ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2007 р.
№ 41/105

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. –головуючого,

Коробенко Г.П.,
Рогач Л.І.

розглянувши матеріали
касаційної скарги
Закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання",
м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.01.2007р.

у справі
господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Парітет", м. Єнакієво Донецької області

до
Закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання",
м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про
стягнення заборгованості

за участю представників:

позивача: Жуков С.В. –дов. від 02.04.07р.

відповідача: Смирнов О.С. –дов. від 09.01.07р. №01-59

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Парітет" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з  уточненим позовом  про стягнення з закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" суми боргу в 260895,62 грн,  пені –4119, 29 грн., штрафу –24294, 78 грн., 3% річних –650, 42 грн., всього –289960, 11 грн. , витрати по сплаті державного мита –2899,60 грн., інформаційно-технічного забезпечення судового процесу –118 грн. та  витрати на оплату послуг адвоката –26089, 50 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем прийнятих на себе зобов’язань щодо своєчасної оплати поставленої йому продукції за умовами укладеного між сторонами договору купівлі-продажу нафтопродуктів №560 від 28.10.05р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2006р. у справі №41/105, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.01.2007р. у даній справі,  позов задоволено частково, стягнуто з ЗАТ "Криворізький завод гірничого обладнання" на користь ТОВ  "Парітет" суму боргу –260895, 62 грн., 3% річних –650, 42 грн., витрати по сплаті державного мита –2615, 46 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу –106, 20 грн., витрати на оплату послуг адвоката –26089, 50 грн. В решті позову відмовлено.

Судові рішення, в частині задоволення позовних вимог, мотивовані обґрунтованістю позовних вимог з посиланням на ст. 525, 526, ч.2 ст. 625 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст. 1, 12 Закону України "Про банкрутство" та докази наявні в матеріалах справи, а в частині відмови в позові –їх необґрунтованістю з посиланням на ч.2 ст. 4 ЦК України, ч.1 ст. 5, 546, 548 ЦК України, ст. 44 ГПК України, ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" №784-ХІV від 30.06.1999 року.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням та постановою у даній справі ЗАТ "Криворізький завод гірничого обладнання" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить їх скасувати та передати справу на новий розгляд до місцевого  господарського суду, мотивуючи скаргу тим, що апеляційним господарським судом порушені норми матеріального та процесуального права, закріплені ст.32, 33, 43, 54, 107 ГПК України, невірно та однобічно оцінені докази по справі, не об’єктивно розглянуті всі обставини справи в їх сукупності.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Паритет" (продавець) та ЗАТ "Криворізький завод гірничого обладнання" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №560 від 28.10.2005р. (Договір), за умовами якого продавець прийняв на себе зобов’язання поставити у власність покупця нафтопродукти, асортимент, кількість та ціна яких вказані в додатках №2 від 22.12.2005р. та №3 від 02.02.2006р. до договору, а покупець прийняти цей товар та сплатити його на умовах, визначених в договорі.

Відповідно до п.2.1 Договору поставка товару здійснюється продавцем на протязі 4 (чотирьох) банківських днів з моменту підписання покупцем протоколу узгодження цін та/або специфікацій, які визначають станцію відправлення, асортимент, кількість, ціну та умови оплати товару, оформлених у вигляді додатків до договору, що є невід’ємною частиною.

Згідно п.2.3 Договору датою поставки товару вважається дата передачі товару вантажовідправником вантажоперевізнику.

За п.2.4 Договору, після виконання продавцем поставки кожної партії товару між сторонами підписується акт його приймання-передачі.

У відповідності до п. 3 Договору сторони визначили порядок розрахунків за нафтопродукти, а саме: після підписання протоколу узгодження цін та/або специфікацій, що узгоджують асортимент, кількість та ціну товару, оформлених у вигляді додатків до договору, які є його невід’ємною частиною, покупець здійснює передоплату 100% на протязі двох банківських днів за рахунок продавця, якщо інше не передбачено в додатку. Остаточні розрахунки між продавцем та покупцем за фактично поставлений товар здійснюється на протязі трьох банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі товару.

Пунктом 4 додатку №2 від 22.12.2005р. та додатку №3 від 02.08.2006р. до договору №560 від 28.10.2005р. сторонами узгоджені умови оплати товару: протягом 14 банківських днів з дати його поставки на станцію призначення.

На виконання Договору позивачем був поставлений відповідачу товар на загальну суму 731261, 31 грн., з яких відповідач сплатив вартість отриманого дизельного палива в розмірі лише 470365, 76 грн., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується представником  останнього.

Заборгованість відповідача за Договором становить 260895, 62 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов’язковим для виконання сторонами, а зобов’язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора повинен сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на приписи вказаних норм матеріального права, вимога позивача про стягнення суми боргу з урахуванням 3% річних за період з 20.01.06р. по 14.03.06р. в розмірі 650, 42  грн. правомірно визнана місцевим та апеляційним господарським судом такою, що не суперечить чинному законодавству України, із визначенням цієї суми,  як міри відповідальності за порушення грошового зобов'язання, на задоволення вимог кредитора про стягнення якої не поширюється дія мараторію у справі про банкрутство на  відміну від нарахувань неустойки (пені, штрафу) /ст.12 ЗУ "Про відновлення  платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"/.

Правильними визнає колегія і висновки судів попередніх інстанцій  щодо задоволення позову в частині витрат на оплату послуг адвоката в сумі 26089, 50 грн., оскільки такі витрати відповідно до ст. 33, 34 ГПК України підтверджені належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи.

Наведене спростовує доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, які не можуть вплинути на правильність та законність  оскаржуваних судових актів.

Таким чином, на підставі встановлених фактичних обставин господарськими судами попередніх  інстанцій з’ясовано дійсні права і обов’язки сторін та правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини. Як наслідок, прийняті господарськими судами рішення та постанова відповідають положенням ст.ст. 84, 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976р. “Про судове рішення”, а отже і підстави для їх скасування  відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.01.2007р. у справі № 41/105 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                          В.С. Божок

Судді:                                                                                       Г.П. Коробенко

Л.І. Рогач