ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2007 р.                                                          Справа №  16/237-НА

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при секретарі                                                             ,

за участю представників сторін:

від позивача: Стефанишин С.Л., доручення від 27.09.2006 року,

від відповідача: Вознічук О.П., довіреність  № 256/06  від  17.01.2007 р.,

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі, смт. Ярмолинці Хмельницької області

на постанову господарського суду Хмельницької  області

від "09" жовтня 2006 р. у справі №  16/237-НА ( суддя Магера В.В. )

за  позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Берегиня", с. Сутківці  Ярмолинецького району Хмельницької області

до Управління Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі, смт. Ярмолинці Хмельницької області

про скасування рішення №137 від 18.04.2006 року УПФУ в Ярмолинецькому районі Хмельницької області про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Хмельницької області від 09 жовтня 2006 року у справі №16/237-НА частково  задоволено позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Берегиня" до Управління  Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі Хмельницької області про скасування рішення № 137 від 18.04.2006 року УПФУ в Ярмолинецькому районі Хмельницької області про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків.

Скасовано рішення №137 від 18.04.2006 року, прийняте Управлінням Пенсійного фонду в Ярмолинецькому районі в частині визначення позивачу фінансових санкцій в розмірі 18505,93грн. та пені в сумі 27274,58грн., а всього на загальну суму 45780,51грн. за несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Берегиня" 1,70грн. витрат по сплаті державного мита.

Відовлено в решті позову.

Не погоджуючись з прийнятою по справі постановою,  Управління  Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі Хмельницької області звернулося до Житомирського  апеляційного господарського  суду з апеляційною скаргою, в якій просить  скасувати вищезазначений  судовий  акт  та прийняти новий , яким  стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Берегиня"  55132,91грн. штрафних санкцій.

В огрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що при прийнятті оскарженого судового акту місцевим господарським допущено порушення норм матеріального права, а саме,  до спірних правовідносин   не застосовано  п.16 Прикінцевих  положень Закону України " Про загальнобов'язкове державне  пенсійне страхування ".

Стверджує, що з урахуванням вимог п.2 ст. 20 зазначеного Закону  страхувальники зобов'язані  сплачувати  страхові внески, нараховані  за відповідний базовий  звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів  з дня закінчення цього періоду.

В уточнюючих доводах до апеляційної скарги ( а.с. 95-97 ) Управління  Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі зазначило, що судом  першої інстанції при прийнятті  по справі постанови не було враховано  положення ч.1 с.5 Закону України " Про загальнообов'язкове  державне пенсійне страхування ", який регулює  відносини, що  виникають між суб'єктами  системи  загальнообов'язкового  державного пенсійного страхування.

Стверджувало також, що  відповідно до  п.16 Прикінцевих положень  зазначеного Закону погашення заборгованості  зі сплати  збору на  обов'язкове державне пенсійне страхування, що виникла  до 01.01.2004 р.  та не погашена  у встановленому законом порядку, здійснюється відповідно до ст. 106 Закону України                      " Про загальнообов'язкове  державне пенсійне страхування ".

У судовому засіданні представник особи, що подала апеляційну скаргу, доводи скарги підтримав у повному обсязі, просить  скасувати  постанову  господарського суду Хмельницької області від 09 жовтня 2006 року.

Представник  позивача у судовому засіданні та у  запереченнях, поданих на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив:

- до вступу  в дію  Закону України " Про  загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " нарахування  штрафних санкцій  за несвоєчасну  сплату збору  регулювалося Законом № 2181;

- положеннями вищезазначеного Закону не надано право Управлінню Пенсійного фонду  та його територіальним відділенням   нараховувати  фінансові санкції, пеню, збір  на обов'язкове  державне пенсійне страхування, порядок сплати  та стягнення якого  до 01.01.2004 р.  регулювалось  Законом України " Про порядок погашення зобов'язань перед  бюджетами та державними цільовими фондами ", який є спеціальним законом з питань  оподаткування;

- станом на 01.01.2004 р.  борг  зі сплати  збору на обов'язкове  державне пенсійне страхування, що виник до січня 2004 р. та не був погашений у встановленому законом порядку, становив 60324,63 грн.; протягом 2004 - 2006 р. СТОВ " Берегиня "  погашало податковий  борг зі сплати  збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що виник до січня 2004 р.

Заслухавши у судовому засіданні  повноважних представників сторін, перевіривши у повному обсязі законність та обгрунтованість прийнятої по справі постанови, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління  Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Берегиня" у липні місяці 2006 р.  звернулося до господарського суду Хмельницької області  з позовною заявою про скасування рішення №137 від 18.04.2006 року УПФУ в Ярмолинецькому районі Хмельницької області про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків.

Мотивуючи доводи  позовної заяви,   позивач зазначав, що УПФУ в Ярмолинецькому районі  рішенням № 137 від 18.04.2006 р.  про застосування  штрафних санкцій  за несвоєчасно  обчислені та не сплачені  страхові внески нарахувало позивачу  штраф у розмірі 22842,39 грн. та пеню у розмірі                         32290,52 грн.

Стверджувало, що протягом 2004 р. - 2006 р. СТОВ " Берегиня "  погашало податковий борг  зі сплати збору на обов'язкове   державне пенсійне страхування, що виник  до 01.01.2004 р.

Вважав, що посилання відповідача на ст. 106 Закону України " Про загальнообов'язкове  державне пенсійне страхування " при  застосуванні фінансових  санкцій та нарахуванні пені  за несвоєчасну  сплату збору, що виник до 01.01.2004 р. та не погашений у встановленому законом порядку, є невірним.

Господарський  суд  Хмельницької області, частково задовольняючи позовні вимоги  Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Берегиня", прийнятий  по справі судовий акт мотивував тим, що законодавцем не визначена  можливість  Пенсійного фонду чи його територіальних  органів нараховувати  фінансові сакції, пеню,  збір  на обов'язкове державне пенсійне страхування, порядок сплати  та стягнення  якого, до 01.01.2004 р.  регулювалося Законом України "Про порядок погашення зобов'язань перед  бюджетами та державними цільовими фондами ", норми якого також передбачали  порядок нарахування  штрафних ( фінансових ) санкцій за несвоєчасну  сплату збору до фонду.

Сплата  внесків  до Пенсійного фонду України  до вступу  в дію  Закону України " Про загальнообов'язкове  державне пенсійне страхування " 01.01.2004 р.  регулювалась Законом  України "Про порядок погашення зобов'язань перед  бюджетами та державними цільовими фондами ", що вступив в дію з 01.04.2001 р.,  у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що  нарахування  відповідачем штрафних  санкцій за  несвоєчасну сплату  збору  повинно  було здійснюватись  відповідно до Закону Укарїни № 2181.

Суд також зазначив, що  вимоги позивача в частині скасування  рішення відповідача  3 137 від 18.04.2006 р.  стосовно застосування штрафних фінансових санкцій у розмірі 18505,93 грн. та  пені у сумі 27274,58 грн., нараховані на заборгованість  перед Фондом за період  з 31.12.2001 р. по 31.12.2003 р., є обгрунтованими.

Однак, суд першої інстанції при розгляді справи  допустив  порушення норм матеріального права, у зв'язку з чим  колегія суддів вважає, що постанову  господарського суду Хмельницької області від 09 жовтня 2006 року  слід скасувати  з наступних підстав.

Рішенням Управління  Пенсійного фонду України у Ярмолинецькому районі  від 18.04.2006 р. № 137  про застосування  фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну  сплату страхувальникам страхових внесків  на підставі п.2 ст. 106 Закону України  " Про загальнообов'язкове  державне пенсійне страхування " за несвоєчасну  сплату  трахувальниками страхових внесків  застосовано до СТОВ " Берегиня " стягнення  у вигляді штрафу  у розмірі 50%  в сумі 22842,39 грн. та пеню у розмірі 32290,52 грн.  ( а.с. 5 ).

Відповідно до картки особового рахунку  страхувальника - СТОВ " Берегиня "  відповідачем визначено період  розрахунку  з 01.01.2004 р. по 22.09.2006 р. боргу по фінансовим санкціям  підприємства ( а.с.60-66 ).

Наявні в матеріалах справи  платіжні доручення  свідчать про  часткове погашення СТОВ " Берегиня "  внесків до Управління Пенсійного фонду України у Ярмолинецькому районі ( а.с.  101 - 112 ).

Статтею 1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього  Закону  сплачують  страхові  внески  на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхові внески  - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове  державне  пенсійне  страхування,  сплачені згідно  із  законодавством,  що діяло раніше;  кошти,  сплачені на загальнообов'язкове  державне пенсійне  страхування  відповідно  до цього Закону.

У    відповідності до вимог п. 1 ст. 14 зазначеного Закону страхувальниками є: роботодавці: підприємства, установи і організації,  створені відповідно до законодавства  України,  незалежно  від  форми   власності, виду діяльності  та  господарювання,  об'єднання громадян,  профспілки, політичні партії (у тому числі філії,  представництва,  відділення та  інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств,  установ, організацій,  об'єднань громадян,  профспілок,  політичних партій, які  мають  окремий  баланс  і  самостійно  ведуть  розрахунки  із застрахованими особами),  фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності  та  інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,  які обрали особливий спосіб оподаткування  (фіксований  податок,  єдиний  податок,  фіксований сільськогосподарський  податок,  придбали   спеціальний   торговий патент),  які   використовують  працю  фізичних  осіб  трудового договору (контракту) або на інших  умовах,  передбачених законодавством,  або за договорами цивільно-правового   характеру.

Платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати,  обчислювати  і  сплачувати  в   установлені строки та в повному обсязі страхові внески ( п.6 ст. 17 вказаного Закону) .

Відповідно до п. 6 ст. 20 зазначеного Закону страхувальники  зобов'язані  сплачувати  страхові  внески, нараховані за відповідний базовий звітний період,  не пізніше  ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно ч.ч.1,2  ст. 106   Закону у разі виявлення  своєчасно  не  сплачених  сум  страхових внесків  страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми  страхових  внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,  визначені  ст. 20  цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою статті  20  цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і  стягуються  з  нарахуванням  пені  та застосуванням фінансових санкцій.

Частиною 8 зазначеної норми Закону передбачено, що на недоїмку нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми  недоплати  за кожний день  прострочення  платежу.

У відповідності до  пункту 2 ч.9  ст. 106 Закону  виконавчі органи  Пенсійного фонду застосовують до  страхувальників  за несплату  або несвоєчасну  сплату  страхувальниками  страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами  Пенсійного  фонду, накладається  штраф залежно від  строку затримки платежу. Одночасно  на суми  своєчасно не  сплачених  ( не перерахованих )   страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня  в розмірі 0,1 відсотка  зазначених сум коштів, розрахована  за кожний  день прострочення  платежу.

Територіальні  органи  Пенсійного  фонду  за  формою  і у строки,  визначені   правлінням   Пенсійного   фонду,   надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.  Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно ст. 106 даного Закону, у разі  якщо страхувальник, який одержав вимогу і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму, не узгодив вимогу, або не оскаржив її в судовому порядку дана вимога являється узгодженою, а борг визнаним.

Крім того, п.9.3.2 Інструкції про порядок  обчислення і сплати страхувальниками  та застрахованими особами  внесків  на загальнообов'язкове  державне пенсійне страхування  до Пенсійного Фонду  України передбачено, що у разі, коли  страхувальник не сплачує  ( не перераховує ) або несвоєчасно  сплачує ( несвоєчасно перераховує )  страхові внески, у тому числі донараховані ним самостійно  або органами  Пенсійного фонду, накладається штраф  незалежно  від строку затримки платежу та приймається  рішення  одне на всю суму  сплаченої ( погашеної )  недоїмки  за період  від 91 календарного дня  до дня  фактичного погашення  всієї суми  недоїмки незалежно  від кількості випадків  сплати  за цей період.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення  Управління ПФУ в Ярмолинецькому районі від 18.04.2006 р. № 137 до позивача застосовано штрафні санкції  за період з 31.12.2001 р. по 22.08.2005 р.

Суд першої інстанції, виходячи  з положень Закону України " Про  порядок погашення  зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами ", за правилами  якого  відбувалось стягнення  заборгованості у частині  спірного періоду до 01.01.2004 р. ( вступив у дію Закону України " Про загальнообов'язкове  державне пенсійне страхування " ), помилково  застосував норми  матеріального права, не врахувавши, що на момент прийняття  рішення  відповідачем  дія  положень ст. 106 Закону № 1058 - IV від 09.07.2003 р.  була розповсюджена  також і на  заборгованість зі сплати  збору на обов'язкове  державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.1 ст.16 Прикінцевих положень Закону України " Про загальнообов'язкове  державне пенсійне страхування " до приведення законодавства України  у відповідність із цим Законом  закони України та інші  нормативно - правові акти застосовуються  в частині, що не суперечить цьому Закону.

З урахуванням вимог ч.3 ст. 16 Прикінцевих положень  зазначеного Закону погашення заборгованості  зі сплати збору  на обов'язкове  державне пенсійне страхування, що виникла  до 1 січня 2004 року і не погашена в установленому  порядку,  здійснюється відповідно до  ст. 106 цього Закону.

Отже, Закон України " Про загальнообов'язкове  державне пенсійне  страхування ", який вступив в дію з 01.01.2004 р., є  спеціальним законом  стосовно сплати страхувальниками  страхових внесків до Пенсійного фонду, а тому, з урахуванням вимог ст. 106 Закону Управління Пенсійного фонду України у Ярмолинецькому районі на час виникнення спірних правовідносин, правомірно  застосувало до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Берегиня" фінансові санкції та нарахувало пеню  за несвоєчасну сплату  страхових внесків.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Ярмолинецькому районі Хмельницької області  слід задовольнити, скасувавши постанову господарського суду Хмельницької області від 09 жовтня 2006 року  в частині задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160,195,196, 198,202, 205, 207, 212, 254, п.п. 6 і 7Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі Хмельницької області, смт.Ярмолинці Хмельницької області задовольнити.

2. Постанову господарського суду Хмельницької області від 09 жовтня 2006 року у справі №16/237-НА скасувати в частині задоволення позову.

Резолютивну частину постанови викласти в наступній редакції:

"В задоволенні позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Берегиня" відмовити повністю."

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення постанови в повному обсязі.

4. Справу №16/237-НА повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий   суддя

судді: