донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

24.04.2007 р.                                                                           справа №39/7

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю
представників сторін:

від позивача:
Булатова М.А. за дов. б/н від 23.04.2007р.

від відповідача:
Мочкаєв Ю.І. за дов. №4-04/01-710 від 16.04.2007р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбудкомплект" м.Гірник Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від
05.03.2007 року

у справі
№39/7 (суддя Морщагіна Н.С.)

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбудкомплект" м.Гірник Донецької області

до

Державного підприємства "Торезантрацит" м.Торез Донецької області

про
стягнення 27454грн.36коп.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донбудкомплект" м.Гірник Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства "Торезантрацит" м.Торез Донецької області про стягнення: суми основного боргу у розмірі 20000грн.; суми пені за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань у розмірі 1695грн.34коп.; суми 3% річних у розмірі 936грн.98коп.; суми інфляційних витрат у розмірі 4822грн.04коп. (а.с.2-3).

Відповідно до ст.22 ГПК України позивач уточнив позовні вимоги №49/01 від 15.02.2007р. та просить стягнути: суму основного боргу у розмірі 20000грн.; суму пені за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань у розмірі 931грн.50коп.; суму 3% річних у розмірі 164грн.38коп.; суму інфляційних витрат у розмірі 645грн.95коп. (а.с.73-74).

Рішенням від 05.03.2007 року господарський суд Донецької області (суддя Морщагіна Н.С.) відмовив в задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 20000грн., пені в сумі 931грн.50коп., 3% річних в сумі 164грн.38коп., інфляційних витрат в сумі 645грн.95коп. (а.с.81).

Рішення мотивоване тим, що 01.03.2005р. між Державним підприємством “Донецька вугільна енергетична компанія”, правонаступником якого, в частині діяльності його відокремлених підрозділів “Шахта ім.К.І.Кісельова” та “Шахтоуправління Волинське” є відповідач, та позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю “Донбудкомплект”, був укладений договір №ГП-100/03.05; згідно договору від 01.03.2005р. ДП “Донецька вугільна енергетична компанія” зобов’язалося поставити вугільну продукцію, а позивач, в свою чергу зобов’язався прийняти та оплатити поставлену продукцію; відповідно до п.п.4.1 договору поставка продукції здійснюється на умовах попередньої оплати шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок ДП “Донецька вугільна енергетична компанія”; позивач платіжним дорученням №1821 від 25.04.2005р. здійснив попередню оплату вугілля на суму 133388грн.21коп.;  ДП “Донецька вугільна енергетична компанія” зобов’язання виконало частково, поставивши вугільну продукцію на суму 94168грн.55коп.; вартість недопоставленої продукції складає 39219грн.66коп.; основний борг в сумі 20000грн. підтверджений актами звірки з ВП “Шахта ім.К.І.Кісельова”, ВП “Шахтоуправління Волинське” ДП “Донецька вугільна енергетична компанія”, та згідно наказу міністерства палива та енергетики №237 від 26.05.2005р. переданий на баланс ДП “Торезантрацит”; позивач помилково визначає зобов’язання відповідача з поставки вугільної продукції як грошове, застосовуючи відповідальність, передбачену нормами ст.625 ЦК України, ст.231 ГК України, Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових  зобов’язань”, у той час як згідно загальних положень про поставку, у постачальника виникає обов’язок з поставки відповідної продукції згідно умов договору; невиконання постачальником покладених на нього обов’язків, в разі проведення попередньої оплати продукції, тягне наслідки передбачені нормами ст.693 ЦК України; спір виник з неправильного тлумачення відповідачем змісту спірних відносин.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донбудкомплект" м.Гірник Донецької області в апеляційній скарзі просить рішення господарського суду Донецької області від 05.03.2007р. по справі №39/7 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги щодо стягнення суми основного боргу у розмірі 20000грн., суми пені за несвоєчасну виконання грошових зобов’язань у розмірі 931грн.50коп.; суми 3% річних у розмірі 164грн.38коп., суми інфляційних витрат у розмірі 645грн.95коп., оскільки рішення не відповідає фактичним обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до умов договору від 01.03.05р. та специфікацій, поставки повинні бути здійснені у березні 2005р. та у квітні 2005р.; позивач спрямував заявки на поставку товару листом №205/5 від 13.04.2005р. з проханням відгрузити товар; ДП „Донецька вугільна енергетична компанія" виконало свої обов'язки частково, поставивши частину товару від необхідної та достовірно знало про свої обов'язки щодо поставки товару, за якими реквізитами (адреса, отримувач вантажу) відправляти товар; товар був частково поставлений, що доказує факт того, що заявки на поставку товару були отримані; заборгованість у розмірі 20000грн. підтверджується актами звірок розрахунків станом на 01.10.2006р.; відповідач у відзиві №01-63 від 22.01.2007р. на позовну заяву не заперечує проти наявності заборгованості у розмірі 20000грн., згідно бухгалтерського обліку підприємства; відповідач отримавши при реорганізації ДП „Донецька вугільна енергетична компанія" попередню плату по передатному балансу за товар, починаючи з 01.06.2005р. свої обов'язки по договору щодо поставки товару не виконує; станом на 01.06.2005р. відповідач підписуючи та отримавши передатний баланс від 31.05.2005р. достовірно знав про наявність боргу у розмірі 20000грн. перед позивачем та обов'язок поставити товар; згідно ст.59 ГК України усі права та обов'язки ДП „Донецька вугільна енергетична компанія" перейшли до відповідача, тому повинні бути передані усі необхідні документи (договір постачання вугільної продукції, специфікації до нього, заявки на постачання та ін. документи); доводи відповідача про те, що він не знав про договір є безпідставними та необгрунтованими, оскільки відповідач повинен самостійно отримувати документацію при реорганізації; позивач не повинен інформувати відповідача про виконання обов'язків; необхідно застосовувати положення Цивільного Кодексу України про договір купівлі-продажу у відносинах між сторонами по договору; у позивача виникла можливість пред'явлення альтернативних вимог: передати обумовлений договором товар чи вимагати сплаченої за товар суми та право вибору належить позивачу; позивач втратив інтерес на отримання товару у строки пізніші ніж встановлені договором та специфікаціями до нього; товар в зв'язку з господарською діяльністю був необхіден саме у березні, квітні та травні 2005 року, а не пізніше; відповідач не зможе здійснити поставку товару по ціні яка вказана сторонами по договору у специфікації та поставка товару буде економічно невигідною відповідачу, тому позивач вимагає повернення суми передплати за поставку товару.

Державне підприємство "Торезантрацит" м.Торез Донецької області просить рішення господарського суду Донецької області від 05.03.07р. у справі №39/7 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки позивачем не надані письмові заявки на відвантаження вугілля, тому не наступив строк виконання зобов'язання; у відповідача відсутні грошові зобов'язання перед позивачем за договором поставки.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону України „Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України  на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно з абз. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 14 Цивільного кодексу України встановлює, що цивільні обов’язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.03.2005р. між Державним підприємством “Донецька вугільна енергетична компанія”, правонаступником якого є відповідач Державне підприємство "Торезантрацит", згідно наказу Міністерства палива та енергетики №237 від 26.05.2005р., п.п.3.3 Статуту, передатних балансів, та Товариством з обмеженою відповідальністю “Донбудкомплект” м.Гірник Донецької області укладений договір поставки вугільної продукції №ГП-100/03.05.

Відповідно до ст.712 Цивільного Кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) зобов’язується передати майно (товар) у власність іншій стороні (покупцеві), а покупець зобов’язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ціну).

Згідно договору №ГП-100/03.05 ДП “Донецька вугільна енергетична компанія” зобов’язалась поставити вугільну продукцію відповідно до специфікації та на умовах договору, а позивач зобов’язався оплатити та прийняти  поставлену продукцію.

Відповідно до п.3.2 договору №ГП-100/03.05 об’єм кожної партії вугілля визначається Покупцем (позивачем) у заявки на відвантаження. Строк поставки зазначений в специфікаціях, а саме березень 2005.

Пункт 4.1 договору №ГП-100/03.05 передбачає зобов’язаність Покупця (позивача) здійснити попередню оплату вугілля шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника (відповідача).

Тобто, за договором поставки вугільної продукції №ГП-100/03.05 у відповідача відсутні грошові зобов’язання.

Судом першої інстанції встановлено, що платіжним дорученням №1821 від 25.04.2005р. позивач здійснив попередню оплату в сумі 133388грн.21коп.; ДП “Донецька вугільна енергетична компанія” частково виконало свої зобов’язання, поставивши вугільну продукцію на суму 94168грн.55коп.

Вартість недопоставленої продукції складає 39219грн.66коп.

23.10.2006р. позивач надіслав відповідачу претензію №164/10 з вимогою повернути суму 20000грн. заборгованості або поставити вугілля на цю суму (а.с.16, 17).

Позивач звернувся з позовом про стягнення 20000грн. з відповідача Державного підприємства "Торезантрацит", оскільки ця сума передана згідно наказу Міністерства палива та енергетики України від 26.05.2005р. №237 та передатного балансу.

Крім того, просить стягнути штрафні санкції за неправомірне користування чужими коштами станом на 10.02.2007р. в сумі 931грн.50коп.; індекс інфляції в сумі 645грн.95коп.; 3% річних в сумі 164грн.38коп.

Суд першої інфляції обгрунтовано відмовив позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки як вбачається з договору постачання вугільної продукції №ГП-100/03.05 від 01.03.2005р. у відповідача відсутні за договором грошові зобов’язання.

Договором постачання вугільної продукції №ГП-100/03.05 не передбачена відповідальність відповідача при поверненні попередньої оплати.

Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного рішення справи.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України позивач не надав доказів надіслання відповідачу заявок згідно п.3.2 договору №ГП-100/03.05р. з вказівкою об’єму партії постачаємої вугільної продукції; доказів відмови від договору №ГП-100/03.05.

Доводи скаржника судовою колегією не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Донецької області по даній справі відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги відносяться на скаржника.

Керуючись  ст. ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 05.03.2007 року у справі №39/7 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбудкомплект" м.Гірник Донецької області –без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1-позивачу

2-відповідачу

3-у справу

4-ГСДО

5-ДАГС