ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"05" квітня 2007 р.                                                  Справа № 8/92

10год.40хв.

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді                                   Оленич Т.Г.

при секретарі                         Лященко А.С.,

за участю представників

позивача:                                 Маценко В.П., довіреність №01 від 15.01.07р.

відповідача:                            не з’явився

розглянувши у попередньому судовому засіданні

позов                                         Державної інспекції з контролю за цінами в

Чернігівській області, м. Чернігів, вул. Щорса, 12

до                                                Товариства з обмеженою відповідальністю “Компаньон”, м.Чернігів,

вул.Ріпкинська, 3Б

про                                             стягнення 1166грн.40коп.

ВСТАНОВИВ:

Державною інспекцією з контролю за цінами в Чернігівській області заявлено адміністративний позов про стягнення з відповідача 388грн.80коп. необґрунтовано одержаної виручки та 777грн.60коп. штрафу  у двократному розмірі від суми необґрунтовано одержаної виручки, а всього 1166грн.40коп.

Відповідачем позов визнаний в повному обсязі, про що надіслано письмову заяву. Крім того відповідачем надіслано клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч.3 ст.112 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову судом приймається постанова про задоволення адміністравтиного позову.

Суд приймає визнання адміністративного позову відповідачем під час попереднього судового засідання, оскільки ці дії не суперечать закону та не порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси, в зв’язку з чим приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного:

23 жовтня 2006р. позивачем була проведена перевірка правильності формування і застосування цін (тарифів) за період з 23.10.2005р. по 31.12.2005р.

За результатами перевірки складено акт від 23.10.2006р. № 004950, який підписаний посадовими особами позивача, директором  та головним бухгалтером відповідача.

В ході перевірки  встановлено, що відповідачем у період з 21.11.2005р. по 31.12.2005р. через автозаправну станцію реалізовувався бензин марки А-76 за роздрібною ціною, яка була сформована з застосуванням торговельної надбавки  в розмірі 21,1%, яка є вищою ніж встановлений розпорядженням голови Чернігівської обласної державної адміністрації від 25.04.05р. №105 “Про регулювання цін на нафтопродукти”  граничний рівень – 15%,  внаслідок чого відповідачем одержано необґрунтовану виручку в сумі 388грн.80коп.

Державною інспекцією з контролю за цінами в Чернігівській області прийнято рішення від 31.10.2006р. №55 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, яким вирішено вилучити  у відповідача в доход державного бюджету 388грн.80коп.  необґрунтовано одержаної виручки та стягнути штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної виручки в сумі 777грн.60коп.

Статтею 4 Закону України “Про ціни і ціноутворення” від 03.12.1990р. № 507-ХІІ, визначено повноваження Кабінету Міністрів України в галузі ціноутворення, зокрема, встановлено, що Кабінет Міністрів України визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами (тарифами).

Таким органом відповідно до Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000р. № 1819 (далі –Положення), є Державна інспекція з контролю за цінами (далі –Держцінінспекція). Вона є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мінекономіки і підпорядковується останньому.

Згідно з пунктом 11 Положення Держцінінспекція має територіальні органи –державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим,  областях, містах Києві та Севастополі, які становлять єдину систему органів державного контролю за цінами і мають права, передбачені пунктами 5, 6 Положення.

За змістом абзацу третього пункту 4 Положення  Держцінінспекція відповідно до покладених на неї завдань у межах своєї компетенції здійснює перевірки додержання порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів, а також їх економічного обґрунтування.

Відповідно до пункту 5 Положення Держцінінспекція, зокрема, має право проводити в органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності перевірки бухгалтерських документів, книг, звітів, калькуляцій та інших документів, пов'язаних з формуванням, встановленням і застосуванням цін і тарифів.

Згідно з Інструкцією про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 03.12.2001 № 298/519 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2001р. за №1047/6238, прийняття рішень про застосування економічних або фінансових (штрафних) за фактами порушення державної дисципліни цін покладено на  Держцінінспекцію та відповідні державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

З наведеного випливає, що Держцінінспекція, приймаючи рішення про застосування санкцій за порушення держаної дисципліни цін, діє як орган державної влади у здійсненні управлінських функцій і, відповідно, як суб’єкт владних повноважень.

Рішення про застосування фінансових (штрафних) санкцій було було прийнято позивачем в межах наданих йому повноважень,  надіслано відповідачеві рекомендованим листом 31.10.06р. Рішення про застосування фінансових (штрафних) санкцій  відповідачем не оскаржене.

На момент проведення попереднього судового засідання рішення відповідачем не виконано, вилучена сума необґрунтовано одержаної виручки та стягнута сума штрафу не сплачені. Враховуючи, що відповідач добровільно рішення в повному обсязі не виконав, позивач правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення суми необґрунтовано одержаної виручки та штрафу.

Доказів скасування рішення в порядку адміністративного оскарження або судовому порядку на момент розгляду справи сторонами надано не було.

У відповідності з п. 15 ст. 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, надходження від санкцій (штрафів, пені тощо), що застосовуються за рішеннями органів виконавчої влади належать до доходів загального фонду Державного бюджету України на 2007 рік.

Враховуючи, що відповідач визнав адміністративний позов, такі його дії не суперечать закону та не порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси, а тому суд приймає визнання адміністративного позову відповідачем під час попереднього судового засідання, внаслідок чого  позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а  відповідачем  -  фізична  чи  юридична  особа,  судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Покладення на відповідача держмита у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, даною статтею не передбачено.

На підставі викладеного, суд не знаходить підстав для покладення на відповідача обов’язку сплачувати держмито за розгляд даної справи.

Керуючись ст. ст. 94,112,158–163,167,186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Компаньон”, м.Чернігів, вул..Ріпкинська, 3-Б (ідентифікаційний код 14245509, р/р 3 в “Полікомбанку”, МФО 353100)  в доход Державного бюджету України (отримувач: Держбюджет м. Чернігова, р/р 0002 в УДК в Чернігівській області, МФО 853592, код 22825965, КБК 21081100) 1166грн.40коп.  необґрунтовано одержаної виручки та штрафу.

Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили в разі надходження заяви особи, на користь якої ухвалено судове рішення.

Дана постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Чернігівської області в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була  подана у  двадцятиденний строк,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не  скасовано,  набирає  законної  сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                                      Т.Г.Оленич