ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12.02.2007
Справа № А25/420-06

Дніпропетровський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді
Тищик І.В. (доповідач)

суддів: Сизько І.А.,
Верхогляд Т.А.

при
секретарі Заєць П.Л.

за
участю представників

позивача:
не
з'явився

відповідача:
Сеіна
О.О.

розглянувши
апеляційну скаргу фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг на
постанову господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2006р. у
справі №А25/420-06

за позовом фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг

до відповідача Виконавчого
комітету Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг

про скасування рішення та
зобов'язання утримуватися від вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 21.12.2006 року у справі № А25/420-06 (суддя
Чередко А.Є.) в задоволенні адміністративного позову про визнання протиправним
та незаконним рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради від
28.08.2006р. № 554 „Про встановлення тарифів на послуги теплопостачання у м.
Кривому Розі”, визнання нечинним та скасування останнього відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду від
21.12.2006р., постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги
та постановити окрему ухвалу щодо протиправних дій відповідача стосовно
прийняття оскаржуваного рішення та стосовно порушення господарським судом
Дніпропетровської області Конституції України та норм процесуального права під
час здійснення судочинства у даній справі. При цьому скаржник посилається на
порушення господарським судом норм процесуального та матеріального права.

Скаржником заявлено
клопотання про розгляд справи за апеляційною скаргою за його відсутності при
повному фіксуванні судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного
засобу.

Відповідач у
запереченнях на апеляційну скаргу вважає доводи, викладені у апеляційній
скарзі, необґрунтованими, висновки господарського суду правомірними та просить
залишити скаргу без задоволення, а постанову господарського суду без змін.

В судовому
засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

28.08.2006р. Виконавчим комітетом
Криворізької міської ради було прийнято рішення за №554 „Про встановлення
тарифів на послуги теплопостачання у м. Кривому Розі”, яким були встановлені
для споживачів послуг Комунального підприємства теплових мереж
„Криворіжтепломережа” та Державного підприємства „Криворізька теплоцентраль”
встановлені тарифи на послуги теплопостачання, розраховані станом на
01.06.2006р.

Зважаючи на
компетенцію органу, який прийняв цей документ, характер та обсяг відносин, що
врегульовані ним, зазначене рішення являється актом ненормативного характеру
(індивідуальним актом), оскільки останній породжує права і обов'язки тільки у
визначеного ним певного кола суб'єктів, якому він адресований.

Відповідно до
чинного законодавства підставами для визнання акта недійсним є невідповідність
його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції
органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також
порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом
інтересів позивача у справі.

Основні
засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та
споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та обов'язки регламентуються Законом України
„Про житлово-комунальні послуги”, відповідно до ст.ст. 7, 14 якого встановлення
цін/тарифів на житлово-комунальні послуги належить до повноважень органів
місцевого самоврядування.

Зазначені норми
кореспондуються з приписами:

- ст. 28 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”,
відповідно до якого встановлення в порядку і межах, визначених законодавством,
тарифів щодо оплати побутових, комунальних , транспортних та інших послуг, які
надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної
територіальної громади та погодження цих питань з підприємствами, установами та
організаціями, які не належать до комунальної власності, віднесено до відання
виконавчих органів сільських, селищних та міських рад;

- ч.3 ст. 20 Закону України „Про теплопостачання”, в силу якої
тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії
затверджуються органами місцевого самоврядування;

- ст. 10 Закону України „Про електроенергетику”, якою визначено,
що регулювання тарифів на теплову енергію належить до повноважень місцевих
органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Таким чином,
оспорюване рішення відповідає вимогам закону; ухвалюючи спірне рішення
відповідач, як орган місцевого самоврядування, діяв відповідно до вимог ч. 2
ст. 19 Конституції України у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений
законами України.

Щодо порушення
у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів
позивача, то матеріалами справи факт порушення оскаржуваним рішенням прав та
охоронюваних інтересів позивача не підтверджується.

За твердженням
позивача, викладеним у скарзі, протягом 2006 року тарифи, встановлені
оскаржуваним рішенням Комунальним підприємством теплових мереж
„Криворіжтепломережа” при розрахунках із споживачами за послуги
централізованого опалення взагалі не застосовувалися, що саме по собі
унеможливлює порушення прав позивача.

В обґрунтування
своїх вимог скаржником вказано лише на можливе порушення його прав (шляхом
отримання суб'єктами природних монополій його грошових коштів в оплату теплової
енергії) з боку інших юридичних осіб (постачальників теплової енергії), а не
відповідача.

Таким чином,
посилання на можливість порушення прав позивача ґрунтується виключно на
припущеннях скаржника за відсутністю фактичного порушення його прав та
охоронюваних інтересів.

Не є доведеним
твердження позивача про порушення суб'єктом владних повноважень його прав як
підприємця. З матеріалів справи неможливо дійти висновку який вид
підприємницької діяльності здійснюється позивачем і яким чином оплата послуг
централізованого опалення перешкоджає здійсненню цієї підприємницької
діяльності, тобто, відсутній причинно-наслідковий зв'язок між фактом
затвердження тарифів на теплову енергію та порушенням прав позивача при
здійсненні останнім підприємницької діяльності.

За викладених
обставин колегія судді поділяє думку господарського суду та вважає
безпідставним твердження позивача про те, що спірне рішення становить загрозу
та створює перешкоди підприємницькій діяльності приватного підприємця.

Доводи скаржника
щодо монопольного становища виробників теплової енергії, порядку формування цін
та тарифів, економічної конкуренції тощо не можуть бути прийняті до уваги
колегією суддів, оскільки не відносяться до предмету спору і знаходяться поза
межами доказування у справі.

З огляду на відповідність висновків,
викладених в постанові суду, обставинам справи та чинному законодавству колегія
суддів дійшла висновку про безпідставність вимог скаржника щодо скасування цієї
постанови. Окрім того, колегія суддів не убачає підстав для постановлення
окремих ухвал на адресу відповідача та господарського суду на вимогу скаржника.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 199, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства  України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Постанову
господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.06р. у справі №
А25/420-06 залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 -без задоволення.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий
І.В.Тищик

Судді:
І.А.Сизько

Т.А.
Верхогляд