ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

19 березня 2007 р.                                                             Справа  № 5/35-А

За позовом:       ПП „Консультаційно-комерційне бюро” м.Ужгород

До відповідача: ДПІ у м.Ужгород м.Ужгород

Про визнання нечинними податкові повідомлення №/0 від 01.11.2006р., №/1 від 20.11.2006р. та №/2 від 18.12.2006р.

Заступник Голови господарського суду

Суддя        О.С.Йосипчук

за участю представників сторін:

позивача:       Росієнко В.П. - представник

відповідача:  представник не з’явився

Розглянувши матеріали справи за позовом

Приватного підприємства „Консультаційно-комерційне бюро” м.Ужгород до ДПІ у м.Ужгороді про визнання нечинними податкові повідомлення №/0 від 01.11.2006р., №/1 від 20.11.2006р. та №/2 від 18.12.2006р.,

ВСТАНОВИВ:

Предметом позовних вимог є податкові повідомлення №/0 від 01.11.2006р., №/1 від 20.11.2006р. та №/2 від 18.12.2006р., якими до позивача було застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 170 грн. за порушення п.п.4.1.4. ст..4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами.

При цьому, податкові повідомлення №/1 від 20.11.2006р. та №/2 від 18.12.2006р. були прийняті за наслідками апеляційного оскарження податкового повідомлення №/0 від 01.11.2006р. та з метою доведення нових строків сплати узгодженого податкового повідомлення, без зміни суми застосованих штрафних санкцій.

Підставою для застосування до позивача штрафних санкцій став, зафіксований у акті перевірки №2097/15-0 від 25.10.2006 року, факт подання позивачем розрахунку сплати єдиного податку суб’єктами малого підприємництва за 3 квартал 2006 року 20 жовтня 2006року. Згідно з висновками податкового органу –відповідача у справі, подавши 20.10.2006р. звіт по єдиному податку за 3 квартал 2006 року, позивач порушив встановлені законодавством строки подання цього звіту, позаяк останнім днем подання такого звіту, за твердженням ДПІ у м.Ужгороді, є 19 число місяця наступного за звітнім кварталом.

Позивач стверджує, що висновки відповідача є помилковими, оскільки, обраною нормою права, що порушена, п.4.1.4. ст..4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, встановлені інші строки подання розрахунку єдиного податку і вони (строки) не є порушеними суб’єктом малого підприємництва у спірній ситуації.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема посилається на законність та обґрунтованість прийнятих ним актів. Обґрунтовуючи власні заперечення та позовні вимоги, відповідач посилається на ч.9 п.4 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва”, згідно з яким звітність подається до 20 числа місяця, що наступає за звітнім періодом, і відповідно не включає 20 число у строки подання цих розрахунків.

Повний текст Постанови складено 26.03.2007р.

Заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши

подані по справі доказові матеріали, щодо спірного питання,

Суд задовольняє позов,   виходячи з наступного:

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України”.

У розумінні дефініції, викладеної у п.п.1.11.ст.1 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” розрахунки сплати єдиного податку є декларацією –документом, що подається суб’єктом малого підприємництва (платником податків) до контролюючого органу на підставі якого здійснюється нарахування та сплата податку.

Акт перевірки №2097/15-0 від 25.10.2006р., на підставі якого відповідачем прийнято оскаржені податкові повідомлення, містить дані про порушення позивачем п.п.4.1.4. ст.4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, що є підставою для притягнення цього платника податків до відповідальності за порушення податкового законодавства.

Однак, згідно з п.п.4.1.4. ст.4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, податкові декларації (звіти, розрахунки, п.п.1.11 цього ж Закону) подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює або календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, або календарному кварталу чи календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя), або календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.1.4 цього пункту, - протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року, або календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб (прибуткового податку з громадян), - до 1 квітня року, наступного за звітним”.

За таких обставин, як вбачається із викладеного вище, подання позивачем розрахунку єдиного податку 20.10.2006р. за 3 квартал цього ж року не можна вважати порушенням строків подання звітності у контексті п.п.4.1.4. ст.4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Тому, оскільки висновки відповідача, викладені у акті перевірки №2097/15-0 від 25.10.2006р. є помилковими, слід визнати помилковими також і, прийняті на підставі цього акту, податкові повідомлення.

Окрім того, згідно з ч.9 п.4 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва”, за результатами господарської діяльності суб’єкти малого підприємництва подають розрахунки сплати єдиного податку до 20 числа місяця, що слідує за звітнім.

Норми права, як загальні, так і спеціальні, повинні містити однозначно сформульовані приписи та відображати точне і повне формулювання правил поведінки. Орієнтуючись на даний принцип законотворення, та піддавши правовому аналізу у сукупності ч.9 п.4 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” та п.п.4.1.4. ст.4 і п.п.19.6 ст.19 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, суд дійшов висновку про те, що розрахунок сплати єдиного податку повинен бути поданий суб’єктом малого підприємництва протягом 20 днів не пізніше 20 числа місяця, що слідує за звітнім періодом. Таким чином, у спірній ситуації днем прострочення буде вважатись не 20 жовтня 2006 року, а 21 жовтня 2006 року.

Керуючись ст.ст. 84, 160-163 КАС України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задоволити.

Визнати нечинними у повному обсязі податкові повідомлення №/0 від 01.11.2006р., №/1 від 20.11.2006р. та №/2 від 18.12.2006р., прийняті ДПІ у м.Ужгороді по відношенню до Приватного підприємства „Консультаційно-комерційне бюро” м.Ужгород.

Постанова набирає чинності протягом 10-ти днів з дня складення в повному обсязі відповідно до ст.ст. 254, 186, 160 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду.

Суддя                                               О.С.Йосипчук