СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29.03.07                                                                                 Справа № 8/62пн-ад.

Суддя  господарського суду Луганської області   Середа А.П.,  розглянувши матеріали  за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛСО», місто  Луганськ,

до Міського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації», місто Луганськ,

за участю Третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача –Третейського суду при Асоціації «Лойєр-Консалтінг-Груп», місто Луганськ,

та Третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Виконавчого комітету Луганської міської ради, місто Луганськ, -

про спонукання виконати певні дії, -

при секретарі судових засчідань Качановській О.А.,

в присутності представників сторін:

від позивача –Власов О.М., - довіреність №4 від 01.02.07 року,

від відповідача –Ніколенко К.В., - довіреність №б/н від 17.04.06 року;

від третьої особи на стороні позивача –Сєдих В.!. –паспорт ЕК №255472, вид. Жовтневим РВ ЛМУ УМВСУ в Луганській області 29.08.96 року;

від третьої особи на стороні відповідача –не прибув, -

в с т а н о в и в:

суть справи:   позивач у своїй позовній заяві просить:

визнати неправомірними дії Міського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» (далі –МКП «БТІ», - відповідач) щодо відмови у державній реєстрації права власності на об’єкт нерухомого майна –нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: місто Луганськ, вул. Леніна, 36-а, - а відмову №15/43-2344 –такою, що не відповідає закону;

зобов’язати Міське комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації»зареєструвати за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛСО» (далі –ТОВ «ЛСО», - позивач) право власності на об’єкт нерухомого майна –нежитлове приміщення, розташоване за адресою: місто Луганськ, вул. Леінна,36-а;

судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно до ст. 111 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАСУ), попереднє судове засідання призначене та фактично відбулося 16.02.07 року, за участю представників сторін та третьої особи на стороні позивача.

На підставі ст.ст.128 та 150 КАСУ розгляд справи було відкладено з 02 березня до 16 березня 2007 року та з 16 березня до 23 березня 2007 року –внаслідок неприбуття відповідача та необхідності витребувати додаткові докази для долучення до матеріалів справи; 23.03.07 року у судовому засіданні оголошено перерву до 29.03.07 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 23.03.07 року,          представник відповідача заявив клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача – Виконавчого комітету Луганської міської ради, пославшись на наступні обставини.

Рішеннями виконавчого комітету Луганської міської ради від 23.09.1993 року №389 та від 08.06.1994 року №246  об’єкт нерухомості, розташований у місті Луганську, вул. Леніна, 36-а, (тобто – предмет спору) - було передано до статутного фонду ТОВ «ЛСО», однак останнім до цього часу не отримано свідоцтво про право власності на це майно, а тому є підстави вважати, що воно до цього часу залишається у власності Луганської міської громади, тобто є комунальним майном.

Представники позивача та третьої особи не заперечили проти задоволення цього клопотання.

З урахуванням викладеного,  приймаючи до уваги те, що клопотання відповідає вимогам ст.ст.49, 51 та 133 КАСУ та має надто важливе значення для розгляду справи і прийняття по ній законного та обґрунтованого рішення, оскільки останнє може вплинути на права та охоронювані законом інтереси Виконавчого комітету Луганської міської ради та Луганської міської громади в цілому,  - суд задовольнив його у повному обсязі.

За клопотанням представників позивача та третьої особи на стороні позивача судове засідання, яке відбулося 29.03.07 року, - зафіксовано технічними засобами.

У цьому судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі. Крім того, він заявив  клопотання:

1)про долучення до матеріалів справи доказів вручення Третій особі, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –Виконавчому комітету Луганської міської ради копії позовної заяви, а також ухвали суду від 23.03.07 року та повістки – про явку до судового засідання, призначеного на 29.03.07 року, о 10 год. 00 хв. (у судовому засіданні, яке відбулося 23.03.07 року, представник позивача особисто попросив суд  доручити йому вручення перелічених документів виконавчому комітету Луганської міської ради, - це прохання  судом було задоволено);

2)про виправлення описки, припущеної, на думку представника позивача, судом в ухвалі від 23.03.07 року, а саме:

надруковано: «Представники позивача та третьої особи не заперечили проти задоволення цього клопотання», - хоча представники позивача та третьої особи  заперечували проти задоволення клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача –Виконавчого комітету Луганської міської ради у зв’язку з тим, що рішення за цією справою ніяким чином не може вплинути на їх законні права та обов’язки».

Розглянувши перше клопотання, враховуючи, що воно відповідає вимогам ст.ст.49, 51 та 133 КАСУ, а представники відповідача та третьої особи на стороні позивача не заперечують проти  його задоволення, -  суд задовольнив його.

Про результати вирішення другого клопотання буде сказано нижче у цій постанові.

Представник третьої особи на стороні позивача  позов підтримав; він також заявив клопотання, аналогічне за змістом другому клопотанню, заявленому представником позивача.

Розглянувши це клопотання, приймаючи до уваги:

думку представника відповідача з цього приводу, який пояснив, що він не пам’ятає, щоб представники позивача та третьої особи на його стороні у судовому засіданні, яке відбулося 23.03.07 року, заперечували проти задоволення  його (відповідача) клопотання про залучення до участі у справі в якості Третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Виконавчого комітету Луганської міської ради, - навпаки, - вони не заперечували проти цього;

враховуючи те, що  письмового заперечення проти цього клопотання представники позивача та третьої особи на його стороні до суду у судовому засіданні, яке відбулося 23.03.07 року, -  не надавали, а в усній формі висловили згоду з ним, - про що свідчить сам факт прохання з боку представника позивача доручити йому вручити Виконкому міськради ухвалу суду від 23.03.07 року (про залучення виконкому міськради до участі у справі в якості Третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача,  та повістку про явку до судового засідання, призначеного на 29.03.07 року);

враховуючи, що саме представник позивача у судовому засіданні, яке відбулося 29.03.07 року, надав до суду докази вручення вищезгаданих ухвали та повістки суду, а також  надання до суду ним же листа Управління комунальним майном Луганської міської ради (вих. №1-10/429 від 28.03.07 року) та додатків до нього, - які фактично можливо розцінити як відзив на позов, -

суд вважає, що вищевикладене клопотання (про виправлення описки в ухвалі суду від 23.03.07 року) представників позивача та третьої особи на його стороні не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними у ній доказами, а тому, керуючись ст. 133 КАСУ, - відхиляє його.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, про що також зазначив у своєму відзиві на нього (вих. №б/н від 23.03.07 року.

Третя особа на стороні відповідача  до судового засідання не прибула, участь свого представника у ньому не забезпечила, про причини неявки до суду не повідомила, хоча у належним чином поставлена до відома про дату, час та місце судового слухання (про це свідчить розписка представника виконкому міськради –про отримання ним 26.03.07 року повістки про явку до судового засідання, призначеного на 29.03.07 року, о 10 год. 00 хв.); свою думку щодо позову належним чином не висловила, надавши до суду лист, разом з додатками (вих. №1-10/429 від 28.03.07 року), з якого не вбачається її оцінка щодо заявленого позову, хоча і підтверджується факт передачі  виконавчим комітетом Луганської міської ради на користь ТОВ «ЛСО»спірного приміщення та іншого майна.

Представники сторін та третьої особи на стороні позивача не заперечують проти розгляду спору по суті у цьому судовому засіданні, за відсутності Третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

З урахуванням думки представників сторін та третьої особи на стороні позивача, приймаючи до уваги те, що термін судового розгляду адміністративного спору, встановлений ст. 99 КАСУ, закінчується сьогодні, - 29.03.07 року, а тому суд позбавлений можливості відкласти розгляд цієї справи, керуючись ст.ст. 40, 49, 51, частиною 6 ст. 71 та ст. 86 КАСУ, - суд здійснив розгляд спору по суті на підставі наявний у ній доказів, - тобто за відсутності Третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Виконавчого комітету Луганської міської ради.

Заслухавши представників сторін та третіх осіб, дослідивши  матеріали цієї справи, а також справи №03/23-2006 Третейського суду при Асоціації «Лойєр-Консалтінг-Груп», суд дійшов наступного.

І.1. Згідно матеріалам справи Третейського суду при Асоціації «Лойєр-Консалтінг-Груп»№03/23-2006, - 18.05.06 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛСО», - з одного боку, - та Українсько-Британське спільне підприємство «БРИТАНІКА», - з іншого боку, - уклали між собою Угоду про розгляд спору в третейському суді.

Як вбачається з тексту угоди, підставою для її укладення  став спір про визнання за ТОВ «ЛСО»права власності на нерухоме майно, а саме: на нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: місто Луганськ, вул. Леніна, 36-а (пункт 1.1 угоди).

Розгляд справи сторони доручили третейському судді Третейського суду при Асоціації «Лойєр-Консалтінг-Груп»Косяченку В.Ю. (п. 1.2 ).

2.До матеріалів цієї справи долучено рішення виконавчого комітету Луганської міської ради від 23.09.93 року №389 «Про передачу майна до статутного фонду», згідно якому  виконавчий комітет передає НА ПРАВАХ ВЛАСНОСТІ до статутного фонду  Малого багатопрофільного підприємства «Луганське страхове товариство»:

два підвальних приміщення, розташовані за адресою: місто Луганськ, вул. Радянська, 6 (які не є предметом спору по цій справі);

приміщення кінотеатру  повторного фільму загальною площею 347,65 кв. м залишковою вартістю (з урахуванням індексації) 2.328.756 карбованців, розташоване по вул. Леніна, 36 (у тому числі: фойє площею148,68 кв. м залишковою вартістю (з урахуванням індексації) 95091 карбованець; зал для глядачів, касовий вестибюль, кімнату кіномеханіків, підвальне приміщення під кінотеатром площею 202,0  кв. м), а також два сараї  загальною площею 173,8 кв. м (пункти 1; 2.3; та 3 названого рішення).

Пунктом 4 цього ж рішення голові комітету комунального майна  міста Луганська, спільно з директором «Луганського страхового товариства»,  доручено здійснити  державну перереєстрацію Малого багатопрофільного підприємства «Луганське страхове товариство», з урахуванням зміни частки міськвиконкому у статутному фонді згідно до прийнятого рішення.

25.12.93 року вказане у рішенні нерухоме майно, яке знаходиться по вул. Леніна, 36 міста Луганська, - ЖЕУ Ленінського району міста Луганська  передало Малому багатопрофільному підприємству «Луганське страхове товариство (далі –МБП «ЛСТ»), про що того ж дня складено та підписано акт прийому-передачі нежитлового приміщення.

2.1. Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у місті Луганську ради від 09.03.1997 року №204  вищезгаданому об’єкту нерухомості присвоєно адресу: місто Луганськ, вул. Леніна, 36-а.

2.2.  23.07.1996 року між Виконавчим комітетом Луганської міської ради, - з одного боку, - та Товариством з обмеженою відповідальністю   «ЛСО», - з іншого боку, - укладено договір №1585 на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди), згідно якому названий Виконавчий комітет на підставі рішення від 19.04.96 року №214/12 надає, а ТОВ «ЛСО»приймає у тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 0,0851 га (п. 1.1 договору), на умовах оренди, терміном на 10 років, для розміщення адміністративної будівлі, складу та частини будівлі по вул. Леніна, 36 (пункт 1.2).

Будь-який правовстановлюючий документ, передбачений чинним законодавством (свідоцтво про право власності та т.і.), на спірний об’єкт нерухомості, розташований за адресою: вул. Леніна, 36-а, -  який був би отриманий  ТОВ «ЛСО»та підтверджував його право власності  на майно, перелічене у цьому рішенні, - до справи НЕ ДОЛУЧЕНО.

До неї  також НЕ ДОЛУЧЕНО доказів того, що Мале багатопрофільне підприємство «Луганське страхове товариство»- та Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛСО»є правонаступниками своїх прав та обов’язків.

Будь-які дані з цього приводу у Статуті  ТОВ «ЛСО»(нова редакція), доданому до справи, - ВІДСУТНІ.

Судом звернуто увагу на те, що названий Статут, викладений  українською мовою,  не містить розшифрування абревіатури «ЛСО», - вона (абревіатура) у такому вигляду повторюється у всьому тексті Статуту.

4.До матеріалів справи третейського суду долучено договір оренди частки нежитлового приміщення  (без номера) від 03.01.06 року,  укладений між ТОВ «ЛСО» (Орендодавець), - з одного боку, - та Українсько-Британським спільним підприємством «Британіка»(Орендар), - з іншого боку, - згідно якому Орендодавець надає, а Орендар приймає у тимчасове користування наступну частку нежитлового приміщення (орендуємого об’єкту):

загальна площа –180 кв. м;

адреса місцезнаходження: м. Луганськ, вул. Леніна, 36-а;

орендований об’єкт знаходиться на балансі Орендодавця у стані, який робить можливою його нормальну експлуатацію;

орендований об’єкт буде використовуватися для його реконструкції під ресторан, за рахунок коштів Орендаря (пункти 1.1-1.4 договору).

Передача  приміщення в оренду не надає Орендарю права власності на орендований об’єкт (п. 2.3).

Термін дії договору –з моменту підписання  акту прийому-передачі –до 31.12.06 року (п. 7.1).

Цей договір НЕ МІСТИТЬ будь-яких даних про можливість переходу права власності на орендоване майно від Орендодавця –на користь Орендаря.

03.01.06 року між сторонами за договором складено та підписано акт приймання-передачі  цього нежитлового приміщення.

Таким чином, договір оренди набрав чинності 03 січня 2006 року.

5. За результатами розгляду вищезгаданого спору між ТОВ «ЛСО» та Українсько-Британським спільним підприємством «Британіка»(далі –УБСП «Британіка)- про визнання права власності на нерухоме майно - Третейським судом при Асоціації «Лойєр-Консалтінг-Груп»15.06.2006 року винесено рішення, згідно якому  позовні вимоги ТОВ «ЛСО»задоволено у повному обсязі:  за ним визнано право власності  на нерухоме майно –нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: місто Луганськ, вул. Леніна, 36-а, - при цьому у тексті рішення (у т.ч. його резолютивній частині) відсутня належна конкретизація того, право власності на ЯКЕ Ж саме майно з того, що знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Леніна, 36-а, - визнано за ТОВ «ЛСО».

Судом звернуто увагу на цю обставину  з урахуванням того, що  згідно договору оренди від 03.01.06 року Орендодавцем передано Орендарю приміщення площею 180 кв. м, - в той час, як згідно з вищецитованим рішенням Виконавчого комітету Луганської міської ради від 23.09.93 року № 389 обсяг  майна, переданого ним до статутного фонду МБП «Луганське страхове товариство»,  є значно більшим.

Мотивуючи прийняття такого рішення, Третейський суд у описовій його частині  послався на те, що 11 травня 2006 року відповідач по справі Третейського суду №03/23-2006 –УБСП «Британіка»- «звернувся до Позивача з вимогою про передачу йому  у власність вищевказаного нерухомого майна на підставі того, що Відповідач здійснив  значні поліпшення спірного нерухомого майна та володіє і користується  приміщенням з 2002 року, тому набув право власності на вказане нерухоме майно», - при цьому до матеріалів справи Третейського суду не надано ЖОДНОГО ДОКАЗУ:

факту знаходження з 2002 року у користуванні УБСП «Британіка»спірного майна;

доказів  фактичного здійснення УБСП «Британіка» будь-яких поліпшень орендованого майна;

в матеріалах справи відсутні БУДЬ-ЯКІ докази ОСПОРЮВАНЯЯ УБСП «Британіка»права власності ТОВ «ЛСО»на орендоване майно.

Незважаючи на це, Третейський суд при винесенні свого рішення послався на ст. 392 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що власник  майна може пред’явити  позов про визнання  його права власності, якщо це право оспорюється  або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

5.1.На підставі заяви ТОВ «ЛСО»Кам’янобрідський районний суд міста Луганська, незважаючи на те, що сторонами по спору по справі Третейського суду №03/23-2006 є тільки юридичні особи, -  26.06.06 року видав ТОВ «ЛСО»виконавчий лист №6-134/2006 –про визнання за ним  права власності на вищезгадане майно на підставі рішення Третейського суду від 15.06.06 року  по вищеназваній справі.

ІІ.При вирішенні цього спору господарський суд  Луганської області, не оспорюючи  рішення Третейського суду при Асоціації «Лойєр-Консалтінг-Груп»(далі –Третейський суд, - третя особа) від 15.06.06 року (справа №03/23-2006) по суті, - оцінює його критично та вважає, що його  винесено з порушенням вимог чинного законодавства, у т.ч.  Закону України від 11.05.04 року №1701-ІУ «Про третейські суди»(далі –ЗУ №1701-ІУ).

1.Так, до матеріалів  справи Третейського суду долучено Угоду від 18.05.06 року про розгляд спору у третейському суді, при цьому у пункті 1.1 Угоди сказано:

«сторони»домовилися  про те, що наступні спори між ними підлягають вирішенню у третейському суді при Асоціації «Лойєр-Консалтінг-Груп», а саме: спір про визнання за ТОВ «ЛСО»права власності на нерухоме майно: на нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: місто Луганськ, вул. Леніна, 36-а.

Тобто, сторони визначили конкретний третейський суд, в якому підлягає вирішенню спір.

У п. 1.2 тієї ж Угоди сказано, що розгляд спору сторони доручають третейському судді  названого суду Косяченку В.Ю.

З огляду на цю обставину господарський суд при вирішенні спору керується правилом частини 2 статті 12 ЗУ №1701-ІУ, у якій сказано, що якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також у разі вказівки у третейській угоді на конкретний постійно діючий  третейський суд, регламент  третейського суду  розглядається як невід»ємна частина третейської угоди.

Незважаючи на це, текст регламенту Третейського суду при Асоціації «Лойєр-Консалтінг-Груп»до матеріалів справи не додано.

2.Згідно пункту 3.1 розділу 3 «Учасники Товариства»Статуту ТОВ «ЛСО»одним з його учасників є Виконавчий комітет Луганської міської ради, - тобто орган місцевого самоврядування.

А пункт 6 частини 1 статті 6 ЗУ №1701-ІУ забороняє третейським судам розглядати справи, якщо однією із сторін  по них є орган місцевого самоврядування.

З матеріалів справи очевидно, що Третейський суд, прийнявши рішення по справі №03/23-2006, вирішив питання про права та обов’язки названого органу місцевого самоврядування, - хоча не мав на це правових підстав.

Таким чином, з урахуванням викладеного у пунктах 1 та 2 розділу ІІ цієї постанови, господарський суд Луганської області вважає, що Третейський суд при Асоціації «Лойєр-Коналтінг-Груп»,  крім того, при винесенні цього рішення також порушив вимоги  пункту 1 ст. 4 (щодо діяльності третейського суду на принципах законності)  та частини 1 статті 11 ЗУ №1701-ІУ ( стосовно того, що третейські суди вирішують спори на підставі Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів та міжнародних договорів України).

ІІІ.1.Згідно підпункту 1.5 пункту 1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.02 року №7/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 18.02.02 року №157/6445 (далі –Тимчасове положення №7/5), - обов’язковій реєстрації прав підлягає право власності  на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а також територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування та держави в особі  органів, уповноважених управляти державним майном.

З метою здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі рішення Третейського суду від 15.06.06 року (справа №03/23-2006) за ТОВ «ЛСО», - останнє 03.07.06 року звернулося до Міського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації»(місто Луганськ) з заявою про здійснення державної реєстрації на його ім’я права власності на нерухоме майно, яке знаходиться у місті Луганську, вул. Леніна, 36-а.

МКП «БТІ», розглянувши заяву ТОВ «ЛСО»з цього приводу, 06.11.06 року (вих. №15/43-2344), на підставі п.п. 3.1 п. 3 Тимчасового положення №7/5,  відмовило у державній реєстрації права власності Товариства на нерухоме майно, що знаходиться  за адресою: місто Луганськ, вул. Леніна, 36-а, - пославшись на те, що рішеннями виконавчого комітету Луганської міської ради від 23.09.1993 року №389 та від 08.06.1994 року №246  об’єкт нерухомості, розташований у місті Луганську, вул. Леніна, 36-а, (тобто –предмет спору) - було передано до статутного фонду ТОВ «ЛСО», - однак згідно матеріалів технічної інвентаризації  право власності на вищезазначений об’єкт не зареєстровано.

З огляду на це МКП «БТІ»вважає, що «на теперішній час мова йде про комунальну власність, та УБСП «Британіка»не є належним відповідачем по даній справі».

Ці дії МКП «БТІ»стали підставою для звернення позивача до господарського суду Луганської області з цим позовом, оскільки він вважає, що:

рішення МКП «БТІ»прийнято з порушенням вимог п.п. 3.1 п. 3 Тимчасового положення №7/5, а саме: з виходом за межі  наданих йому повноважень, - тому що «Відповідач надає свою правову оцінку  пред’явленого нашим  підприємством для реєстрації права власності вищевказаного рішення третейського суду Асоціації «Лойєр-Консалтінг-Груп»по справі №03/23-2006 від 15 червня 2006 року, та вважає, що воно, ніби то,  не відповідає вимогам чинного законодавства»;

відмова у державній реєстрації викладена у формі, яка суперечить вимогам  підпункту 3.2 п. 3 Тимчасового положення №7/5.

ІУ.Заслухавши представників сторін та третіх осіб, дослідивши та оцінивши матеріали  цієї справи, а також матеріали справи Третейського суду №03/23-2006,- суд дійшов висновку про те, що  позов НЕ підлягає задоволенню з наступних підстав.

1.Суд вважає встановленим, що вищезгадане рішення Третейського суду від 15.06.06 року прийнято з порушенням чинного законодавства, у тому числі –ЗУ №1701-ІУ, -  з причин, які  детально викладено у розділі ІІ цієї постанови.

2.Речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов’язковій державній реєстрації.

Така вимога викладена у:

а)підпункті 1.5 п. 1 Тимчасового положення №7/5, яке є чинним з 18.02.02 року;

б)ст.ст. 3 та 4 Закону України від 01.07.04 року №1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»(далі –ЗУ №1952-ІУ).

Згідно пункту 1 частини 1 ст. 4 названого Закону обов’язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме:

1)право власності на нерухоме майно.(…);

в)статті 182 Цивільного кодексу України (є чинним з 01.01.04 року), згідно якій право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Суд вважає, що вимоги, викладені у вищеперелічених нормативних актах щодо обов’язковості державної реєстрації прав на нерухоме майно, спростовують доводи представників позивача та третьої особи на його стороні, - про те, що такий порядок не діяв на момент передачі нерухомого майна виконавчим комітетом Луганської міської ради - на користь МБП «ЛСТ», а тому свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно позивачем правомірно не отримано до цього часу.

3.Державна реєстрація прав проводиться місцевими органами державної реєстрації прав виключно за місцем знаходження нерухомого майна, а саме: в містах Києві та Севастополі, місті обласного підпорядкування, районі (частина 4 ст. 5 ЗУ №1952-ІУ).

На відповідача по цій справі –МКП «БТІ»- відповідно до ст.ст. 5 та 7  названого Закону покладено обов’язок щодо здійснення державної реєстрації  прав на  нерухоме майно.

До числа його повноважень, між іншим, згідно абзацам 2 та  5 частини 2 статті 8 ЗУ №1952-ІУ, віднесено:

здійснення державної реєстрації прав власності, інших речових прав на нерухомість, їх обмежень, правочинів щодо нерухомого майна або відмова в такій реєстрації (абзац 2);

встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законів та інших нормативно-правових актів, а також відсутність суперечностей між заявленими речовими правами на об’єкт нерухомого майна, наявності інших підстав для державної реєстрації прав або відмови в такій реєстрації (абзац 5).

Підставами для відмови у державній реєстрації речових прав на нерухоме майно, згідно ст. 24 ЗУ №1952-ІУ, між іншим, є те, що:

із заявою про державну реєстрацію звернулася особа, яка відповідно до цього Закону не може бути суб’єктом права власності  на даний об’єкт нерухомого майна або представником такого суб’єкта (судом встановлено, що позивач НЕ ДОВІВ належним чином (документально), що він був власником спірного майна на час укладення договору оренди майна від 03.01.06 року, та що він  є ним на час розгляду господарським судом цього спору);

подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити  відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

3.1.Процедура відмови у здійсненні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно детально врегульована вищезгаданим Тимчасовим положенням №7/5, у тому числі:

абзацами 3 та 5 підпункту 3.1 п. 3, відповідно до яких реєстратор  встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об’єкт нерухомості;

приймає рішення про реєстрацію прав власності чи про відмову в реєстрації прав власності;

абзацом 5 підпункту 3.3 п. 3, - яким встановлено, що у реєстрації прав на нерухоме майно може бути відмовлено, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Положенням та іншими актами чинного законодавства України, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав і поданих документів  вимогам законодавства.

3.2.Що стосується питання відповідності форми рішення про відмову у здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, прийнятого МКП «БТІ», - вимогам чинного законодавства, - то суд виходить з наступного.

Підпунктом 3.2 п. 3 Тимчасового положення №7/5 встановлено, що рішення про відмову у державній реєстрації прав на нерухоме майно потребує письмового оформлення та повинно містити:

дату й місце прийняття рішення;

стислий опис майна, щодо якого приймається рішення;

підстави винесення рішення та правове обґрунтування;

реєстраційний номер об’єкта нерухомого майна (за наявності).

Рішення про відмову у реєстрації прав видається на бланку БТІ за формою, визначеною у додатку 6, посвідчується підписами реєстратора, начальника або уповноваженої ним особою та скріплюється печаткою БТІ.

Таким чином, з урахуванням наведених доводів та аналізу і оцінки наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що  МКП «БТІ»у даному випадку, відмовляючи у здійсненні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, діяло у відповідності до вимог чинного законодавства.

Дослідивши  рішення від 06.11.06 року (вих. №15/43-2344), суд дійшов висновку про те, що за своїм змістом воно повністю відповідає вимогам вищецитованого підпункту 3.2 п. 3 Тимчасового положення №7/5, - і лише не містить печатки МКП «БТІ», що, на думку суду, не тягне за собою його недійсності.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позивач належним чином НЕ довів законність та обґрунтованість своїх позовних вимог.

В той же час відповідач по справі, будучи суб’єктом, якому державою делеговані владні повноваження у сфері здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, - заперечуючи проти позову, - відповідно до частини 2 ст. 71 КАСУ довів законність своїх дій та рішень.

За таких обставин  позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 94 КАСУ, суд судові витрати покладає на позивача.

На підставі  викладеного,  ст.ст. 4, 11,16-18 Закону України від 11.05.04 року №1701-ІУ «Про третейські суди»; ст.ст. 4, 5,7,8, 24 Закону України від 01.07.04 року №1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; підпунктами 1.5 п. 1; п.п.3.1-3.3 п. 3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.02 року №157/6445, зареєстрованого у Мінюсті України  18.02.02 року №157/6445, керуючись ст.ст. 94, 158-163 та 167 Кодексу адміністративного судочинства  України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

1.У задоволенні позову  –відмовити.

2.Судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до частини 4 ст. 167 КАС України  за згодою прокурора та представників сторін у судовому засіданні 29.03.2007 року оголошено тільки вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови у повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу - з  дня  складення  в  повному обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову у повному обсязі складено та підписано 02.04.2007 року.

Суддя                                                                                             А.П.Середа