СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
Справа № 13/21-АП-07
Господарський суд Херсонської
області у складі судді  Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій
о.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Приватного підприємця  ОСОБА_1
до Державної  податкової інспекції у м.Херсоні
за участю представників:
позивача -ОСОБА_2(представника за
-Тосік Н.І., Щербини І.В. (головних державних податкових інспекторів),
Загурського А.В. (головного державного інспектора-ревізора),
скасування рішення НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій,
Відповідно до позовної заяви вимоги
ґрунтуються на незаконності проведеної Державною податковою адміністрацією у
Херсонській області перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових
операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу за таких підстав:
1) на думку позивача статтями 11-1,
11-2 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” встановлено
підстави та порядок проведення планових та позапланових перевірок. Зокрема,
згідно до частини 7 статті 11-1 перевірки в межах повноважень податкових
органів, визначених Законом України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
вважаються позаплановими. В той же час за частиною 6 цієї ж статті 11-1
позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в
планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності
хоча б однієї з визначених підстав. За твердженнями позивача такі підстави для
перевірки в оспорюваному випадку відсутні.
Оскільки характер перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій
у сфері готівкового та безготівкового обігу носить ознаки позапланової
перевірки, податковим органом допущено порушення частини 9 статті 11-1
названого Закону, а саме не було видано відповідного наказу керівника та не
надано під розписку платнику податків направлення на перевірку;
2) при проведенні перевірки була
здійснена закупівля товарів, за результатами якої після встановлення порушень,
посадові особи податкового органу повернули придбані товари продавцю та забрали
кошти, якими розраховувалися за товар, що є, за твердженнями позивача,
перевищенням їх службових повноважень, оскільки право на проведення такого
заходу як контрольна закупівля надано статтею 8 Закону України „Про
оперативно-розшукову діяльність” за наявності передбачених для цього статтею 6
цього Закону підстав. При цьому таке право надано лише працівникам податкової
міліції, до якої перевіряючи особи не відносяться;
3) в акті перевірки необґрунтовано
зазначено допущене порушення  щодо
невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків, так як
грошові кошти в розмірі 1000 грн., котрі зазначені як невідповідність, належали
позивачці особисто та повинні були використанні для розрахунку за послуги
4) при винесенні спірного рішення
податковим органом зазначено інший акт перевірки, ніж той, в якому зафіксовано
Відповідачем зазначені вимоги не
визнаються з посиланням на законність прийнятого рішення  з тих підстав, що  положення статті 11-1 Закону України „Про
державну податкову службу в Україні” не розповсюджуються на порядок проведення
перевірок по контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового
та безготівкового обігу відповідно до Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”, оскільки останній закон є спеціальним по відношенню до першого, так
як статтями 11-1 та 11-2 визначено підстави, порядок та умови проведення
органами державної податкової служби планових і позапланових перевірок
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів
(обов'язкових платежів), до яких перевірки з питань контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу не
відносяться. Щодо номеру акту перевірки відповідач вказує на помилковість думки
позивача, оскільки він вказує на номер акту перевірки, який є номером бланку, а
Згідно до положень статті 6
Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні
справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського
процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським
судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. У зв'язку з
тим, що за пунктом 1 вказаних Прикінцевих положень КАС України набрав чинності
з 1 вересня 2005 року, судове рішення за даною справою винесено з дотриманням
З матеріалів справи слідує, що 6
жовтня 2006 року Державною податковою адміністрацією у Херсонські області
проведена перевірка торгівельного місця -кіоску, що розташований в районі
приміської автостанції в м. Херсоні, та який належить позивачу, з питань
контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкого обігу та
безготівкового обігу, за результатами якої складено відповідний акт
Під час проведення цієї перевірки
податковим органом встановлено факт проведення розрахункових операцій без
застосування реєстратора розрахункових операцій на суму 55,60 грн, що є
порушенням пунктів 1 та 2 статті 3 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”, а також невідповідність готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі готівкових коштів, яка зазначена  поточному звіті реєстратора розрахункових
операцій на суму 1119,05 грн, що є порушенням
пункту 13 названої статті 3 Закону.
Крім цього, з акту перевірки
вбачається, що при перевірці була присутня продавець ОСОБА_3, яка зауважень до
акту не висловлювала. При цьому працівниками податкового органу отримано
пояснення від  названої особи, яка
підтвердила факт невидачі чека при здійсненні розрахункової операції, а щодо
невідповідності готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
готівкових коштів, яка зазначена
поточному звіті реєстратора розрахункових операцій на суму 1119,05 грн
пояснила, що це пов'язано із залишенням позивачкою коштів для придбання товару.
В подальшому на підставі
зазначеного акту, з відображенням його номера та дати, відповідачем 18 жовтня
2006 року прийнято рішення НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій до
позивача в розмірі 5873,25 грн з розрахунку: 55,60 грн. Х 5 = 278 грн; 1119,05
грн Х 5 = 5595,25 грн; 278 грн + 5595,25 грн = 5873,25 грн.
Основні засади функціонування та
діяльності державної податкової служби в Україні визначені Законом України „Про
державну податкову службу в Україні”.
Зокрема, статтею 1 названого Закону
встановлено, що до системи органів державної податкової служби належать:
Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в
Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні
податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах
Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 8 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” Державна
податкова адміністрація України серед іншого виконує безпосередньо, а також
організовує роботу державних податкових адміністрацій та державних податкових
інспекцій, пов'язану із здійсненням контролю за додержанням порядку проведення
готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом
порядку.  Крім того, за пунктом 2 частини
1 статті 11 Закону здійснення такого контролю віднесено до прав органів
державної податкової  служби.
Безпосередньо правові засади
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг визначені Законом України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.
Так, статтями 15 та 16 названого
Закону встановлено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької
діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог
цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством
України. Контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати
планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону.
Планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори
розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових
операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.
Таким чином, на підставі викладених
правових позицій слідує висновок про наявність у податкових органів права на
проведення перевірок, які можуть носити плановий або позаплановий характер,
щодо контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари (послуги).
Наказом Державної податкової
адміністрації Херсонської області НОМЕР_3 зобов'язано відділ оперативного
контролю управління контрольно-перевірочної роботи щомісячно складати графік
проведення позапланових перевірок щодо здійснення контролю за додержанням
суб'єктами господарської діяльності порядку проведення готівкових розрахунків
за товари (послуги) у встановленому Законом порядку, а також здійснювати
перевірки згідно із затвердженим графіком перевірок відділу оперативного контролю
та графіків перевірок підпорядкованих ДПІ, МДПІ та ОДПІ.
На виконання цього наказу
начальником управління контрольно-перевірочної роботи затверджено відповідний
графік перевірок в період з 1 по 31 жовтня 2006 року, до якого внесено і
В свою чергу слід зазначити, що,
дійсно, статтями 11-1, 11-2 Закону України „Про державну податкову службу в
Україні” передбачено підстави та порядок проведення планових та позапланових
перевірок. Проте, як слідує з назви статті 11-1: „Підстави та порядок проведення
органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів
(обов'язкових платежів)”, а також з визначення поняття планової, позапланової  перевірки, підстав їх проведення, що
зазначені в тексті цієї статті, положення цієї статті регулюють підстави та
порядок проведення таких перевірок щодо своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).
В той же час, згідно до частини 7
статті 11-1 перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених
Законом України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” вважаються позаплановими.
З цього приводу необхідно
зазначити, що системний аналіз статті 11-1 названого Закону надає можливість
стверджувати, що цією статтею законодавцем, при надані визначення як планових,
так і позапланових перевірок, передбачені конкретні підстави для їх проведення.
Зокрема, позаплановою виїзною
перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу
державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з таких
обставин: 1) за наслідками перевірок інших платників податків виявлено факти,
які свідчать про порушення платником податків законів України про
оподаткування, валютного законодавства, якщо платник податків не надасть
пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит
органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання
запиту; 2) платником податків не подано в установлений строк податкову
декларацію або розрахунки, якщо їх подання передбачено законом; 3) виявлено
недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником
податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової
служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 4) платник податків
подав у встановленому порядку скаргу про порушення законодавства посадовими
особами органу державної податкової служби під час проведення планової чи
позапланової виїзної перевірки, в якій вимагає повного або часткового
скасування результатів відповідної перевірки; 5) у разі виникнення потреби у
перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з
платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної
податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 6)
проводиться реорганізація (ліквідація) підприємства; 7) стосовно платника
податків (посадової особи платника податків) у порядку, встановленому законом,
податковою міліцією заведено оперативно-розшукову справу, у зв'язку з чим є
потреба у проведенні позапланової виїзної перевірки фінансово-господарської
діяльності такого платника податків; 8) у разі, коли вищестоящий орган
державної податкової служби в порядку контролю за достовірністю висновків нижчестоящого
органу державної податкової служби здійснив перевірку документів обов'язкової
звітності платника податків або висновків акта перевірки, складеного
нижчестоящим контролюючим органом, та виявив їх невідповідність вимогам
законів, що призвело до ненадходження до бюджетів сум податків та зборів
(обов'язкових платежів). Позапланова виїзна перевірка в цьому випадку може
ініціюватися вищестоящим органом державної податкової служби лише у тому разі,
коли стосовно посадових або службових осіб нижчестоящого органу державної
податкової служби, які проводили планову або позапланову виїзну перевірку
зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або порушено
кримінальну справу; 9) платником подано декларацію з від'ємним значенням з
податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
У зв'язку з цим слідує висновок про
урегульованість підстав проведення позапланових перевірок, які спрямовані на
контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів), саме частиною 6 статті 11-1 Закону.
При цьому, віднесення до
позапланових -перевірок, які здійснюються в межах повноважень податкових
органів, визначених Законом України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, не
означає, необхідність застосування названих вище підстав, викладених в частині
6 статті 11-1 Закону № 509-ХІІ, оскільки за текстом цієї статті, як зазначено
вище, підстави проведення позапланових перевірок направлених на контроль
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів
(обов'язкових платежів) стосуються лише позапланових перевірок, спрямованих на
контроль сплати податків, зборів (обов'язкових платежів).
У зв'язку із зазначеним судом
констатується помилковість думки позивача про необхідність здійснення перевірок
податковими органами, визначених Законом України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, із
дотриманням порядку та підстав, визначених в статтях 11-1 та 11-2 Закону №
Статтею 2 Закону № 265/95-ВР надано
визначення реєстратора розрахункових операцій, яким є пристрій або
програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який
призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні
послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації
кількості проданих товарів (наданих послуг). До реєстраторів розрахункових
операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний
контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний
таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо. При цьому розрахунковою
операцією являється приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача
готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі
застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного
розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги)
банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення
розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.
Поряд з цим статтею 3 названого
Закону встановлено порядок розрахунків
суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові
операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані. Зокрема, за
пунктами 1 та 2 цієї статті такі суб'єкти зобов'язані серед іншого проводити
розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через
зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний
режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій,
або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок, а також видавати особі, яка отримує або повертає
товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму проведеної операції, а згідно до пункту 13
-забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку
Крім цього, пунктом 22 Порядку
провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування
населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня
2006 року № 833 розрахунки за продані товари та надані послуги можуть
здійснюватися готівкою та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо) відповідно до законодавства. Разом з
товаром споживачеві в обов'язковому порядку видається розрахунковий документ
установленої форми на повну суму проведеної операції, який засвідчує факт
купівлі товару та/або надання послуги.
Згідно до пункту 23 Порядку касир та інший працівник, з якими споживач
розраховується за товар, під час проведення розрахунку повинен чітко назвати
суму, що підлягає сплаті, суму, одержану від споживача, і покласти гроші окремо
на видному місці, оформити розрахунковий документ на повну суму покупки,
назвати споживачеві належну йому суму здачі та видати її разом з розрахунковим
документом. При цьому забороняється зберігання на місці проведення розрахунку
(в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб'єкту
господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників.
В даному випадку при перевірці
податковим органом позивача саме й були виявлені порушення цих правових норм,
про що зазначено вище, а тому відповідачем правомірно застосовано за спірним
рішенням пункт 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР щодо нарахування штрафних санкцій
у зазначеному розмірі, оскільки за цим пунктом за порушення вимог цього Закону
до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції
за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової
служби України застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі
вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність, -у
разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих
товарів (наданих - послуг), у разі не проведення розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій, у разі не роздрукування відповідного
розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або
проведення її без використання розрахункової книжки.

Що стосується посилань позивача на
здійснення податковим органом перевірки шляхом контрольної закупівлі необхідно
зазначити, що в даному випадку це не є контрольною закупівлею в розумінні
положень статті 8 Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність”, за якою
оперативним підрозділам для виконання завдань оперативно-розшукової діяльності
при наявності передбачених статтею 6 цього Закону підстав надається право серед
іншого проводити контрольну та оперативну закупівлю у фізичних та юридичних
осіб незалежно від форм власності з метою виявлення та документування фактів
протиправних діянь.

Такий висновок слідує з того, що
при проведенні перевірки по контролю за здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового обігу та безготівкового обігу податковий орган керується
положеннями іншого закону -Закону № 265/95-ВР. У випадку застосування суб'єктом
господарювання реєстратора розрахункових операцій при такій закупівлі
повернення грошових коштів проводиться через реєстратор з використанням
операції „службова видача” у відповідності до пункту 4 Порядку реєстрації,
опломбування та застосування розрахункових операцій за товари (послуги),
затвердженого наказам ДПА України від 1 грудня 2000 року № 614.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За таких обставин спірне рішення
відповідає діючому законодавству, оскільки прийнято без порушенням вказаних
вище норм, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Приймаючи до уваги той факт, що в
задоволенні позовних вимог відмовлено, сплачений позивачем судовий збір в
розмірі 3,40 грн державного мита підлягає
віднесенню на нього.

На підставі  зазначених правових норм і керуючись статтями
158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,

п о с т а н о в и в :

1.В задоволенні позовних вимог
відмовити.

2.Роз'яснити сторонам, що дана
постанова набирає законної сили  після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі  подання апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного
розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається
протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  М.К. Закурін