ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2007 р.                                                 Справа №  11/534/06

м. Миколаїв

За позовом:  Товариства з обмеженою відповідальністю “Зоря-Сервіс”

(54001, м.Миколаїв,  вул.Велика Морська, 89)

до 1 відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Миколаївська ТЕЦ”

(54002, м.Миколаїв, Каботажний узвіз, 18)

до 2 відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції  (54001, м.Миколаїв, вул.Артилерійська, 19-А)

Суддя Василяка К.Л.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Склярів М.М. –дов. №1 від 27.11.2005р.

від 1 відповідача: Ходикін М.М. –дов. № 09/26 від 16.01.2006р.

від 2 відповідача: Охрименко В.А. –дов. №85 від 23.11.2005р.

СУТЬ СПОРУ: визнання недійсними договорів застави

1-й відповідач у відзиві на позов вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони повинні розглядатись у межах справи про  банкрутство ТЕЦ у випадку прийняття ухвали про санацію боржника і лише за заявою керуючого санацією. До виключення 1-го відповідача із переліку об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, вимоги кредиторів, в тому числі і позивача, не можуть бути задоволені за рахунок майна, що було предметом застави за оспорюваними договорами, тому відсутній факт порушення інтересі позивача. Оскільки позивач не є стороною оспорюваний договорів , відсутні підстави для задоволення вимог про визнання недійсними угод, укладених без його участі.

2-й відповідач у відзиві на позов також вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки у справі про банкрутство Миколаївської ТЕЦ грошові вимоги кредиторів не визнані як і їх черговість. Відповідно до положень Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” задоволення вимог кредиторів за рахунок майна боржника в ході розгляду справи про банкрутство можливе лише у випадку застосування до нього процедури ліквідації або санації. Позивач не є стороною в оспорюваних договорах, не є органом державної влади і в силу ст.207 ГК України відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Укладаючи спірні договори не було допущено порушень вимог ухвали господарського суду від 22.04.2002р.,  якою було заборонено посадовим особам або власнику його майна вчиняти певні дії щодо майнових активів боржника, щo не забороняє ТЕЦ укладати договори застави. На час укладання спірних договорів застави неможливо було погодити їх укладання з розпорядником майна, оскільки його не було. Безпідставними є твердження позивача про те, що укладання договорів застави є спробою приватизації майна ТЕЦ.

Оскільки Відкрите акціонерне товариство “Райффайзен Банк Аваль” є правонаступником АППБ “Аваль”, суд вважає за необхідне замінити 2-го відповідача на його правонаступника.

У судовому засіданні 23.01.2007р. у відповідності до ст.77 ГПК України було оголошено перерву.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи,  суд –

в с т а н о в и в:

19.09.2005р. АППБ „Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції та ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” уклали договір застави майнових прав № 010/08-11/927/1, яким забезпечувались вимоги банку, що витікали з кредитного договору, за умовами якого ТЕЦ отримала кредит в сумі 1500000 грн. на строк до 19.09.2006р.

19.07.2006р. АППБ „Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції та ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” уклали договір застави рухомого майна № 010/08-11/06-286/1, яким забезпечувались вимоги банку, що витікали з кредитного договору, за умовами якого ТЕЦ отримала кредит в сумі 2500000 грн. на строк до 17.07.2009р.

08.08.2006р. АППБ „Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції та ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” уклали договір застави обладнання, яким забезпечувались вимоги банку, що витікали з кредитного договору, за умовами якого ТЕЦ отримала кредит в сумі 2500000 грн. на строк до 17.07.2009р.

08.08.2006р. АППБ „Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції та ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” уклали договір застави транспортних засобів, яким забезпечувались вимоги банку, що витікали з кредитного договору, за умовами якого ТЕЦ отримала кредит в сумі 2500000 грн. на строк до 17.07.2009р.

Позивач посилається на те, що оскільки, ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” є боржником ТОВ „Зоря Сервіс”, відносно ТЕЦ порушена справа про банкрутство та ухвалою суду заборонено посадовим особам боржника або власнику майна чи уповноваженому ним органу вчиняти певні дії щодо його  майнових активів, укладені відповідачами спірні договори застави порушують черговість задоволення вимог кредиторів та суттєво можуть зменшити можливість задоволення грошових вимог ініціюючого кредитора –позивача по справі.

Приймаючи рішення по справі, судом взято до уваги наступне.

22 квітня 2002 року господарським судом Миколаївської області було порушено провадження у справі про визнання банкрутом ДП „Миколаївська ТЕЦ” та винесено ухвалу якою було заборонено без згоди розпорядника майна укладати та здійснювати угоди, передбачені пп. 2 та п.1 ст. 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

На час розгляду справи реєстр кредиторів та кредиторські вимоги кожного з них, черговість їх задоволення у справі про банкрутство ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” не затверджені.

Отже, позивачем не доведено того факту, що в зв’язку з укладанням відповідачами спірних угод суттєво зменшена можливість задоволення його грошових вимог.

Відповідно до положень Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” задоволення вимог кредиторів за рахунок майна боржника можливе лише у випадку застосування до боржника процедури ліквідації або санації.

Оскільки  ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” є державним підприємством і відповідно до Закону України „Про перелік об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації” знаходиться в переліку підприємств, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані.

Санація чи ліквідація таких підприємств можлива лише після виключення їх у встановленому порядку з переліку таких об’єктів.

До часу виключення вимоги кредиторів не можуть бути задоволені за рахунок майна боржника –підприємства банкрута.

Стосовно позиції позивача відносно того, що спірні угоди були укладені в порушення приписів ухвали господарського суду Миколаївської області від 22.04.2002р. по справі 4/110 про банкрутство ВАТ „Миколаївської ТЕЦ”, якою було заборонено посадовим особам боржника або власнику майна чи уповноваженому ним органу вчиняти певні дії щодо його  майнових активів, суд вважає, що укладання договорів застави не порушило вимоги ухвали суду, оскільки на час розгляду справи майнові активи залишаються в розпорядженні 1-го відповідача.

Не знайшли свого підтвердження і твердження позивача стосовно того, що спірні угоди повинні бути укладені за умови їх погодження з розпорядником майна, оскільки на момент укладанні цих угод, за виключенням договору застави № 010/08-11/927/1 від 19.09.2005р., повноваження попереднього розпорядника майна вже сплили, а нового розпорядника призначено не було. Що стосується названого вище договору, то його дія припинена в зв’язку з припиненням дії самого кредитного договору.

Суд, також вважає за необхідне зазначити, що стягнення заборгованості за рахунок заставленого майна та майнових прав можлива лише за наявності факту не сплати на умовах кредитних договорів кредиту. Оскільки, за кредитними договорами строк погашення кредиту повинен настати у 2009 році висновки позивача про можливість відчуження майна з державного управління, через механізм реалізації заставленого майна є лише припущенням.

Окрім сказаного, Законом України № 522-V від 22.12.2006р. «Про внесення змін до ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 1 січня 2008 року.

Згідно прикінцевих положень названого Закону, його положення у справах про банкрутство підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості на умовах визначених Законом України «Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»застосовуються з урахуванням особливостей, визначених цього закону.

Статтею 4 названого Закону передбачено, що до закінчення процедури погашення заборгованості господарським судом не розглядаються клопотання про відкриття процедури санації, визнання підприємства-боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.25, 44,49,82-85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1. Замінити 2-го відповідача у справі АППБ “Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції АППБ “Аваль” на його правонаступника - Відкрите акціонерне товариство “Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції.

2. В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання  апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя                                                        К.Л.Василяка