ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2007 р.                                                            Справа № 33/45-07

вх. № 726/3-33

Суддя господарського суду Савченко А.А.

при секретарі судового засідання Шаршакова Н.А.

за участю представників сторін:

позивача - Шабалтас В.П.,дов. № б/н від 01.03.2007р.  відповідача - не з'явився

розглянувши справу за позовом ТОВ "АТП - 16355" м. Харків

до  Комунального шляхово-експлуатаційного підприємства № 2, м. Харків

про стягнення 71327,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 71327,53грн., в тому числі 59760,00грн. основного боргу, 9691,20грн. пені, 1566,21грн. інфляційних, 310,12 грн. річних, за договором про надання транспортних послуг №18, укладеним між сторонами 18 серпня 2006 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов’язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

12.03.2007р. позивач наддав  до суду заяву про збільшення позовних вимог,яка прийнята судом до розгляду,   в якій просить суд стягнути  з відповідача 84321,63 грн.,  у тому числі 60680,00 грн. боргу, 20765,30 грн. пені, 1566,21 грн. інфляційних, 310,12 грн. 3 % річних.

Відповідач в судове засідання не з’явився, документів, витребуваних попередніми ухвалами не надав,   у  зв’язку  з чим   справа розглядається у відповідності до  вимог  ст.75  ГПК України    за  наявними  в  ній  матеріалами.

Суд, вислухавши пояснення   представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив  наступне.

18.08.2006р. між  сторонами було укладено    договір № 18   на надання транспортних   послуг.

У відповідності до умов   договору  відповідач (Замовник)     повинен був надавати  для  перевезення вантажі, а   позивач  (Виконавець)   повинен   був прийняти   їх    та  здійснити     перевезення  автомобільним   транспортом  згідно умов, передбачених даним  договором.

У відповідності до розділу №2  договору розрахунок за надані послуги  здійснюється  в безготівковій формі після  надання  позивачем   рахунку, акту виконаних робіт, податкової накладної.

Позивач виконав належним чином взяті на себе зобов’язання,  що підтверджується актами виконаних робіт за період з серпня 2006р. по грудень 2006р., підписаними    представниками сторін та  скріпленими печатками підприємств.  Відповідачеві були  виставлені рахунки на оплату   на  загальну суму 61680, 00 грн.. Але, в порушення ст. 526 ЦК України, відповідач не виконав належним чином взяті на  себе зобов’язання  в частині своєчасної оплати,  сплатив лише 1000 грн., внаслідок чого   утворилась  заборгованість    в розмірі 60680,00  грн., яка до цього часу не сплачена.  Матеріалами справи встановлено, що відповідачем   борг  за договором в розмірі 60680,00 грн. визнано в повному обсязі, що  підтверджено  актом звірки розрахунків від 21.03.2007р.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимогу позивача про   стягнення з відповідача  60680,00 грн. законною, обґрунтованою  та  підлягаючою задоволенню.

У відповідності зі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов’язання, за вимогою кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми боргу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позов в частині стягнення 1599,21 грн. інфляційних та 310,12 грн. 3% річних обґрунтованим та підлягаючим задоволенню.

При   дослідженні  матеріалів справи встановлено, що у  відповідності до  розділу №3 договору,  зобов’язання відповідача  за   неналежне виконання  договірних зобов’язань  забезпечуються   пенею  в розмірі   подвійної облікової ставки НБУ    за кожний день  прострочки.   Позивач  надав  розрахунок пені  в розмірі 0,5 % суми  платежів за кожний  день  прострочення внесення  провізної плати в розмірі  20765,30 грн.,  нарахованої на підставі  ст.104 Уставу автомобільного  транспорту.

Суд вважає вимогу про стягнення  пені підлягаючою частковому задоволенню, виходячи  з наступного.

Згідно до ст.231  Господарського кодексу України  Законом щодо окремих видів зобов’язань   може бути визначений розмір  штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін  не  допускається. Санкції за порушення грошових  зобов’язань  встановлюються в відсотках,  розмір яких  визначається  обліковою ставкою НБУ.

У відповідності   до преамбули   Закону „Про  відповідальність за  несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р.  цей закон  регулює  договірні правовідносини  між  платниками  та одержувачами  грошових коштів щодо відповідальності за  несвоєчасне   виконання    грошових    зобов'язань.     Суб'єктами     зазначених правовідносин  є   підприємства,  установи та організації незалежно від форм власності та господарювання,  а  також  фізичні  особи  - суб'єкти   підприємницької   діяльності.  Згідно до  статті   3 цього  закону  розмір   пені,  передбачений  статтею  1  цього  Закону,  обчислюється   від  суми  простроченого платежу та не  може  перевищувати  подвійної  облікової   ставки   Національного   банку України, що діяла у період, за  який  сплачується  пеня.

Оскільки умовами договору встановлено відповідальність  за порушення грошового  зобов’язання  в  вигляді  пені  в розмірі   подвійної облікової ставки НБУ    за кожний день  прострочки, що  відповідає  вимогам  Закону „Про  відповідальність за  несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р., суд  вважає   безпідставним  нарахування позивачем на підставі ст.104 Статуту автомобільного  транспорту  пені в розмірі, який перевищує встановлений  Законом  та  умовами  договору.    З урахуванням  вищевикладеного, суд вважає необхідним   задовольнити вимогу  про стягнення пені  в  розмірі   подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення в сумі  1821,13 грн.  за період з 01.09.2006р. по  02.03.2007р.

У відповідності із ст.ст.44, 49 ГПК України суд вважає необхідним витрати по сплаті державного мита у сумі 643,77  грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі  90,09 грн. покласти на відповідача пропорційно  розміру задоволених  позовних  вимог.

Керуючись  статтями  526, 625 ЦК України, ст.231 Господарського кодексу України,  статтями 1, 12, 47, 49, 82-84 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального шляхово-експлуатаційного   підприємства № 2 м.Харкова (код ЕДРПОУ 03359204, п/р № 2582 в ВДК в Харківській області, МФО 851011, свідоцтво платника ПДВ №28752527, індивідуальний податковий номер 17, м. Харків, вул. Пушкінська,104 )    на  користь  Товариства з обмеженою відповідальністю  „АТП-16355”, код ЕДРПОУ 332105360, п/рахунок 847 в філії ХЦО ПІБ,МФО 351458, свідоцтво платника ПДВ № 29146138, індивідуальний податковий номер 32, м.Харків, вул.. Ізмайлівська,11 а)  60680,00  грн. боргу, 1566,21 грн. інфляційних, 310,12 грн. річних, 1821,13 грн. пені, 643,77 витрат   по сплаті державного мита, 90,09 грн. витрат  на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати   наказ після набрання  рішенням  суду законної  сили.

В решті   позову  відмовити.

Суддя                                                                                            Савченко А.А.