ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

21.03.07                                                                                           Справа  № 12/126

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                  Дубник О.П.

суддів                                                      Орищин Г.В.

Якімець Г.Г.

При секретарі  судового  засідання      Ніколайчук С.В.

розглянув     апеляційну скаргу  державної податкової інспекції (далі ДПІ) у Корецькому районі від 18.01.07р. №210/10-06

на постанову господарського суду Рівненської області від 14.11.2006р.

у справі          №12/126

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Діпрофарма», м.Корець

до                    ДПІ у Корецькому районі, м.Корець

про          визнання нечинними податкового повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій

за участю представників

від  позивача –не з’явився;

від відповідача –Юрчук А.Є. –представник (дов. у справі).

Права та обов’язки згідно ст.ст.49,51 КАС України представникам сторони роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Позивач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, докази чого містяться в м матеріалах справи і заявив клопотання розглядати справу без участі його представника.

Постановою господарського суду Рівненської області від 14.11.2006р. у справі №12/126 (суддя М.І.Юрчук) задоволено позов ТзОВ «Діпрофарма»до ДПІ у Корецькому районі і визнано  нечинними податкове повідомлення-рішення Гощанської МДПІ від 25.01.06р. №/2 та рішення від 25.01.06р. №/2 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у повному обсязі з моменту їх прийняття.

Постанова суду мотивована п.п.5.1.7 п.5.1 ст.5 Закону України «Про податок на додану вартість», Переліком виробів медичного призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1949 від 17.12.03р., ч.2 ст.3 Закону України «Про лікарські засоби»,Технічними умовами України 26.1-5-2002, п.7 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», п.1.9 ст.9, абз.2 п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», п.п.2.5, 2.6, 2.7 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.01р. №253 (у редакції наказу ДПА України від 27.05.03р. №247), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.07.01р. за №567/5758, із змінами та доповненнями в редакції наказу ДПА України від 10.08.05р. №328 (далі Порядок №253), Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління НБ України від 15.12.06р. №637, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.01.05р. за №40/10320 (далі Положення №637), на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про підставність вимог позивача, оскільки останній, здійснюючи свою господарську діяльність на ринку продажу лікарських засобів та виробів медичного призначення, звільняється від оподаткуванням податком на додану вартість, а податковим органом неправомірно визначено позивачу штрафні (фінансові) санкції, застосувавши нечинний нормативний акт та прийнявши рішення про застосування фінансових санкцій,  за порушення в сфері готівкового обігу замість податкового повідомлення-рішення.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі ДПІ у Корецькому районі оскаржує рішення суду в частині визнання нечинним рішення №/2 від 25.01.06р., як прийняте з порушенням норм матеріального права, стверджуючи, що спірне рішення правомірно винесене податковим органом на підставі п.11 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»та Указу Президента України від 12.06.95р. №436 «Про застосування штрафних санкцій за зпорушення норм з регулювання обігу готівки», зокрема, апелянт вказує на те, що неоприбуткування в касі позивача готівки мало місце в березні та травні 2004р., коли Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління НБ України від 19.02.01р. №72, було чинне, тому просить суд апеляційної інстанції прийняти нове рішення про відмову в позові в цій частині.

У заперечені на апеляційну скаргу позивач не погоджується з доводами апелянта вважаючи, що місцевий господарський суд зробив вірний висновок та не порушив норми матеріального права, так як Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління НБ України від 19.02.01р. №72 втратило чинність відповідно до Положення №637, крім того, в даному випадку, податковий орган повинен був винести податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, а не рішення.

Заслухавши представника відповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, суд встановив наступне:

суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (ч.1 ст.195 КАС України).

Податковим органом не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення щодо задоволення вимог позивача в частині безпідставного визначення податку на додану вартість як податкового зобов’язання.

З матеріалів справи вбачається, що актом перевірки №159/23-24 від 19.10.05р. «Про результати позапланової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТзОВ «Діпрофарма»за період з 25.12.03р. по 27.09.05р.»зафіксовано порушення позивачем п.2.10, п.4.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, із змінами та доповненнями, затвердженими постановою Правління НБ України від 19.02.01р. №72 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.01р. за №237/5428, із змінами та доповненнями від 22.05.98р. №206 та від 11.05.99р. №491 (далі Положення №72), а саме: не оприбуткування позивачем готівкових коштів в касу підприємства в сумі 842,32 грн.: по чеках від 26.03.04р. – 320,16 грн., від 25.03.04р. –261 грн.; від 11.05.04р. –261,16 грн.

На підставі вказаного акту перевірки 21.10.05р.  відповідачем прийнято рішення №/0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій 4211,60 грн.

За наслідками адміністративного оскарження ТзОВ «Діпрофарма»цього рішення  Гощанська МДПІ 25.01.05р. прийняла аналогічне за своїм змістом попередньому рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/2, яким згідно з п.2.10, п.4.2 Положення №72, п.11 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», відповідно до Указу Президента України від 12.06.95р. №436 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», із змінами та доповненнями (далі Указ №436), до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 4211,60 грн.

Як вказано в спірному рішенні, згідно абз.2 п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. №№№222181-Ш, із змінами та доповненнями (далі Закон №2181-Ш), визначена позивачу штрафна (фінансова) санкція підлягає сплаті у 10-денний термін від дня отримання цього рішення.

Перевіряючими в ході перевірки встановлено, що 25.03.04р., 26.03.04р. та 11.05.04р. позивач отримав з Корецького відділення Ощадбанку по чеку готівкові кошти в сумі 261 грн., 320,16 грн., 261,16 грн. відповідно, які не оприбутковані в касу товариства, записів в касовій книзі, що свідчать про надходження готівки не відображено.

Жодними доказами факт вчинення правопорушення позивачем не спростовано.

Згідно із ст.1 ГК України цей кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Учасниками відносин у сфері господарювання відповідно до ст.2 ГК України є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією.

Відповідно до ст.4 ГК України не є предметом регулювання цього Кодексу адміністративні та інші відносини управління за участі суб'єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб'єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб'єкта господарювання.

Аналіз зазначених норм дає підстави суду апеляційної інстанції погодитись з думкою апелянта, що той в спірних правовідносинах не є суб’єктом, наділеним господарською компетенцією і безпосередньо не здіймає організаційно-господарські повноваження щодо суб’єкта господарювання.

Крім цього, згідно преамбули Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. №2181-Ш цей закон є спеціальним законом з питань оподаткування, тому прийняття відповідачем рішення, а не податкового повідомлення є правомірним.

Як встановлено судом першої інстанції, Положення №72 втратило чинність відповідно до Постанови Правління НБ України від 15.12.06р. №637 «Про затвердження положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.01.05р. за №40/10320.

З вищевказаного вбачається, що нове Положення №436 набрало чинності з грудня 2004 року, тобто на момент вчинення позивачем порушення (не оприбуткування готівки в касі підприємства в березні та травні 2004 року) діяло Положення №72.

Крім того, Указ №436, нормами якого передбачена відповідальність за не оприбуткування готівки в касі у п’ятикратному розмірі не оприбуткованої суми, не втратив сили.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова суду скасуванню, в позові про визнання нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 25.01.05р. №/2 слід відмовити.

Керуючись  ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, ч.5 ст. 254 п.п.6,7 розділу VІІ КАС України, –

Львівський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційну скаргу задоволити.

2.          Постанову господарського суду Рівненської області від 14.11.06р. у цій справі скасувати і прийняти нову постанову. Позов задоволити частково. У визнанні нечинним рішення Гощанської МДПІ про застосування штрафних (фінансових) санкцій до ТзОВ «Діпрофарма»від 25.01.05р. №/2 відмовити. Податкове повідомлення-рішення Гощанської МДПІ від 25.01.06р. №/2 про визначення ТзОВ «Діпрофарма»податку на додану вартість в сумі 5163 грн. визнати нечинним з моменту його прийняття в повному обсязі.

3.          Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути  оскаржена  в касаційному порядку згідно ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуюча-суддя                                                                  О.П. Дубник

суддя                                                                                        Г.В.Орищин

суддя                                                                                        Г.Г.Якімець