Харківський апеляційний господарський суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2007 р.                                                                  справа № АС-12/245-06

Судова колегія у складі:

головуючий суддя Філатов Ю.М., судді  Івакіна В.О., Сіверін В.І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників:

позивача  - не прибув.

відповідача  - Коваленко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного господарського суду у місті Харкові апеляційну скаргу позивача (вх. № 4551С/1-8) на постанову господарського суду Сумської області від 07.11.2006 р. по справі № АС-12/245-06

за позовом Державного підприємства “Сумиспирт”, с. Стецьківка, Сумська обл.

до Сумської міжрайонної державної податкової інспекції, м. Суми

про визнання повідомлень-рішень недійсними

встановила:

Позивач, ДП “Стецьківський спиртзавод” (перейменовано в Державне підприємство “Сумиспирт”), звернувся до господарського суду Сумської області з позовною заявою про визнання нечинними податкові повідомлення-рішення відповідача, Сумської міжрайонної державної податкової інспекції, № /0 від 16.04.2004 р., №/1 від 14.05.2004 р. та № /2 від 01.07.2004 р. про донарахування та сплату штрафних санкцій в розмірі 10340 грн.

Постановою господарського суду Сумської області від 07.11.2006 року, повний текст якої виготовлено 10.11.2006 р., по справі № АС-12/245-06 (суддя Костенко Л.А.) в задоволенні позову було відмовлено.

Позивач з постановою місцевого господарського суду не погодившись, подав апеляційну скаргу, в якій просить її  скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. При цьому скаржник вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення неповністю було з'ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема, судом не було взято до уваги посилання позивача на те, що порушення строків сплати дивідендів було визвано порушенням норм чинного законодавства при встановленні строків та нормативу сплати дивідендів.

Відповідач, Сумська МДПІ, в запереченні на апеляційну скаргу та в судовому засіданні вважає викладені позивачем доводи необґрунтованими, а оскаржуване ним судове рішення по цій справі на думку позивача було ухвалене місцевим господарським судом Сумської області з додержанням норм матеріального та процесуального права при правильному встановленні всіх необхідних для цього обставин, у зв’язку з чим просить господарський суд апеляційної інстанції постанову місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача і пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необґрунтованість доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, через таке.

За результатами перевірки підприємства позивача відповідач прийняв акт за № 29157/15-041/00375237 від 16.04.2004 року. Органом податкової служби були встановлені порушення граничних термінів сплати сум узгоджених податкових зобов’язань, а саме: частини прибутку, що сплачується державними підприємствами.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з бухгалтерською звітністю позивач відобразив чистий прибуток в розмірі 689, 2 тис. грн. за 2002 рік та 1-й квартал 2003 року. В декларації з податку на прибуток за 1-е півріччя 2003 року позивач самостійно визначив розмір дивідендів 103,4 тис. грн.

Згідно з ст. 52 Закону України «Про державний бюджет України на 2003 рік»від 26.12.2002 р., № 380-1У державні не корпоратизовані і корпоратизовані, казенні підприємства та їх об’єднання сплачують за результатами фінансово-господарської діяльності у 2002 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2003 році до спеціального фонду Державного бюджету України частину прибутку (доходу).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування»від 25.06.1991 р. за № 1251 (з урахуванням змін, внесених Законом України від 24.12.2002 р., № 349) дивіденди, сплачувані до бюджету державними або комунальними підприємствами, є частиною податку на прибуток, тобто фактично прирівняні до загальнодержавного податку.

Норматив і порядок відрахування зазначеної частини прибутку (доходу) встановлено Постановою Кабінету Міністрів України № 557 від 22.04.2003 року «Про норматив і порядок відрахування до спеціального фонду Державного бюджету України частини прибутку (доходу) державними корпоратизованими, казенними підприємствами та їх об’єднаннями».

Відрахування до загального фонду державного бюджету частини прибутку (доходу) державними не корпоратизованими підприємствами здійснюється на підставі даних бухгалтерської звітності - ф. 2 «Звіт про фінансові результати»в розмірі 15 % обсягу чистого прибутку (доходу).

Згідно з пунктом 2 зазначеної постанови державні не корпоратизовані, казенні підприємства та їх об’єднання розраховують дивіденди, виходячи з установленого цією постановою нормативу та подають відповідні відомості органам державної податкової служби у порядку та за формою визначеною Державною податковою адміністрацією.

Відомості про розрахунок частини прибутку (доходу) за результатами фінансово-господарської діяльності у 2002 році подаються одночасно з декларацією з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2003 року;

Сплачують частину прибутку (доходу) за результатами щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2003 році в строки, встановлені для сплати податку на прибуток підприємств, а за результатами фінансово-господарської діяльності у 2002 році одночасно з податком на прибуток підприємств за 1 квартал 2003 року.

Таким чином, визначена частина прибутку (доходу) сплачується у строки, встановлені для сплати податку на прибуток підприємств, тобто протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 р. (зі змінами та доповненнями), № 2181.

Контроль за повнотою і своєчасністю сплати відрахувань частини прибутку (доходу) підприємствами покладений на державну податкову адміністрацію.

Відповідно до п.5.1 ст. 5 вказаного Закону № 2181 податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим із дня подання такої декларації. Дивіденди сплачені до бюджету позивачем 19.06.2003 року в сумі 103.4 тис. грн., тоді як граничний термін нарахування та сплати становить 20.05.2003 року.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що відповідач правомірно застосував до позивача штрафні санкції за порушення граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов’язання, передбачених п.п. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону України № 2181 «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 р. (зі змінами та доповненнями) та правомірно прийняв оскаржувані повідомлення-рішення № /0 від 16.04.2004 року, № /1 від 14.05.2004 року та № /2 від 01.07.2004 року за результатами перевірки.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити на те, що посилання позивача в апеляційній скарзі на приписи Господарського кодексу України судом до уваги не приймаються через таке.

Згідно з ст. 4 Господарського кодексу України не є предметом регулювання цього Кодексу адміністративні та інші відносини управління за участю суб’єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб’єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб’єкта господарювання.

Таким чином, орган державної податкової служби не є таким органом.

Статтею 250 Господарського кодексу України встановлені строки застосування адміністративно-господарських санкцій.

Відповідно до цієї статті 250 адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб’єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб’єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

В даному випадку зазначена норма не застосовується, оскільки відносини органу податкової служби і платника податків не є господарськими.

Колегія судів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що приймаючи оскаржуване судове рішення господарський суд Сумської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об’єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи, та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що постанова господарського суду Сумської області від 07.11.2006 року, повний текст якої виготовлено 10.11.2006 р., по справі № АС-12/245-06 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга –без задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 195, 196, п. 1 ст. 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 209 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду одноголосно

ухвалила:

Рішення господарського суду Сумської області від 07.11.2006 року по справі № АС-12/245-06 залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача –без задоволення.

Дана ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Сторони мають право на дану ухвалу подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Адміністративну справу № АС-12/245-06 повернути до господарського суду Сумської області.

Головуючий суддя                                                                          Ю.М.Філатов

Судді                                                                           В.О.Івакіна

В.І. Сіверін