ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

07 лютого 2007 р.                                                                     Справа  № 17/285

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого судді  Ушак І.Г.  у відкритому судовому засіданні за участю представників:

позивача – Шибаєв А.М., представник за довіреністю;

відповідача – Мулеса М.В., представник за довіреністю.

розглянувши  матеріали справи за позовом   Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Ужгород до товариства з обмеженою відповідальністю „Самвер”,  м. Перечин  про  стягнення   53 304 грн. адміністративно–господарських санкцій за недотримання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, включаючи пеню

Позивачем заявлені вказані вимоги, оскільки відповідач всупереч вимогам ст.ст. 19, 20 Закону України  „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (далі–Закон) не виконав встановлений на 2005 рік норматив створення робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів та не сплатив позивачеві у зв’язку з цим штрафні санкції в розмірі двох середніх річних заробітних плат на підприємстві відповідача за два нестворених робочих місця для працевлаштування інвалідів, яке становить предмет позовних вимог. Представник позивача наполягає на задоволенні заявлених вимог, посилаючись на їх обґрунтованість долученими до матеріалів справи документами.

Відповідач  у письмовому відзиві на позов та його представник у судовому засіданні заперечують проти позову, а свої заперечення мотивують тим, що відповідачем виконано всі вимоги та вжито всі встановлені Законом заходи, спрямовані на працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого нормативу.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників  сторін у ході судового розгляду, суд дійшов висновку про відмову у  задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідачеві за змістом норм  вищенаведеного Закону встановлено на 2005 рік норматив створення  робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4-х відсотків від загальної чисельності працюючих на підприємстві (127  осіб), що становить 5 робочих місць (127 х 4%= 5,08).

Матеріалами справи, зокрема статистичним звітом відповідача „Про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік” (форма №10-ПІ), встановлено що  відповідачем у звітному періоді не працевлаштовано   та не сплачено у зв’язку з цим самостійно у встановленому порядку штрафні санкції у розмірі середньої річної заробітної плати за  кожне із нестворених робочих місць.

Разом з тим, відповідачем поданими суду матеріалами (звітами форми № 3-ПН за 2005 рік, листом Перечинського центру зайнятості від 7.02.07р. № 109), доведено, що ним вживалися залежні від нього заходи для працевлаштування інвалідів у кількості, що відповідає встановленому Законом нормативу, про що у встановленому порядку інформовано  Перечинський районний центр зайнятості населення,  шляхом подання щомісячних звітів про наявність вільних робочих місць зі звичайними умовами праці та, зокрема, потребу в працівниках-інвалідах, за професіями сторожа, комірника, укладальника, сортувальника, обліковця, прибиральника тощо. Оскільки останнім не направлялися на підприємство для працевлаштування громадяни вказаної категорії, про що свідчить листи  Перечинського РЦЗ від 18.12.06, 7.02.07, підприємство не може відповідати за невиконання  вищезгаданого нормативу, у  задоволенні позовних вимог належить відмовити.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.ст. 17, 18, 19, 20  Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, ст.ст. 11, 70, 71, 86, 94,   158-163, п. 7 розділу VІІ Кодексу адміністративного судочинства України,

СУД  ПОСТАНОВИВ:

1.  У позові відмовити.

Дана постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                Ушак І.Г.