ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2007 р.                                                            Справа № 52/492-06

вх. № 16383/4-52

Суддя господарського суду Білоусова Я.О.

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

прокурора - Кучерова Т.В., за посвідченням № 157 від 09.10.2006р.; позивача - не з"явився; 3-й особи - не з"явився; відповідача - Лубяницький М.І., за дорученням б/н від 02.03.2007р.

розглянувши справу за позовом  Заступника прокурора Комінтернівського р-ну, м. Харків  в особі Харківської міської ради, м. Харків 3-я особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Харківське міське управління земельних ресурсів, м. Харків

до  ПП фірми "НОРК", м. Харків

про звільнення та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, та стягнення 782,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся до господарського суду з позовною заявою про зобов"язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 18 кв.м. за адресою: пр. Героїв Сталінграду ріг 50 річчя СРСР, привести її у придатний для використання стан та повернути позивачу.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що відповідач користується земельною ділянкою без оформлення правоустановчих документів, що є підставою для звільнення земельної ділянки на підставі статті 212 Земельного кодексу України.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти висунутих позовних вимог з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, в обгрунтування своїх заперечень надав суду клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових документів (вх.5817), а саме Розпорядження Голови Комінтернівської районної ради № 278-4 від 22.09.2000р. щодо видачі відповідачу ордеру на право розташування кіоску, ордер № 03-220к-2350 та інші документи, які долучаються судом до матеріалів справи.

Позивач, 3-я особа в судове засідання своїх повноважних представників не направили. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 20.02.2007 року суд попередив сторони про те, що у разі неявки сторони в судове засідання суд має право розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та надання доказів покладений на сторони, тому суд, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Головний спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель управління земельних відносин Харківської міської ради шляхом проведення обстеження земельних ділянок виявив, що відповідач використовує земельну ділянку площею, орієнтовно 0,0018 га по проспекту Героїв Сталінграду, ріг проспекту П"ятдесятиріччя СРСР для експлуатації та обслуговування малої архітектурної форми (кіоску по продажу продовольчих товарів) для здійснення підприємницької діяльності без правовстановлюючих документів, чим порушує вимоги ст. 125 Земельного кодексу України, про що  був складений акт від 08.07.2006 року № 963/06.

Прокурор, отримавши вказану інформацію, дійшов висновку про порушення інтересів держави в особі позивача та подав відповідний позов.

Матеріали справи свідчать, що фактично відповідач використовує земельну ділянку під кіоском по проспекту Героїв Сталінграду, ріг проспекту П"ятдесятиріччя СРСР у м. Харкові.   Правовою підставою для розміщення відповідачем кіоску на зазначеній земельній ділянці є ордер № 03-220к-2350. Суд дослідивши ордер та матеріали справи встановив, що ордер був виданий Управлінням споживчого ринку виконавчого комітету Харківської міської ради на підставі розпорядження № 278-4 від 22.09.2000 року Комінтернівської райради м. Харкова і як зазначено в ордері  на підставі Рішення МВК від 16.04.2003 року № 379.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які  в  межах своєї компетенції  передають  землі  у  власність  або  надають  у користування та вилучають їх.  Повноваження щодо передачі, надання  та  вилучення  земельних ділянок  місцеві  Ради  народних  депутатів   можуть  передавати відповідно  органам  державної  виконавчої  влади  або  виконавчим органам місцевого самоврядування.

Рішенням XI  сесії Харківської міської ради XXIII скликання від 28.05.1998 року "Про передачу виконкому повноважень по передачі, наданню, вилученню земельних ділянок" повноваження по розпорядженню землею в м. Харкові передані виконавчому комітету Харківської міської ради.

Виконавчі органи Харківської міської ради та Комінтернівської районної ради м. Харкова  приймаючи рішення та розпорядження про видачу відповідачеві ордеру на право здійснення торгівлі і закріплення торгівельного місця по проспекту Героїв Сталінграду, ріг проспекту П"ятдесятиріччя СРСР у м. Харкові діяли  у межах своїх повноважень при наявності достатньої компетенції.

Порядок розміщення об'єктів торгівлі визначений  Правилами роботи дрібнороздрібної торговельної мережі, затвердженими наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України № 369 від 08 липня 1996 року, відповідно до яких розміщення пунктів дрібно роздрібної мережі здійснюється господарюючим суб'єктом з письмового дозволу місцевого органу державної виконавчої влади (органу місцевого самоврядування) та за погодженням з органами державного санітарно-епідеміологічного нагляду, пожежної охорони та архітектури (п. 16).

Аналіз наведеної норми, дає підстави суду стверджувати, що дозволом в розумінні вказаних Правил, є ордер, який відповідає вимогам Правил.

Відповідно до п. 17 вказаних Правил дозвіл може бути анульований відповідним органом державної влади (місцевого самоврядування) у разі систематичного порушення працівниками пунктів дрібно роздрібної торгівельної мережі вимог законодавства, цих Правил та інших нормативних актів. Інших підстав для анулювання дозволу діючим законодавством не передбачено.

Як вбачається із матеріалів справи, дозвіл не анульовано, рішення та розпорядження на підставі яких видавався ордер є чинними.

Таким чином, земельна ділянка за вказаною адресою зайнята відповідачем з дозволу відповідних органів влади,  в зв’язку з чим посилання прокурора та позивача про самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки, є помилковими. Ордер дає право відповідачеві використовувати відведену земельну ділянку під кіоском на праві тимчасового користування до анулювання ордеру. В зв’язку з чим, суд вважає, що ордер є одним із правових титулів на право тимчасового користування земельною ділянкою під кіоском.

Крім того, вирішуючи спір, суд враховує також наступні конституційні принципи.

Згідно з частиною третьою статті 41 Конституції  України громадяни  для  задоволення  своїх  потреб можуть користуватися об'єктами права державної та  комунальної  власності відповідно   до   закону. Ця конституційна  гарантія  не  може тлумачитися як така,  що заперечує державний захист інших визнаних майнових прав  громадян  (крім  права  власності)  або  обмежує можливості такого захисту прав  землекористувачів,  набутих  свого часу відповідно до чинного на той час законодавства.

Таким чином, стосовно користування відповідачем земельною ділянкою під кіоском діє механізм захисту,  гарантований Конституцією України.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками)  по справі N 1-17/2005  від 22 вересня 2005 року визначено, що згідно зі статтею  22  Конституції  України конституційні  права  і  свободи  гарантуються  і  не  можуть бути скасовані  (частина  друга),  при  прийнятті  нових  законів   або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу  існуючих  прав  і  свобод  (частина   третя).   Скасування конституційних  прав  і  свобод  -  це  їх  офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному  розумінні  діяльності  визначальними поняття змісту прав  людини  є  умови  і  засоби,  які  становлять можливості  людини,  необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку.  Обсяг прав людини  -  це  їх  сутнісна  властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені  відповідними правами, що не є однорідними   і загальними.  Загальновизнаним  є  правило,  згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена. Конституція України (стаття  13)  не  виключає можливості  для  громадян  користуватися  землею  на  визначених у законі різних правових титулах,  гарантуючи при  цьому  громадянам право власності на землю (п. 5.2. мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України).

Земельним кодексом  України в редакції від 13 березня 1992 року та від 25 жовтня 2001 року забезпечувалася можливість  продовжувати  користуватися  земельними  ділянками  на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, пожиттєвого спадкового володіння або тимчасового  користування.  При  цьому  в будь-якому  разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю,  так і  будь-яке  обмеження права користування земельною ділянкою у зв'язку з непереоформленням правового титулу.

Така правова позиція знайшла своє закріплення в Рішенні Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками)  по справі N 1-17/2005  від 22 вересня 2005 року.

Відповідно до п. 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин.

Рішенням Харківської міської ради 17 сесії 4 скликання від 24.11.2004р. № 188/04 про надання дозволів на розроблення проектів відведення земельних ділянок для розміщення малих архітектурних форм відповідачу був наданий таких дозвол.

Рішенням Харківської міської ради від28.09.2005р.  № 169/05 був затверджений проект відведення земельної ділянки та вирішено надати відповідачу в оренду земельну ділянку площею 0,0018 га по проспекту Героїв Сталінграду, ріг проспекту П"ятдесятиріччя СРСР у м. Харкові для розміщення малої архітектурної форми.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що на пленарному засіданні Харківської міської ради вирішувалося питання про припинення користування відповідачем земельною ділянкою під кіоском по проспекту Героїв Сталінграду, ріг проспекту П"ятдесятиріччя СРСР у м. Харкові, яка була надана, як вище встановлено судом, відповідно до законодавства, що діяло на час надання дозволу на розміщення кіоску на земельній ділянці. Це дає підстави суду вважати, що прокурор передчасно, на підставі лише акту обстеження земельної ділянки,  без проведення належної, комплексної та повної перевірки, дійшов висновку, що порушені права позивача – Харківської міської ради.

Крім того, прокурор просить стягнути з відповідача 782,94 грн. заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою. Правового та документального обгрунтування стягнення з відповідача орендної плати, а також належного розрахунку суми заявленої до стягнення  не надав. Повідомлення Управління земельних відносин №3741 від 13.07.2006 року не може являтися таким доказом оскільки не конкретизує ставок на підставі яких зроблені наведені нарахування.

Крім того, слід зазначити, що між позивачем та відповідачем відсутній договір оренди земельної ділянки, а значить у відповідача відсутній обов"язок по сплаті орендної плати, оскільки відповідно до ст. 21 ЗУ "Про оренду землі" розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

В матеріалах справи наявні докази сплати відповідачем податку на землю, який сплачувався відповідачем у встановлений законодавством термін (про що свідчать розрахунок податку на землю, платіжні доручення).

При таких обставинах, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог прокурора щодо звільнення та повернення відповідачем земельної ділянки площею 0,0018 га по проспекту Героїв Сталінграду, ріг проспекту П"ятдесятиріччя СРСР у м. Харкові, та стягнення з відповідача 782,94 грн. заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою.

Враховуючи викладене та керуючись статтями  6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,  статтями 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

20.03.07

Суддя                                                                                            Білоусова Я.О.