АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
Путятинський, 3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2007 р.
Справа №  20/71-нА

Житомирський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Горшкової Н.Ф.

суддів:
Майора Г.І.

Філіпової Т.Л.

при
секретарі                                                            Чайці
О.С. ,

за
участю представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_2, довіреність від 11.02.2005 року,

від
відповідача:  Урсуляк Н.П., довіреність
№13979/10/10-017 від 28.08.2005 року,

розглянувши
апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності - приватного підприємця
ОСОБА_1, м.Кам'янець-Подільський

на
постанову господарського суду Хмельницької
області

від
"15" травня 2006 р. у справі №  20/71-нА (суддя Гладій С.В.)

за  позовом Приватного підприємця ОСОБА_1,
м.Кам'янець-Подільський

до
Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької
області, м.Кам'янець-Подільський

про
скасування податкових повідомлень-рішень НОМЕР_1 від 05.01.2005року,  НОМЕР_2 від 08.02.2005 року, НОМЕР_3 від
05.04.2005 року про донарахування ПДВ в сумі 9005 грн. та штрафної санкції в
сумі 4502,50 грн., НОМЕР_4 від 05.01.2005 року НОМЕР_5 від 08.02.2005 року про
нарахування прибуткового податку з громадян в сумі 8320,60 грн. та застосування
штрафної санкції в сумі 16641,20 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського
суду Хмельницької області від 15.05.2006 року у справі №20/71-НА відмовлено в
задоволенні позову Суб'єкта підприємницької діяльності - приватного  підприємця ОСОБА_1 до Кам'янець-Подільської
об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області, м. Кам'янець -
Подільський про скасування податкових повідомлень-рішень  НОМЕР_1 від 05.01.2005 року,  НОМЕР_2 від 08.02.2005 року, НОМЕР_3 від
05.04.2005 року про донарахування ПДВ в сумі 9005 грн. та штрафної санкції в
сумі 4502,50 грн., НОМЕР_4 від 05.01.2005 року НОМЕР_5 від 08.02.2005 року про
нарахування прибуткового податку з громадян в сумі 8320,60грн. та застосування
штрафної санкції в сумі 16641,20 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Приватний підприємець
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану
постанову  та прийняти новий судовий акт,
яким позов задовольнити,  посилаючись на
неправильне застосування норм матеріального права.

Обґрунтовуючи доводи скарги, позивач посилається  на те, що придбане 10.08.2001року позивачем
нежитлове приміщення не використовувалось у підприємницькій діяльності з
моменту його придбання, відповідно і амортизаційні нарахування не проводились.
Таким чином, нежитлове приміщення з моменту його придбання являлось
невиробничим фондом, а не основним фондом групи 1, оскільки не
використовувалось у господарській діяльності платника податку протягом усього
часу перебування такого приміщення у власності платника.

Отже, у разі безоплатної передачі платником податку на додану
вартість невиробничого фонду на користь фізичної особи, нарахування податку на
додану вартість здійснюється за звичайною ціною, у даному випадку - за
експертною оцінкою, без врахування балансової вартості такого невиробничого
фонду.

Щодо нарахування прибуткового податку з громадян позивач зазначає,
що  відповідно до договору дарування від
21.03.2003 року, громадянка України ОСОБА_1 безоплатно передала у власність
(подарувала) громадянці України ОСОБА_3 нежитлове приміщення загальною площею
132,9 кв. м. Тобто, відчуження нерухомого майна на користь фізичної особи було
здійснене позивачем як фізичною особою, що не виступає суб'єктом
підприємницької діяльності, тому нарахування та сплата прибуткового податку, у
разі наявності підстав для його сплати, повинно здійснюватись безпосередньо
особою, яка отримала дохід, а не особою, яка його сплатила.

Позивач вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував
ст.ст. 8 та 11 Декрету КМ України "Про прибутковий податок з
громадян".

Зазначає, що навіть і у разі, коли фізична особа зі статусом
суб'єкта підприємницької діяльності безоплатно передає іншій фізичній особі
майно, у даному випадку нерухомість, у такого суб'єкта підприємницької
діяльності відсутній встановлений законодавством обов'язок та не передбачений
механізм утримання із такого доходу суми прибуткового податку.

Вважає, що у Кам'янець-Подільської ОДПІ відсутні законні підстави
для донарахування позивачу прибуткового податку із суми майна, яке безоплатно передано
фізичній особі, оскільки приватний підприємець не повинен був в силу приписів
розділу IV Декрету утримувати прибутковий податок із вартості майна, яке
подаровано фізичній особі, оскільки обов'язок сплати такого податку за
результатами звітного року законодавством прямо покладено на самого
громадянина.

Відсутність такого обов'язку виключає можливість стягнення з
підприємця не утримані та не перераховані до бюджету суми податку, як це
передбачено частиною 3 статті 20 Декрету.

Також вважає неправомірним застосування штрафних санкцій в сумі
16641,20грн., оскільки обов'язку утримання податку у джерела виплати на
позивача законом не покладено.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі, вважає постанову господарського суду
Хмельницької області необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам
матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим просить апеляційну
скаргу задовольнити, постанову господарського суду Хмельницької області
скасувати та прийняти новий судовий акт про задоволення позову.

Відповідач в письмових поясненнях на апеляційну скаргу (т.2,
а.с.1-2) та його представник в засіданні суду заперечують проти доводів,
викладених в апеляційній скарзі, вважають постанову господарського суду
Хмельницької області  обґрунтованою та
законною, а апеляційну скаргу - безпідставною, в зв'язку з чим просять  постанову господарського суду Хмельницької
області без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Пояснили, що згідно
ст.11 Декрету КМУ "Про прибутковий податок з громадян" оподаткуванню
підлягають  доходи громадян, одержані
ними від підприємств, установ, організацій і фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності не за місцем основної роботи, в тому числі за
сумісництвом, за виконання разових та інших робіт, здійснюваних на основі
договорів цивільно-правового характеру. При даруванні нежитлового приміщення по
АДРЕСА_1 підприємцем ОСОБА_1 громадянці ОСОБА_3 була укладена угода
цивільно-правового характеру від 21.03.2003р., посвідчена державним нотаріусом
Першої  Кам'янець-Подільської державної
нотконтори, яка є підставою для оподаткування прибутковим податком згідно ст.11
Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з
громадян". Згідно ст.12 цього ж Декрету податок утримується у джерела
виплати  (у даному випадку у ПП ОСОБА_1)
і перераховується до бюджету в порядку, передбаченому чинним
законодавством.  Зазначають, що в
порушення п. п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України  „Про податок на додану вартість”, при
даруванні вищезазначеного приміщення в суму податкових зобов'язань за 1 квартал
2003 року, підприємцем до податкового зобов'язання включено ПДВ у розмірі
6995,00 грн.,  який обчислений з
експертної оцінки приміщення, а не з його балансової вартості, тобто занижено
суму податкового зобов'язання на різницю - 9005,00 грн. та  в порушення ст.11, п.п."а" п.2
ст.19 Декрету КМ України „Про прибутковий податок з громадян”, ПП ОСОБА_1 не
утримано та не сплачено до бюджету прибутковий податок з доходу фізичної особи
не за основним місцем роботи в розмірі 8320,60грн.

Посилається на те, що фізична особа - суб'єкт підприємницької
діяльності не являється юридичною особою і платником податку на прибуток, не
має обов'язку ведення бухгалтерського обліку, тому формує витрати за переліком
ст. 5 „Валові витрати” і відповідно до ст. 8 „Амортизація” Закону України „Про
оподаткування прибутку підприємств” з деякими особливостями. Вважає, що  на підставі п.п.8.2.1 та п.п.8.2.2 п.8.2 ст.8
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" придбане приміщення відноситься до основних
фондів групи 1, балансова вартість яких складає 96000,00грн., в тому числі ПДВ
16000,00грн.  Оскільки, операцій з
придбання інших основних фондів та виведення з експлуатації основних фондів не
було, амортизаційні відрахування не нараховувались, а балансова вартість
основних фондів -  придбаного приміщення
- не змінилась і, на момент відчуження (дарування), станом на 28.02.2003 року
складала 96000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 16000,00 грн.).

Відповідно до п. 4.9 ст. 4 Закону України „Про податок на додану
вартість”, якщо основні виробничі фонди або невиробничі фонди ліквідуються за
самостійним рішенням платника податку чи безоплатно передаються особі, не
зареєстрованій платником податку, а також у разі переведення основних фондів до
складу невиробничих фондів, така ліквідація, безоплатна передача чи переведення
розглядаються для цілей оподаткування як продаж таких основних виробничих
фондів або невиробничих фондів за звичайними цінами, що діють на момент такого
продажу, а для основних фондів групи 1 - за звичайними цінами, але не менше їх
балансової вартості.

Згідно розпорядження в.о. голови Житомирського апеляційного
господарського суду від 21.02.2007р. №292 розгляд апеляційної скарги ПП ОСОБА_1
здійснюється колегією суддів у складі: головуючого судді Горшкової Н.Ф.,
суддів  Майора Г.І. та Філіпової Т.Л.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується
матеріалами справи в листопаді-грудні 2004р. Кам'янець-Подільською ОДПІ
проведено документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства
суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 за період з
01.01.2002р. по 30.09.2004р., за результатами якої складено акт від 30.12.2004
року за НОМЕР_6 171НОМЕР_9 (т.1, а.с.7-11).

З акту перевірки вбачається, що в серпні 2001 року згідно
договору, за накладною НОМЕР_7 від 10.08.2001р., податковою накладною НОМЕР_7
від 10.08.2001р. підприємцем ОСОБА_1 придбано у ПП „Анжета” нежитлове
приміщення для використання в підприємницькій діяльності на загальну суму
96000,00 грн., в т.ч. ПДВ 16000,00грн. Суму податку на додану вартість в
розмірі 16000,00грн. включено в суму податкового кредиту декларації з ПДВ за
серпень 2001 року.

Згідно угоди дарування від 21.03.2003 року зазначене нежитлове
приміщення підприємцем ОСОБА_1 подароване фізичній особі - ОСОБА_3 Вартість
приміщення визначена експертною оцінкою Хмельницької філії ТОВ „Експерт” в
розмірі 41968,00грн.

При даруванні вищезазначеного приміщення в суму податкових
зобов'язань за 1 квартал 2003 року, підприємцем включено ПДВ у розмірі 6995,00
грн., тобто в порушення п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону  України "Про податок на додану
вартість" занижено суму податкового зобов'язання з ПДВ на різницю -
9005,00 грн., оскільки при даруванні будинку фізичній особі - не платнику ПДВ,
ціна будинку для оподаткування взята по експертній оцінці, а не по балансовій
вартості.

Також перевіряючими
встановлено, що при даруванні цього ж будинку, в порушення ст.11,
пп."а" п.2 ст.19 Декрету КМ України "Про прибутковий податок з
громадян" ПП ОСОБА_1 не утримано та не сплачено до бюджету прибутковий
податок з доходу фізичної особи не за основним місцем роботи.

За результатами перевірки, на підставі акту Кам'янець-Подільською
ОДПІ 05.01.2005 року прийняті:

- податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1 (т.1, а.с.94), яким
позивачу на підставі пп."б" п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" та п.п. 7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість" визначено суму податкового
зобов'язання за платежем „податок на додану вартість” в розмірі 13507,50 грн.,
з яких 9005,00грн. основного платежу та 4502,50грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення-рішення НОМЕР_4 (т.1, а.с.95), яким
позивачу на підставі пп."б" п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами", ст.11, п.2а ст.19 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" визначено суму
податкового зобов'язання за платежем „прибутковий податок із заробітної
плати" в розмірі 24961,80грн., з яких 8320,60грн. основного платежу та
16641,20грн. штрафних санкцій.

За результатами розгляду вищевказаних податкових
повідомлень-рішень в порядку адміністративного оскарження, спірні
повідомлення-рішення залишені без  змін
та прийняті податкові повідомлення-рішення НОМЕР_2 від 08.02.2005 року (т.1,
а.с.104), НОМЕР_3 від 05.04.2005 року (т.1, а.с.93) про донарахування ПДВ в сумі
9005 грн. та штрафної санкції в сумі 4502,50 грн., а також НОМЕР_5 від
08.02.2005 року (т.1, а.с.96) про нарахування прибуткового податку з громадян в
сумі 8320,60грн. та застосування штрафної санкції в сумі 16641,20 грн., тобто
вказаними податковими повідомленнями-рішеннями донараховані  аналогічні суми податку на додану вартість,
прибуткового податку  та застосовані
аналогічні штрафні санкції.

Не погоджуючись з вищевказаними податковими
повідомленнями-рішеннями,  позивач подав
до господарського суду позовну заяву, в якій з урахуванням уточнень просив
скасувати податкові повідомлення-рішення
НОМЕР_1 від 05.01.2005 року,
НОМЕР_2 від 08.02.2005 року, НОМЕР_3 від 05.04.2005 року про
донарахування ПДВ в сумі 9005грн. та штрафної санкції в сумі 4502,50грн.,
НОМЕР_4 від 05.01.2005 року, НОМЕР_5 від 08.02.2005 року про нарахування
прибуткового податку з громадян в сумі 8320,60грн. та застосування штрафної
санкції в сумі 16641,20 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції  виходив з того, що оскільки операції з
придбання інших основних фондів та виведення з експлуатації основних фондів
позивачем не проводилось, амортизаційні відрахування не нараховувались, тому
балансова вартість основних фондів (нежитлового приміщення) на момент
відчуження не змінилась. Відповідно до п. 4.9 ст. 4 Закону України „Про податок
на додану вартість”, якщо основні виробничі фонди або невиробничі фонди
ліквідуються за самостійним рішенням платника податку чи безоплатно передаються
особі, не зареєстрованій платником податку, а також у разі переведення основних
фондів до складу невиробничих фондів, така ліквідація, безоплатна передача чи
переведення розглядаються для цілей оподаткування як продаж таких основних
виробничих фондів або невиробничих фондів за звичайними цінами, що діють на
момент такого продажу, а для основних фондів групи 1 - за звичайними цінами,
але не менше їх балансової вартості.

Щодо нарахування прибуткового податку судом враховано ст.ст. 8, 11
Декрету КМ України „Про прибутковий податок з громадян”, згідно з якими до
доходів громадян відносяться доходи, одержані ними від підприємств, установ,
організацій усіх форм власності, фізичних осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності за виконання трудових обов'язків, в тому числі за сумісництвом, за
виконання разових та інших робіт, здійснюваних на основі договорів підряду та
інших договорів цивільно-правового характеру, а також інші доходи, що
утворилися в результаті надання за рахунок коштів підприємств, установ,
організацій, фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності працівникам
матеріальних і соціальних благ у грошовій і матеріальній формах. Тому,
дарування підприємцем приміщення фізичній особі розцінено як одержання фізичною
особою матеріальних благ у натуральній формі, а отже вартість такого приміщення
включається до складу сукупного оподатковуваного доходу в тому місяці, в якому
приміщення передано йому у власність і обкладається прибутковим податком за
шкалою ставок прогресивного оподаткування доходів громадян.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим
господарським судом норм матеріального та процесуального законодавства,  апеляційний господарський суд вважає скаргу
частково обґрунтованою, виходячи  з
наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, нежитлове приміщення позивачем
придбане як основний фонд для подальшого використання в господарській
діяльності за балансовою вартістю 96000,00 грн. Сума ПДВ в розмірі 16000,00
грн. включена в суму податкового кредиту декларації з ПДВ за серпень 2001 року
та відшкодована позивачу за рахунок наступних періодів.

При даруванні зазначеного приміщення позивачем до податкового
зобов'язання віднесено ПДВ в розмірі 6995,00 грн., відповідно до експертної
оцінки приміщення та не утримано прибутковий податок, у зв'язку з тим, що
договір дарування укладався між фізичними особами, а не між фізичною
особою-суб'єктом підприємницької діяльності та фізичною особою.

Колегія суддів вважає, що Кам'янець-Подільська ОДПІ спірними
податковими повідомленнями-рішеннями обґрунтовано донарахувала позивачу ПДВ в
сумі 9005грн. та застосувала штрафну санкцію в сумі 4502,50грн. При цьому суд
враховує наступне:

Збільшення або зменшення балансової вартості основних фондів групи
1 визначено п. п. 8.2.1 та 8.2.2 п. 8.2 ст. 8 Закону України „Про оподаткування
прибутку підприємств”, а саме згідно п.п.8.2.1 (в редакції Закону України від
24.12.2002р. N349-IV, що діяла в період виникнення спірних відносин - укладення
договору дарування, який оформлено 21.03.2003р.) під терміном "основні фонди"
слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для
використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який
перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких
матеріальних цінностей, та вартість яких поступово зменшується у зв'язку з
фізичним або моральним зносом. Ця стаття не регулює порядок віднесення на
витрати виробництва (обігу) платника податку витрат на придбання матеріальних
цінностей, віднесених згідно з рішенням Кабінету Міністрів України до категорії
малоцінних та швидкозношуваних предметів. Відповідно до п.п.8.2.2 п.8.2 ст.8
основні  фонди підлягають розподілу за
такими групами

група 1 - будівлі, споруди, їх структурні компоненти та
передавальні пристрої, в тому числі жилі будинки та їх частини (квартири і
місця загального користування), вартість капітального поліпшення землі;

група 2 - автомобільний транспорт та вузли (запасні частини) до
нього; меблі; побутові електронні, оптичні, електромеханічні прилади та
інструменти, інше конторське (офісне) обладнання, устаткування та приладдя до
них.

Згідно приписів п.п.8.1.4 п.8.1 ст.8 вищевказаного  Закону під терміном "невиробничі
фонди" слід розуміти капітальні активи, які не використовуються у
господарській діяльності платника податку. До таких невиробничих фондів
відносяться:

капітальні активи (або їх структурні компоненти), які підпадають
під визначення групи 1 основних фондів згідно із підпунктом 8.2.2 цієї статті,
включаючи орендовані;

капітальні активи, які підпадають під визначення груп 2, 3 і 4
основних фондів згідно із підпунктом 8.2.2 цієї статті, які є невід'ємною
частиною, розміщені або використовуються для забезпечення діяльності
невиробничих фондів, що підпадають під визначення групи 1 основних фондів або
вилучені з місця ведення господарської діяльності платника податку та передані
у безоплатне користування особам, які не є платниками цього податку.

Порядок бухгалтерського обліку вартості невиробничих фондів
установлюється Міністерством фінансів України. Такий бухгалтерський облік
ведеться окремо від податкового обліку та не впливає на податкові зобов'язання
платника податку.

До валових доходів платника податку у разі продажу невиробничих
фондів включаються доходи, отримані (нараховані) від продажу, а до валових витрат
- сума витрат, пов'язаних із придбанням (виготовленням) таких невиробничих
фондів (без врахування зносу) та їх поліпшенням.

Відповідно до п. 4.9 ст. 4 Закону України „Про податок на додану
вартість” (в редакції чинній на момент оформлення договору дарування), якщо
основні виробничі фонди або невиробничі фонди ліквідуються за самостійним
рішенням платника податку чи безоплатно передаються особі, не зареєстрованій
платником податку, а також у разі переведення основних фондів до складу
невиробничих фондів, така ліквідація, безоплатна передача чи переведення
розглядаються для цілей оподаткування як продаж таких основних виробничих
фондів або невиробничих фондів за звичайними цінами, що діють на момент такого
продажу, а для основних фондів групи 1 - за звичайними цінами, але не менше їх
балансової вартості.

Таким чином, з огляду на викладене, основна група 1 - це є і
виробничі і невиробничі фонди, які відносяться під визначення групи 1 основних
фондів; придбане приміщення відноситься до основних фондів групи 1, балансова
вартість яких складає 96000,00грн., в тому числі ПДВ 16000,00грн.  Оскільки, операцій з придбання інших основних
фондів та виведення з експлуатації основних фондів не було, амортизаційні
відрахування не нараховувались, а балансова вартість основних фондів -  придбаного приміщення - не змінилась і, на
момент відчуження (дарування), станом на 28.02.2003 року складала 96000,00 грн.
(в т.ч. ПДВ 16000,00 грн.).

Отже, при даруванні зазначеного приміщення позивачем до
податкового зобов'язання слід було віднести
ПДВ в розмірі 16000,00 грн. відповідно до балансової вартості, а не
експертної оцінки приміщення.

Заперечення позивача щодо невведення приміщення в експлуатацію
спростовується рішенням виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради
від 10.08.2000р. №862 "Про затвердження актів державної технічної комісії
про прийняття в експлуатацію НОМЕР_8 квартирного житлового будинку по
АДРЕСА_1" та актом державної технічної комісії про прийняття закінченого
будівництвом об'єкта в експлуатацію (т.1, а.с.174-178), якими підтверджується
прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом 4-х поверхового НОМЕР_8
квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 з офісом в цокольному поверсі
загальною площею 2134,5кв.м, житловою площею 882,8кв.м.

З врахуванням викладених обставин колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає, що господарський суд першої інстанції  обґрунтовано відмовив позивачу в  позові в частині скасування податкових
повідомлень-рішень НОМЕР_1 від 05.01.2005 року,
НОМЕР_2 від 08.02.2005 року, НОМЕР_3 від 05.04.2005 року про
донарахування ПДВ в сумі 9005 грн. та штрафної санкції в сумі 4502,50 грн.

Разом з тим,  колегія суддів
вважає,  що податкові
повідомлення-рішення Кам'янець-Подільської ОДПІ НОМЕР_4 від 05.01.2005 року
НОМЕР_5 від 08.02.2005 року про нарахування прибуткового податку з громадян в
сумі 8320,60 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 16641,20грн.,
підлягають скасуванню з огляду на наступне:

Відмовляючи в задоволенні позову в частині скасування податкових
повідомлень-рішень про нарахування прибуткового податку з громадян, суд першої
інстанції посилався на ст.ст. 8, 11 Декрету КМ України „Про прибутковий податок
з громадян”.

Однак, з висновком суду першої інстанції щодо правомірності
нарахування позивачу прибуткового податку з доходу фізичної особи не за
основним місцем роботи в розмірі 8320,60грн. апеляційний господарський суд
погодитись не може з огляду на наступне:

Відповідно до ст.8 розділу ІІ Декрету КМ "Про прибутковий
податок з громадян" оподатковуваними прибутковим податком доходами,
одержаними за місцем основної роботи (служби, навчання), вважаються доходи,
одержані від підприємств, установ i організацій усiх форм власності, фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, з якими громадянин має трудові відносини,
за умови обов'язкового ведення в цьому місці трудової книжки i провадження
відрахувань до фонду соціального страхування.

До сукупного оподатковуваного доходу включаються одержані за
місцем основної роботи (служби, навчання) доходи за виконання трудових
обов'язків, у тому числі за сумісництвом, за виконання робіт за договорами
підряду, а також інші доходи, що утворилися в результаті надання за рахунок
коштів підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності своїм працівникам матеріальних i соціальних благ у
грошовій i натуральній формі, крім сум виплат, що не включаються до сукупного
оподатковуваного доходу, визначених у статті 5 цього Декрету.

Згідно ст.11 розділу ІІІ Декрету оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержувані ними від підприємств, установ, організацій i фізичних осіб
- суб'єктів підприємницької діяльності не за місцем основної роботи, в тому
числі за сумісництвом, за виконання разових та інших робіт, здійснюваних на
основі договорів підряду та інших договорів цивільно-правового характеру, та
доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які разом з
доходами за місцем основної роботи (служби, навчання) одержують доходи від
здійснення підприємницької діяльності.

Ст.13 розділу ІУ Декрету передбачено, що оподаткуванню підлягають
доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи
громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього
Декрету.

Таким чином, розділами ІІ та ІІІ визначений порядок оподаткування
доходів, пов'язаних з виконанням роботи по основному місцю  роботи та за сумісництвом, договорами підряду
тощо, а щодо інших доходів, крім тих, які передбачені ст.ст.8,11 Декрету, то
оподаткування їх прибутковим податком здійснюється у порядку, встановленому
розділом ІУ Декрету.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка безоплатно передала у
власність  гр.ОСОБА_3 нежитлове
приміщення загальною площею 132,9кв.м.

Приватний підприємець ОСОБА_1 та гр.ОСОБА_3 в трудових стосунках,
в тому числі договірних, не перебували, гр. ОСОБА_3 грошові кошти за придбане
приміщення не сплачувала, тому застосування судом норм ст.8 та ст.11 Декрету до
таких правовідносин є неправомірним, оскільки вказані норми не регулюють такі
правовідносини.

Відповідно до ст.14 Декрету з доходів, зазначених у розділі ІУ
Декрету, податок обчислюється:

а) підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами -
суб'єктами підприємницької діяльності при виплаті ними протягом року доходів
громадянам, зазначеним у цьому розділі Декрету, про що не пізніш як через 30
днів після виплати повідомляється податковим органам за місцем проживання
громадян. Утримані у джерела виплати суми податку враховуються податковим
органом при проведенні податкових розрахунків за доходами, одержаними за
оподатковуваний період;

б) податковими органами на підставі декларацій, поданих
громадянами про очікуваний (оціночний) у поточному році доход або про фактично
одержані у звітному календарному році доходи та інших відомостей про доходи
громадян, визначених у цьому розділі.

Перерахування утриманих сум податку до бюджету підприємства,
установи, організації та фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності
здійснюють у порядку, передбаченому статтею 10 цього Декрету.

Таким чином, позивач не повинен був в силу приписів розділу ІУ
Декрему утримувати прибутковий податок з громадян із вартості майна, яке
подароване фізичній особі, оскільки обов'язок сплати такого податку за результатами
звітного року законодавством покладено на самого громадянина.

З врахуванням наведеного, позовні вимоги в частині скасування
податкових повідомлень-рішень
Кам'янець-Подільської ОДПІ НОМЕР_4 від 05.01.2005 року НОМЕР_5 від
08.02.2005 року про нарахування прибуткового податку з громадян в сумі 8320,60
грн. та застосування штрафної санкції в сумі 16641,20грн., є обґрунтованими та
підлягають задоволенню, а судове рішення - скасуванню в цій частині.

Керуючись
160,195,196,198,202,205,207,212,254, п.п.6-7 Прикінцевих таперехідних положень
Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -
приватного підприємця ОСОБА_1, м.Кам'янець-Подільський Хмельницької області
задовольнити частково.

2. Постанову господарського суду Хмельницької області від 15
травня 2006 року у справі №20/71-нА скасувати в частині відмови в задоволенні
позову про скасування податкових повідомлень-рішень Кам'янець-Подільської ОДПІ
НОМЕР_4 від 05.01.2005 року та НОМЕР_5 від 08.02.2005 року.

Прийняти в цій частині нове рішення:

"Позов задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Кам'янець-Подільської
ОДПІ НОМЕР_4 від 05.01.2005 року та НОМЕР_5 від 08.02.2005 року про нарахування
прибуткового податку з громадян в сумі 8320,60грн. та застосування штрафної
санкції в сумі 16641,20грн.

Постанову господарського суду Хмельницької області  від 15 травня 2006 року у справі №20/71-нА в
частині відмови в задоволенні позову про скасування податкових
повідомлень-рішень НОМЕР_1 від 05.01.2005 року , НОМЕР_2 від 08.02.2005 року та
НОМЕР_3 від 05.04.2005 року про донарахування ПДВ в сумі 9005,00грн. та
штрафної санкцій в сумі 4502,50грн. залишити без змін.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ін.к.НОМЕР_9) - 2,55грн. витрат по сплаті
судового збору при пред'явленні позову та
поданні апеляційної скарги."

2. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення постанови
в повному обсязі.

3. Справу №20/71-нА повернути до господарського суду Хмельницької
області.

Головуючий
суддя
Горшкова Н.Ф.

судді:

Майор Г.І.

Філіпова
Т.Л.

Віддруковано
4прим.:

----------------------------------

1
- до справи;

2
- позивачу;

3
- відповідачу;

4
- в наряд