 273-ХХІV від 28.05.2004р. „Про внесення змін до рішення сільської ради  „Про дачу згоди на розробку технічної документації та проекту відведення земельної ділянки в натурі для передачі в оренду МПП „Екофільтр”; № 368-ІV від 27.08.2004р. „Про внесення змін до рішення сільської ради „Про дачу згоди на розробку технічної документації та проекту відведення земельної ділянки в натурі для передачі в оренду МПП „Екофільтр”; № 382-IV від 26.08.2005р. „Про внесення змін до рішення сільської ради №149- ХХІV  від 17.10.2003р. „Про дачу згоди на розробку технічної документації та проекта відведення земельної ділянки в натурі для передачі в оренду МПП „Екофільтр”; зобов'язано відповідача утриматись від створення перешкод у користуванні Підприємством земельною ділянкою, площею 3,05га, на якій розташована база відпочинку “Райдуга”; стягнуто з відповідача  на користь Підприємства судовий збір в розмірі 3,40грн.

Судове рішення вмотивоване наступним:

-          позивач користується земельною ділянкою площею 1,525га на підставі Державного акту на право постійного користування 1-ОД № 000146 від 26.12.2001р. для обслуговування будівель та споруд бази відпочинку (б/в) „Райдуга”; згідно договору оренди №2 від 01.01.2004р. Підприємство отримало на умовах оренди земельну ділянку площею 3,05га по вул. Чорноморській  в с. Миколаївка Білгород-Дністровського району Одеської області;

-          незважаючи на те, що договір оренди №2 від 01.01.2004р. не пройшов державну реєстрацію, він фактично виконувався сторонами, позивач сплачував орендну плату за земельну ділянку, використовував її згідно з цільовим призначенням;

-          договір оренди №2 не визнаний судом недійсним, отже є правовою підставою для користування позивачем земельною ділянкою площею 3,05га,  а відповідач шляхом прийняття оскаржуваних рішень фактично припинив право користування МПП „Екофільтр” її частиною, що суперечить ст.143 Земельного кодексу України; доказів дотримання Радою встановленого ст.143 Земельного кодексу України порядку примусового припинення прав на земельну ділянку відповідач не надав;

-          при прийнятті оскаржуваних рішень Радою неправомірно застосовані положення ст.120 Земельного кодексу України, та неправильно застосовані ст.ст.118, 121 ЗК України при вирішенні питання щодо землекористування МПП „Екофільтр”;

-          з врахуванням вимог ч.2 ст.19 Конституції України, ч.10 ст.59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, ч.3 ст.152 Земельного кодексу України вимоги МПП „Екофільтр” як законного землекористувача є обґрунтованими та правомірними, підлягають задоволенню в заявленій редакції;

-          суд не вбачає за доцільне зобов’язувати відповідача скасувати оспорюванні рішення, оскільки може скасувати їх самостійно за ст.162 КАС України.

Не погодившись з ухваленою судом першої інстанції постановою, Рада оскаржила її в апеляційному порядку, звернувшись до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Скаржник вважає, що судове рішення суперечить нормам матеріального та процесуального права виходячи з наступного:

-          судом залишено поза увагою доводи Ради стосовно пропущення позивачем строку звернення з позовом до адміністративного суду, чим порушуються вимоги ст.ст.99,100 КАС України;

-          право власності позивача на будівлі і споруди б/в „Райдуга” не підтверджено документально, а також спростовується додатковими доказами Ради –нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу 6 будинків садового типу б/в „Райдуга” гр. Стойкова І.І.;

-          згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою МПП „Екофільтр”; належить право користування земельною ділянкою площею 1,525га, а оскаржуваними рішеннями Ради тільки змінено розмір земельної ділянки, на яку рішенням Ради №150-ХХІV від 17.10.2003р. надана згода на розробку технічної документації та проекту відведення; рішення суб’єкта владних повноважень про скасування власних рішень про неправомірне отримання особами у користування земельних ділянок не можна вважати незаконним;

-          згідно ст.18 Закону України „Про оренду землі” договір оренди земельної ділянки №2 від 01.01.2004р. є нечинним, оскільки не пройшов державну реєстрацію, отже не породжує будь-яких прав і обов’язків у сторін; висновок суду про те, що договір оренди №2 від 01.01.2004р. є правовою підставою для використання позивачем земельної ділянки площею 3,05га суперечить ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України, ст.ст.18, 20 Закону України „Про оренду землі”.

На підставі викладеного, скаржник просить скасувати постанову від 25.10.2001р. та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У заяві про уточнення вимог апеляційної скарги від 25.01.2007р. Рада просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог МПП „Екофільтр”.

В запереченнях на апеляційну скаргу МПП „Екофільтр” позивач не погоджується з її доводами і викладає мотиви в обґрунтування законності оскаржуваної постанови, а саме:

-          твердження Ради про пропуск строку звернення до суду з адміністративним позовом не відповідають дійсності, оскільки Білгород-Дністровським районним судом розглядався цей спір, але провадження у справі було закрито; оскаржувані рішення приймались Радою без участі позивача; заява про застосування строку давності не була зроблена відповідачем в суді першої інстанції, тому його доводи в цій частині не відповідають вимогам ч.3 ст.267 ЦК України;

-          позивачем був наданий акт приймання-передачі майна від 26.10.1993р. за договором купівлі-продажу від 25.10.1993р. з АКБ „Україна” та договором купівлі-продажу від 17.01.2003р. з ДП „Рівнеліспостач” (акт від 11.12.2003р.)

-          договір оренди від 17.10.2003р. не пройшов державну реєстрацію з незалежних від позивача причин та інше.

МПП „Екофільтр” просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, постанову господарського суду Одеської області від 25.10.2006р. –без змін.

За клопотанням скаржника до матеріалів справи залучені додаткові докази, неможливість подання котрих обґрунтована Радою у письмовому клопотанні (вх.№3577 від 29.01.2007р.).

За клопотанням МПП „Екофільтр” (вх.№3577 від 12.02.2007р.) до матеріалів справи залучені додаткові документи, неможливість подання котрих суду першої інстанції обґрунтована позивачем.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено в ході апеляційного провадження та додатково встановлено судом апеляційної інстанції наступне.

25.10.1993р. відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного між Республіканським акціонерним комерційним агропромисловим  банком  „Україна” та малим приватним підприємством „Екофільтр”, позивачем було придбано у власність частину майна бази відпочинку „Райдуга”, яка розташована в с. Миколаївка Білгород-Дністровського району Одеської області. 26.10.1993р. сторони договору підписали акт приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей (1/2 частина майна б/в „Райдуга”) на суму 102 млн.крб. (а.с.117)

Як вбачається з державного акту на право постійного користування землею 1-ОД №000146, виданого на підставі рішення Миколаївської сільської ради № 289-ХХІІІ від 17.10.2001р. позивач отримав у встановленому  законом порядку право на постійне користування земельною ділянкою для обслуговування будівель та споруд  бази відпочину „Райдуга”, площею 1,525га (а.с.95-100).

Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного між Рівненським державним підприємством „Рівнеліспостач” та МПП „Екофільтр” 17.01.2003р., у власність  позивача було передано 1/2 частини спільного майна бази відпочинку „Райдуга”,  яка розташована в с. Миколаївка Білгород-Дністровського району Одеської області на земельній ділянці площею 3,05га.

Відповідно до вимог п.1.4 зазначеного договору право власності на зазначене майно переходить  позивачу з моменту підписання акту приймання-передачі та здійснення оплати. 11.12.2003р. на виконання вимог п.1.4 договору купівлі-продажу 1/2 частини спільного майна бази відпочинку „Райдуга” від 17.01.2003р. МПП „Екофільтр” згідно з актом прийому-передачі прийняло на баланс зазначене майно за переліком (а.с.115-116).

17.10.2003р. Миколаївською сільською радою було прийнято рішення № 150-ХХІV „Про дачу згоди МПП „Екофільтр” на розробку технічної документації та проекту відведення земельної ділянки в натурі для передачі в оренду”.

01.01.2004р. між Миколаївською сільською радою та МПП „Екофільтр”  на підставі рішення № 150-ХХІV від 17.10.2003р. був укладений договір про  оренду земельної  ділянки №2, відповідно до  умов п.1.1 якого Миколаївська сільська рада (Орендодавець) передала, а МПП „Екофільтр” (Орендар) прийняло на умовах оренди земельну ділянку загальною площею 3,05 га, розташовану по вул. Чорноморській в с. Миколаївка Білгород-Дністровського району Одеської області.

Відповідно до умов розділу 1 договору № 2 від 01.01.2004р. зазначена земельна ділянка була передана в оренду МПП „Екофільтр” для розміщення бази відпочинку „Райдуга” строком  на 49 років.

На підставі зазначеного рішення та технічного завдання Державним підприємством  „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою” був розроблений  проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки  малому приватному підприємству „Екофільтр” у довгострокову оренду  строком на 49 років  для розміщення  та обслуговування  будівель та споруд бази відпочинку „Райдуга” в с. Миколаївка та території Миколаївської сільської  ради  Білгород-Дністровського району Одеської області. Матеріали відведення земельної ділянки були погоджені  з Білгород-Дністровським районним відділом  земельних ресурсів, Білгород-Дністровським районним відділом архітектури та містобудування, Білгород-Дністровською районною інспекцією державного управління  екології та природних ресурсів Одеської області, Білгород-Дністровською районною санітарно-епідеміологічною  станцією, Миколаївською  сільською  радою (висновок № 381 від 31.08.2004р.), Управлінням охорони об’єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації (відповідні висновки містяться в матеріалах справи).

28.07.2006р. заявою №28/7 МПП „Екофільтр” звернулось до Миколаївської сільради з проханням затвердити на сесії Ради проект землеустрою, за яким отримано висновок державної експертизи №680-06 від 18.05.2006р.

31.07.2006р. листом №144, підписаним сільським головою, Миколаївська сільрада повідомила МПП „Екофільтр” про необхідність надання технічної документації та проекту відведення з висновком державної експертизи №680-06 від 18.05.2006р. для попереднього розгляду на постійній комісії з питань земельних відносин і подальшому затвердженню документації на сесії сільради.

13.09.2006р. МПП „Екофільтр” звернулось до відповідача з заявою №13/9 про затвердження на сесії Ради проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду на 49 років площею 3,05га для розміщення та обслуговування б/в „Райдуга”, подавши з заявою проектну документацію та висновок державної експертизи за №680-06 від 18.05.2006р.

02.10.2006р. листом №172 земельна комісія Миколаївської сільради повідомила позивачу про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення МПП „Екофільтр” земельної ділянки площею 3,05га у довгострокову оренду, пославшись на рішення Миколаївської сільської ради від 28.05.2004р., 27.08.2004р., 26.08.2005р., що оскаржуються позивачем у даній справі. МПП „Екофільтр” рекомендовано внести відповідні зміни до проекту землеустрою, після чого питання буде позитивно вирішено Миколаївською сільрадою.

Рішенням  Миколаївської сільської ради № 273-ХХІV від 28.05.2004р. „Про внесення змін до рішення сільської ради „Про дачу згоди на розробку технічної документації та проекту відведення земельної ділянки в натурі для передачі в оренду МПП „Екофільтр” було зменшено розмір земельної ділянки до 3,02 га, на розробку технічної документації та проекту відведення якої в натурі було надано згоду  рішенням  № 150-ХХІV від 17.10.2003р.

27.08.2004р. Миколаївською сільською радою було прийнято рішення № 368-ІV „Про внесення змін до рішення сільської ради „Про дачу згоди на розробку технічної документації та проекту відведення земельної ділянки в натурі для передачі в оренду МПП „Екофільтр”, відповідно до п. 1 якого розмір зазначеної земельної ділянки був зменшений до 2,75га.

Нарешті, рішенням Миколаївської сільської ради № 382-ІV від 26.08.2005р. були внесені зміни до рішення № 149-ХХІV від 17.10.2003р., у відповідності до яких  Миколаївською сільською радою була дана згода МПП „Екофільтр” на розробку технічної документації та проекту відведення земельної ділянки в натурі для передачі в довгострокову оренду строком на 49 років по вул. Чорноморській в с. Миколаївка, загальною площею лише 1,67га земельну ділянку площею 1,38га передано в землі запасу Миколаївської сільської ради.

Вважаючи, що наведеними рішеннями Миколаївської сільської ради були  порушені права МПП „Екофільтр” як законного землекористувача, позивач був вимушений звернутися  з позовними вимогами про визнання нечинними  рішень Миколаївської сільської ради №273-ХХІV від 28.05.2004р., № 368-ІV від 27.08.2004р., № 382-IV від 26.08.2005р., зобов’язання скасувати зазначені рішення та утриматись від створення перешкод у користуванні земельною ділянкою, площею 3,05га, яка надана позивачу у користування на умовах оренди відповідно до договору оренди земельної ділянки № 2  від 01.01.2004р.

Суд першої інстанції задовольнив позов МПП „Екофільтр”, пославшись на порушення його прав оскаржуваними рішеннями Ради як законного землекористувача земельної ділянки площею 3,05га згідно договору оренди №2 від 01.01.2004р. внаслідок незаконного вилучення з його користування частини цієї земельної ділянки за відсутності підстав, передбачених ст.143 Земельного кодексу України, що є передумовою для примусового припинення прав на земельну ділянку.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши доводи апеляційної скарги з врахуванням приписів ч.1 ст.195 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваної постанови, проте, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в зв’язку з правильним по суті вирішенням справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального права.

Так, твердження суду першої інстанції про  порушення оскаржуваними рішеннями прав МПП „Екофільтр” як законного землекористувача згідно договору оренди земельної ділянки №2 від 01.01.2004р. не ґрунтується на приписах ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України, ст.ст.18, 20 Закону України „Про оренду землі” адже судом правильно встановлено, що вказаний договір всупереч положенням законодавства не пройшов державну реєстрацію у встановленому порядку, але зроблено невірний висновок про його чинність у зв’язку з фактичним виконанням сторонами його умов на протязі тривалого часу, що не узгоджується з чинним законодавством.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації; приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ч.2 ст.126 цього Кодексу право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Згідно зі ст. 18 Закону України „Про оренду землі” договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Порядок державної реєстрації договорів оренди землі визначається Постановою КМУ від 25.12.1998р. за №2073, який при укладенні договору оренди №2 від 01.01.2004р. сторонами дотриманий не був.

За таких обставин, висновок місцевого господарського суду про те, що вилучення частини земельної ділянки з користування МПП „Екофільтр” відбулося з порушенням ст.143 Земельного кодексу України (не у судовому порядку) є необґрунтованим, оскільки позивач не набув прав на земельну ділянку площею 3,05га саме за договором оренди №2 від 01.01.2004р., позаяк цей договір не набрав чинності у встановленому законодавством порядку.

В процесі апеляційного розгляду справи за клопотанням Ради до матеріалів справи залучена постанова Одеського апеляційного господарського суду від 30.01.2007р. по справі №1/364-06-9441, якою задоволено позов Миколаївської сільради до МПП „Екофільтр”, договір оренди земельної ділянки №2 від 01.01.2004р. визнаний недійсним за ст.15 Закону України „Про оренду землі” з підстав його невідповідності Закону України „Про оренду землі”  (ст.ст.4-6, 11, 17, 19) і порушення закону в ході його укладення.

Місцевий господарський суд з врахуванням дати прийняття вказаної постанови ОАГС (30.01.2007р.) був позбавлений можливості врахувати обставину недійсності договору оренди, проте мав дати йому оцінку, ґрунтуючись на вищенаведених положеннях закону та виходячи з фактичних обставин справи.

На підставі вищевикладеного, договір оренди земельної ділянки №2 від 01.01.2004р. в порушення вимог щодо допустимості доказів, встановлених ч.4 ст.70 КАС України, та правил оцінки доказів (ст.86 КАС України) безпідставно визначений судом першої інстанції як правова підстава користування МПП „Екофільтр” земельною ділянкою площею 3,05га.

Як наслідок, місцевий господарський суд дійшов невірного висновку про порушення прав позивача як законного землекористувача за цим договором оскаржуваними рішеннями Миколаївської сільської ради, погодившись в цій частині з обґрунтуванням позовних вимог, наведеним МПП „Екофільтр”.

Втім, матеріали справи свідчать про ініціювання позивачем процедури затвердження Радою на сесії проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки площею 3,05га у довгострокову оренду для розміщення та обслуговування будівель та споруд б/в „Райдуга”, та відмову земельної комісії Миколаївської сільради у винесенні цього питання на сесію Ради і затвердженні проекту землеустрою у зв’язку з наявністю оскаржуваних у даній справі рішень Ради.

З матеріалів справи вбачається, що Миколаївське сільська рада рішенням №150-ХХІV від 17.10.2003р. надала згоду МПП „Екофільтр” на розробку технічної документації та проекту відведення земельної ділянки площею 3,05га в натурі для передачі в довгострокову оренду. Вказане рішення Ради є чинним, в судовому порядку не оскаржувалось і не скасовувалось, протиправним не визнавалось.

Слід зазначити, що матеріали справи містять суперечливі дані щодо реквізитів рішення Ради, яким МПП „Екофільтр” надана згода на розробку технічної документації (150-ХХІV від 17.10.2003р. чи 149-ХХІV від 17.10.2003р.), але виходячи з приписів ч.1 ст.72 КАС України та змісту постанови Одеського апеляційного господарського суду від 30.01.2007р. по справі № 1/364-06-9441, що має для даної справи преюдиціальне значення, таким актом органу місцевого самоврядування слід вважати рішення Миколаївської сільської ради №150- ХХІV від 17.10.2003р.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що заява позивача від 13.09.2006р. про затвердження проекту землеустрою, поданого до Миколаївської сільської ради, не розглянута в порядку, передбаченому ч.6 ст.123 Земельного кодексу України, що розповсюджується на порядок затвердження проекту відведення земельної ділянки в оренду, на сесії Миколаївської сільської ради, рішення про надання земельної ділянки в оренду МПП „Екофільтр” або відмову у наданні відповідачем не прийняте.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України „Про оренду землі” орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Ч.ч.1, 2, 3 ст.16 Закону України „Про оренду землі” передбачено, що особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання); розгляд заяви (клопотання) і надання земельної ділянки в оренду проводяться у порядку, встановленому Земельним кодексом України; у разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього Закону.

Згідно ч.1 ст.124 Земельного Кодексу України  передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Таким чином, з наведеного слід зробити висновок, що МПП „Екофільтр” має у цій справі охоронюваний законом інтерес, тлумачення поняття котрого надане в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004р. №18-рп/2004: поняття „охоронюваний законом інтерес”, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв’язку з поняттям „права”, треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об’єктивного і прямо не опосередкований у суб’єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об’єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відповідно до ч.1 ст.104 КАС України до   адміністративного   суду   має   право  звернутися  з адміністративним позовом особа,  яка вважає, що порушено її права, свободи  чи  інтереси у сфері публічно-правових відносин; суб'єкт владних повноважень має право звернутися до адміністративного суду у випадках, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст.11 КАС України суд  розглядає  адміністративні  справи  не  інакше  як за позовною заявою,  поданою відповідно до цього Кодексу,  і не  може виходити  за межі позовних вимог; суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі,  якщо це необхідно для повного захисту  прав, свобод  та  інтересів сторін чи третіх осіб,  про захист яких вони просять.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за можливе вийти за межі підстав заявлених позовних вимог і розглянути їх правомірність з позиції порушення інтересів МПП „Екофільтр” щодо отримання спірної земельної ділянки у користування на умовах оренди.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші  акти у формі рішень.

За приписами ч.1 ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень, визначених законом, приймають рішення, які  є обов’язковими до виконання на відповідній території.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч.10 ст.59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”).

Закон України „Про місцеве самоврядування в Україні” передбачає можливість скасування Радою виключно рішень її виконавчого комітету з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради (ч.9 ст.59 Закону).

З врахуванням наведеного, Миколаївська сільська Рада, скасувавши своїм рішеннями власне рішення в частині подання МПП „Екофільтр” згоди на розробку технічної документації та проекту відведення земельної ділянки в натурі площею 1,38га вийшла за межі наданих законом повноважень, встановлених ст.ст.24,59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;  пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;  своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що оскаржувані позивачем рішення Ради прийняті без врахування права МПП „Екофільтр” на участь у їх прийнятті.

За цих обставин, місцевий господарський суд правомірно скасував рішення Миколаївської сільської ради № 273-ХХІV від 28.05.2004р., № 368-ІV від 27.08.2004р., № 382-ІV від 26.08.2005р. у зв'язку з їх протиправністю, проте помилково визнав їх одночасно нечинними, не врахувавши приписи п.1 ч.2 ст.162 КАС України, що надають суду право скасувати оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень або визнати його нечинним. При цьому адміністративний суд скасовує рішення саме у зв'язку з його протиправністю, а визнання рішення нечинним застосовується судом з інших підстав і має інші юридичні наслідки, зокрема, щодо дії такого рішення у часі.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів суб’єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єкта владних повноважень.

Позивач є законним землекористувачем земельної ділянки 1,525га згідно Державного акту на право постійного користування землею 1-ОД №000146 від 26.12.2001р.

З цих підстав суд першої інстанції обґрунтовано зобов’язав Миколаївську сільську Раду утриматись від створення перешкод у користуванні МПП „Екофільтр” земельною ділянкою, на якій розташована б/в „Райдуга”.

Твердження скаржника відносно порушення судом норм процесуального права –ст.ст.99, 100 КАС України не приймаються судовою колегією до уваги за їх безпідставністю: адже за ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін, а наявні у справі матеріали не свідчать про заявлення відповідачем таких вимог до прийняття рішення у справі.

Крім того, відлік встановленого ч.2 ст.99 КАС України строку звернення з позовом до адміністративного суду починається з 01.09.2005р. –дати набрання чинності КАС України, тобто річний строк для звернення сплинув 01.09.2006р., після подання МПП „Екофільтр” позову до господарського суду Одеської області (10.08.2006р.), отже позивачем не пропущений.

Відсутність у позивача правовстановлювальних документів щодо нерухомого майна б/в „Райдуга” не впливає на вирішення даного спору, предметом котрого не є спір про право на будь-яке майно, тому не може розглядатись як підстава відмови у даному позові.

Обґрунтовуючи свою думку відносно законності зміни Радою власного рішення №150-ХХІV від 17.10.2003р. посиланням на п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р. „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ”, скаржник не враховує, що роз’яснення Пленуму у цій постанові надавались до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України, положеннями котрого встановлений особливий порядок і підстави оскарження протиправних рішень суб’єктів владних повноважень, що прийняті не на підставі, за межами повноважень, визначених Конституцією та законами України для такого суб’єкта.

Крім того, слід зазначити, що у згаданій постанові Пленуму Верховного Суду України йдеться про скасування рішень, за якими відбулося неправомірне одержання земельних ділянок у власність або користування, у зв’язку з чим посилання на її зміст в контексті предмету даного спору не є безумовно коректним.

На підставі викладеного, колегія суддів залишає апеляційну скаргу Миколаївської сільської ради без задоволення, а правильну по суті прийнятого рішення постанову господарського суду Одеської області від 25.10.2006р. вважає за необхідне змінити з викладенням її резолютивної частини в уточненій редакції.

Керуючись ст. ст. 94, 160 ч. 3. , 167 ч. 4, 185, 195, 196, 198, 201, 205 ч.2, 207,

п. 6 розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу

адміністративного судочинства України, колегія суддів –

ПОСТАНОВИЛА:

1.          Апеляційну скаргу Миколаївської сільської ради залишити без задоволення.

2.          Постанову господарського суду Одеської області від 25.10.2006р. змінити, виклавши резолютивну частину постанови в наступній редакції:

„ Позов МПП „Екофільтр” задовольнити.

Скасувати рішення Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 273-ХХІV від 28.05.2004р. „Про внесення змін до рішення сільської ради  „Про дачу згоди на розробку технічної документації та проекту відведення земельної ділянки в натурі для передачі в оренду МПП „Екофільтр”.

Скасувати  рішення Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 368-ІV від 27.08.2004р. „Про внесення змін до рішення сільської ради  „Про дачу згоди на розробку технічної документації та проекту відведення земельної ділянки в натурі для передачі в оренду МПП „Екофільтр”.

Скасувати  рішення Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 382-IV від 26.08.2005р. „Про внесення змін до рішення сільської ради № 149-ХХІV від 17.10.2003р. „Про дачу згоди на розробку технічної документації та проекта відведення земельної ділянки в натурі для передачі в оренду МПП „Екофільтр”.

Зобов’язати Миколаївську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області не чинити перешкод у користуванні МПП „Екофільтр” земельною ділянкою, на якій розташована база відпочинку “Райдуга”, що знаходиться по вул. Чорноморській  в с. Миколаївка Білгород-Дністровського району Одеської області.

Відшкодувати МПП „Екофільтр” з місцевого бюджету Білгород-Дністровського району Одеської області судовий збір у розмірі 3,40грн.”

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення згідно 254 КАС України.

Право, порядок та строк касаційного оскарження визначаються згідно зі ст.ст. 13, 211, 212 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 14.03.2007р.

Головуючий суддя:                                                                      Мишкіна М.А.

Судді:                                                                                Сидоренко М.В.

Таценко Н.Б