ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"13" березня 2007 р.
Справа № 10/121

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача                    Картере В.І.

суддів:                              Пироговського В.Т., Жекова В.І.

при секретарі судового засідання - Буравльовій О.М.

за участю представників сторін

від позивача - Віштал Л.В.,

від ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва –Воробйова С.Ю.

від Відділу державного казначейства у м. Миколаєві –не з’явився, повідомлений належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства „Дамен Шіпярдс Океан”

на рішення господарського суду Миколаївської області від 26.05.2005р.

по справі № 10/121 (н.р.)

за позовом: ВАТ „Дамен Шіпярдс Океан”

до          ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва

Відділу державного казначейства у м. Миколаєві

про відшкодування з держбюджету ПДВ та відсотків

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство „Дамен Шіпярдс Океан” звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва та Відділення державного казначейства України у м Миколаєві про відшкодування з державного бюджету податку на додану вартість та відсотків.

Заявою про уточнення позовних вимог від 25.08.2004р. ВАТ „Дамен Шіпярдс Океан” уточнило позовні вимоги по даній справі та просило припинити провадження у справі в частині відшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість на суму 747 426,00грн. і стягнути з Державного бюджету України через УДК України на користь ВАТ „Дамен Шіпярдс Океан” суму процентів за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість у розмірі 57 446,40 грн.

Справа розглядалась господарськими судами України неодноразово.

При новому розгляді справи позивач звернувся до господарського суду першої інстанції із заявою про уточнення позовних вимог від 17.05.05. № 27, в якій просив припинити провадження у справі в частині стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість на суму 747 426,00грн. у зв'язку із відшкодуванням та відшкодувати з Державного бюджету України в особі відділу Державного казначейства в м. Миколаєві суму процентів у розмірі 57 446,40 грн. за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 26.05.2006р. (суддя Горобченко Д.М.) у позові відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.07.2005р. у справі № 10/121 рішення господарського суду Миколаївської області від 26.05.2005р. у справі № 10/121 змінено та викладено у наступній редакції:

- провадження у справі про стягнення бюджетної заборгованості по податку на додану вартість в сумі 747 426,00грн. припинити;

- відмовити в задоволенні вимог про відшкодування процентів у розмірі 574 46,40 грн. за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.12.06р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 05.07.2005р. по даній справі, в частині відмови в задоволенні вимог про відшкодування процентів в розмірі 57 446,40 грн. скасовано. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції. В іншій частині постанову Одеського апеляційного господарського суду від 05.07.2005р. у справі № 10/121 залишено без змін.

В апеляційній скарзі на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 05.07.2005р., не погоджуючись з висновками місцевого господарського суду, ВАТ „Дамен Шіпярдс Океан” просить рішення господарського суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, задовольнивши уточнені позовні вимоги.

Доводи позивача ґрунтуються на тому, що право на стягнення процентів, передбачених п.п.7.7.3 п.7.7. ст.7 Закону „Про податок на додану вартість” виникає незалежно від способу погашення заборгованості, та не залежить від того, яким саме способом дана заборгованість погашена. Єдиною підставою для нарахування процентів по вказаній статті, на думку позивача, є порушення строків відшкодування, при цьому законодавець не встановлює ніяких обмежень щодо права платника податку звернутися до суду.

Розглянувши матеріали справи, та проаналізувавши на підставі встановлених в ній фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального і процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Товариство засновано рішенням Міністерства машинобудівної промисловості України від 11.08.1994 № 1156 шляхом перетворення державного підприємства "Суднобудівний завод "Океан" у ВАТ "Суднобудівний завод "Океан", відповідно до Указу Президента України "Про корпоратизацію державних підприємств" від 15.06.93 № 210/93. Рішенням загальних зборів від 22.02.01 найменування ВАТ "Суднобудівний завод "Океан" змінено на ВАТ "Дамен Шіпярдс Океан" і 18.04.01 останнє взято на облік як платник податку на додану вартість ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва.

Відповідно до податкової декларації з ПДВ за квітень 2003 року, яка 19.05.2003 була подана Товариством за результатами фінансово-господарської діяльності до ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва, сума ПДВ, яка підлягала відшкодуванню Товариству з Державного бюджету (від'ємне значення), визначена в загальній сумі 747 426 грн., шляхом перерахування на рахунок платника в установі банку. Відшкодування відображено платником у наступному порядку: 609 302 грн. протягом 30 календарних днів з дня подання декларації (розрахунку експортного відшкодування); 138 124 грн. після погашення податкових зобов'язань платника протягом трьох наступних звітних періодів.

З урахуванням уточнень заявлених Товариством в суді першої інстанції та заяви Товариства про часткову відмову від позовних вимог, уточнені позовні вимоги Товариства складаються з суми процентів по бюджетній заборгованості з ПДВ за період з 01.10.2003р. по 15.06.2004р. (259 днів) -8 236,2 грн., та по заборгованості з експортного відшкодування ПДВ за період з 01.07.2003р. по 15.06.2004р.(351 день) - 49 210,2 грн.

Свої вимоги Товариство обґрунтовує тим, що на його думку, право на стягнення процентів, передбачених п.п. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" виникає незалежно від способу погашення заборгованості та не залежить від того, яким саме способом дана заборгованість погашена, а єдиною підставою для нарахування процентів по вказаній статті є порушення строків відшкодування та ніяких обмежень щодо права платника податку звернутися до суду законодавець не встановлює.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що відшкодування в серпні 2004 року бюджетної заборгованості з ПДВ за квітень 2003 року в сумі 747 426 грн. облігаціями внутрішньої державної позики законодавчо передбачено виключно ст. 12 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік" від 27.11.2003 № 1344 і ця норма не встановлює нарахування процентів за прострочення відшкодування бюджетної заборгованості, але передбачає, що облігації внутрішньої державної позики підлягають щорічному погашенню рівними частинами одночасно із виплатою доходів (процентів) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки НБУ, а порядок нарахування доходу за облігаціями встановлено постановою Кабінету Міністрів України "Про випуск облігацій внутрішньої державної позики для погашення простроченої бюджетної заборгованості з податку на додану вартість" № 2014 від 25.12.03. На підставі наведеного, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що відмовившись від відшкодування бюджетної заборгованості шляхом, передбаченим п.п. 7.7.3. п. 7.7. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", платник податків позбавив себе права на нарахування процентів, встановлених цією нормою Закону.

Апеляційний господарський суд виходить з того, що стаття 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97 № 168/97-ВР (далі Закон), яка має назву "Порядок обчислення і сплати податку", регламентує всі питання, пов'язані з порядком обчислення і сплати податку.

Підпункт 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 зазначеного Закону, зокрема, передбачає, що у разі, коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1 цієї статті, має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації.

Суми, не відшкодовані платнику податку протягом визначеного у цьому пункті строку, вважаються бюджетною заборгованістю. На суму бюджетної заборгованості нараховуються проценти на рівні 120 відсотків від облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент її виникнення, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Платник податку має право у будь-який момент після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету та притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у несвоєчасному відшкодуванні надмірно сплачених податків.

Згідно ст. 4 Указу Президента України "Про деякі зміни в оподаткуванні" від 07.08.98 № 857/98, якщо сума від'ємного значення податку не погашається сумами податкових зобов'язань, що виникли протягом трьох наступних звітних періодів, така сума підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України на умовах, визначених законодавством, протягом місяця, що настає після подання декларації за третій звітний період після виникнення від'ємного значення податку.

Стаття 8 Закону має назву "Особливості оподаткування операцій з вивезення (пересилання) товарів (робіт, послуг) за межі митної території України".

При цьому, відповідно до п. 8.1. ст. 8 Закону, платник податку, який здійснює операції з вивезення (пересилання) товарів (робіт, послуг) за межі митної території України (експорт) і подає розрахунок експортного відшкодування за наслідками податкового місяця, має право на отримання такого відшкодування протягом 30 календарних днів з дня подання такого розрахунку.

Питання, пов'язані з нарахуванням процентів на суму бюджетної заборгованості, ст. 8 не регламентує, оскільки це питання висвітлено у п.п. 7.7.3 ст. 7 Закону.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Отже, господарюючий суб'єкт, діяльність якого пов'язана з вивезенням (пересиланням) товарів (робіт, послуг) за межі митної території України, не може знаходитися у гіршому становищі, ніж господарюючий суб'єкт, що працює на внутрішньому ринку, щодо відсотків за несвоєчасне відшкодування ПДВ.

Щодо відшкодування Товариству в серпні 2004 року бюджетної заборгованості з ПДВ за квітень 2003 року в сумі 747 426 грн. облігаціями внутрішньої державної позики, то відповідно до приписів ст. 12 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік" від 27.11.2003 № 1344 передбачено, що погашення простроченої бюджетної заборгованості по ПДВ, що виникала за станом на 01.11.2003 та не відшкодована за станом на 01.01.2004, здійснюється шляхом її оформлення облігаціями внутрішньої державної позики з терміном обігу п'ять років. Порядок випуску, обігу, погашення зазначених облігацій, а також нарахування відсотків на них затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно із останнім абзацом "Основних умов випуску облігацій внутрішньої державної позики для погашення простроченої бюджетної заборгованості з податку на додану вартість", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2003 № 2014, основні умови випуску облігацій є публічною пропозицією платникам податку щодо оформлення простроченої бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, яка утворилася на 01.11.2003 і не відшкодована до 01.01.2004, облігаціями внутрішньої державної позики.

Своє волевиявлення на оформлення простроченої бюджетної заборгованості шляхом одержання вказаних облігацій платник реалізує шляхом подання відповідної заяви встановленої форми відповідно до п. 11 Порядку випуску облігацій внутрішньої державної позики.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про цінні папери і фондову біржу" облігації усіх видів (у тому числі й облігації внутрішньої державної позики) розповсюджуються серед підприємств на добровільних засадах. Отже, оформлення простроченої бюджетної заборгованості по ПДВ облігаціями внутрішньої державної позики здійснюється винятково на добровільній основі за бажанням платника податку.

Згідно п. 11.4 ст. 11 Закону зміни порядку оподаткування на додану вартість можуть здійснюватися тільки внесенням змін у цей Закон.

В ст. 7 Закону України "Про систему оподаткування" зазначено, що зміна податкових ставок і механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) не можуть запроваджуватися Законом України про Державний бюджет на відповідний рік.

Отже, передбачений ст. 12 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік" спосіб відшкодування ПДВ є альтернативним нарівні із способами, встановленими ст.ст. 7, 8 Закону України "Про податок на додану вартість", і не позбавляє платника податку на отримання бюджетного відшкодування відповідно до положень останнього із вказаних законів.

При вирішені даного спору необхідно взяти до уваги приписи ст. 56 Закону України від 07.02.91 № 697-ХІІ "Про власність", якими встановлено, що жодний державний орган не має права втручатись у здійснення власником, а також особами, переліченими у п. 5 ст. 48 цього Закону, їх правомочностей щодо володіння, користування й розпорядження своїм майном або встановлювати не передбачені законодавчими актами України додаткові обов'язки чи обмеження.

Враховуючи наведене, слід зазначити, що господарюючий суб'єкт, що прийняв рішення про відшкодування бюджетної заборгованості з ПДВ облігаціями внутрішньої державної позики, не може знаходитись у гіршому становищі, ніж господарюючий суб'єкт, якому бюджетна заборгованість відшкодовується в порядку, передбаченому п.п. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Наявність на момент звернення із позовом у позивача бюджетної заборгованості з ПДВ за квітень 2003 року в сумі 747 426 грн. підтверджена відповідною податковою декларацією та розрахунком експортного відшкодування і не заперечується податковим органом.

З огляду на викладене правильним і обґрунтованим є наявний у справі розрахунок процентів по вказані сумі бюджетної заборгованості з ПДВ, здійснений позивачем станом на 15.06.2004р., тобто до оформлення бюджетної заборгованості облігаціями внутрішньої державної позики.

Виходячи з наведеного висновок місцевого господарського суду щодо відсутності у позивача права на отримання процентів на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість в порядку передбаченому п.п. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить приписам чинного законодавства.

Приймаючи рішення по даному спору апеляційний господарський суд виходить з того, що у разі коли позивач звернувся за захистом порушеного права у сфері публічно-правових відносин із зазначенням способу, який, на думку суду, не призводить до захисту права, дана обставина не може бути підставою для відмови в позові, тобто, захисті права, що порушується.

Відповідно до приписів ст.ст.7, 8, 11, ч.4 ст.112, ст.162 КАС України, суд, установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси, самостійно обравши спосіб, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, коли ці порушення ще не припинені.

З огляду на викладене, оскаржене судове рішення підлягає скасуванню у зв’язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріально права, що призвело до неправильного вирішення справи та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а проценти, нараховані на суми експортного та бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2003р. у загальній сумі 57446,40грн. слід стягнути з Державного бюджету України в особі ВДК у м. Миколаєві на користь ВАТ „Дамен Шіпярдс Океан”.

Керуючись ст.ст.160, 162, 195, 196, 198, 201, 205, 207 КАС України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 26.05.2005р.по справі № 10/121 в частини відмови у задоволені позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України в особі відділу Державного казначейства в м. Миколаєві суму процентів у розмірі 57 446,40 грн. за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України в особі ВДК у м. Миколаєві на користь ВАТ „Дамен Шіпярдс Океан” 49 210,2 грн. процентів, нарахованих на суму експортного відшкодування за період з 01.07.2003р. по 15.06.2004р., 8236,2 грн. процентів, нарахованих на суму бюджетної заборгованості з ПДВ за період з 01.10.2003р. по 15.06.2004р.

Постанова в порядку ст. 254 КАС України набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя-доповідач:                                                                      В.І. Картере

Судді:                                                                                          В.Т. Пироговський

В.І. Жеков