ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

28.03.07                                                                                           Справа  № 5/3161-13/362А

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                     Бойко С.М.,

суддів:                                            Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі Чаплик І.,

з участю представників:

позивача –     з”явився,

відповідача 1 – з”явився,

відповідача 2 –не з”явився,

розглянув апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Франківському районі  м.Львова, м.Львів

на постанову господарського суду Львівської області від 13.12.2006 року, суддя Станько Л.Л., в справі №5/3161-13/362А,

за позовом державної податкової інспекції у Франківському районі  м.Львова, м.Львів

до відповідача 1 ДП «Ресурси-Львів»державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Ресурси», м.Львів

до відповідача 2 товариства з обмеженою відповідальністю «Спринт-СА», с.Дитятки Іванівського району Київської області

про    визнання недійсним господарського зобов»язання та застосування наслідків,

ВСТАНОВИВ:

постановою господарського суду Львівської області від 13.12.2006 року відмовлено в задоволенні позовних вимог державної податкової інспекції у Франківському районі  м.Львова до ДП «Ресурси-Львів»державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Ресурси»та до товариства з обмеженою відповідальністю «Спринт-СА»про визнання недійсним договору від 20.08.2004 року за №1/08 про надання юридичних послуг та застосування наслідків в порядку ст.ст.207.208 ГК України на суму вказаного договору в розмірі  84000 грн., оскільки позивачем не доведено, що угода укладена  з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків за даною угодою. Скасування державної реєстрації  відповідача 2 в наступному не є правовою підставою для визнання договору недійсним.

В апеляційній скарзі позивач просить постанову суду скасувати і  позов задоволити, з підстав неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення вимог норм матеріального та процесуального права, апелюючи тим, що підтвердженням укладення спірної угоди з метою, суперечною інтересам держави і суспільства є те, що товариство в період виконання договору  подавало декларацію з нульовими показниками та не сплачувало податки за результатами своєї діяльності.

При цьому скаржник покликається на те, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 04.11.2005 року скасовано державну реєстрацію ТзОВ "Спринт-СА", а тому виписана ним податкова накладна не відповідає вимогам чинного законодавства та не надає ДП "Ресурси-Львів" ДП МВС України "Ресурси" права на включення суми ПДВ по податковій накладній до податкового кредиту.

Скаржник вважає, що наведені обставини свідчать про приховування ТзОВ "Спринт-СА" доходів від оподаткування, що є ознакою наявності у цього підприємства умислу на укладення угоди з метою суперечною інтересам держави і суспільства та підставою для визнання угоди недійсною у відповідності до ст.207 Господарського кодексу України із застосуванням передбачених нею наслідків.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач 1 просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, в чому полягала завідома суперечна інтересам держави і суспільства мета  укладення угоди. При цьому зазначає, що діючим законодавством не передбачено обов”язку сторони договору контролювати дії контрагента договору і перевіряти виконання ним своїх податкових зобов”язань.

В судове засідання відповідач 2 не з"явився, хоча належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання, а тому суд  вважає за можливе справу  розглянути без його участі за наявними в справі доказами.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, встановив, що між ДП "Ресурси-Львів" ДП МВС України "Ресурси" (замовник) та ТзОВ "Спринт-СА" (виконавець) укладено договір від 20.08.2004 року №1/08 про надання юридичних послуг, за умовами якої   виконавець зобов»язався надавати юридичні послуги замовнику.

Виконання сторонами договору підтверджується  актом приймання виконаних робіт №1-9 від 30.09.2004р. (а.с.30), згідно якого виконавцем здано, а замовником прийнято виконання перелічених в акті робіт, та платіжним дорученням №263 від 05.11.04р., згідно якого  ДП "Ресурси-Львів" Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Ресурси" сплачено на банківський рахунок ТзОВ "Спринт-СА" суму 84000,00 грн.,  в тому числі ПДВ 14000 грн.

За надані послуги відповідачем 2  ТзОВ "Спринт-СА" виписано податкову накладну №73 від 30.09.04р. на суму 84000 грн., в тому числі ПДВ -14000,00 грн. (а.с.27).

Згідно з рішенням  Святошинського районного суду м.Києва від 04.11.2005 року скасовано державну реєстрацію ТзОВ "Спринт-СА", а згідно листа Іванківської МДПІ в Київській області  ТзОВ  "Спринт-СА" за вересень 2004 року подало декларацію з податку на додану вартість  з нульовими показниками.

Відповідно до ст.207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Необхідними умовами для визнання угоди недійсною відповідно до вищезазначеної норми є її укладення з метою за відомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків за даною угодою. Наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вони (вона) усвідомлювали чи повинні були усвідомлювати протиправність угоди, що укладається, суперечність її інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Пленум Верховного Суду України в пункті 6 Постанови №3 від 28.04.1978р. “Про судову практику в справах про визнання угоди недійсною” роз”яснив, що до  таких угод належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування доходів, використання всупереч закону колективної, державної або чиєїсь приватної власності з корисливою метою тощо. Умисел юридичної особи - сторони у договорі визначається умислом посадової особи, яка підписала (уклала) угоду від імені такої юридичної особи і яка мала такі повноваження на момент її підписання.

Умисел фізичної особи може бути доведено рішенням суду, або доказами про вчинення нею дій скерованих на досягнення мети завідомо суперечної інтересам держави та суспільства.

Крім того, п. 7.3. постанови Пленуму ВГС України "Про заходи щодо забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про податки" від 25.07.2002 року № 1056 зазначено, що доказами спрямованості угод на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування прибутків та доходів можуть бути, зокрема, надані податковими органами відомості про відсутність підприємства, організації (сторони угоди) за юридичною та фактичною адресою, визнання недійсними в установленому чинним законодавством установчих (статутних) документів, неподання податкової звітності до органів державної податкової служби, скасування державної реєстрації суб"єкта підприємницької діяльності тощо.

Із змісту спірного договору, не вбачається про наявність у контрагентів, або хоча б в одного, мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а саме –умов щодо порушення порядку сплати податку на додану вартість, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відсутності доказів наявності мети та умислу завідомо суперечного інтересам держави і суспільства.

Сторони за спірним договором на час його укладення були зареєстровані органами державної реєстрації і перебували на обліку в державних податкових інспекціях за місцем знаходження юридичної адреси, як платники податків та одержали свідоцтво на додану вартість, що свідчить про укладення договору правоздатними юридичними  особами. За наявними доказами вбачається, що умови договору щодо надання юридичних послуг однією стороною та оплати –другою стороною  виконані.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що оподаткування певної операції є наслідком цивільних правовідносин, за які настає відповідальність передбачена чинним законодавством, і порушення порядку сплати податків одного із контрагентів за угодою не може впливати, в даному випадку, на вирішення питання щодо недійсності спірного договору. Податковим органом не спростовані доводи позивача про те, що на момент здійснення господарських операцій ТзОВ  "Спринт-СА"  було зареєстровано  в Єдиному державному реєстрі, у нього було свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість.

За таких обставин, не передбачена діючим податковим законодавством відповідальність покупця(в даному випадку –відповідача 1)  за несплату податків контрагентами угод, так і за можливу недостовірність відомостей про них, включених до Єдиного державного реєстру, за умови необізнаності покупця щодо такої.

Закон України «Про податок на додану вартість»не пов»язує право на віднесення до податкового кредиту, сплачених сум ПДВ в ціні товару, окрім тих, підстав, які викладені у змісті цього закону і додаткових підстав не передбачає, в тому числі, і щодо визнання в наступному недійсними  державну реєстрацію, реєстрацію платником ПДВ.

Покликання скаржника на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 04.11.2005 року, яким скасовано державну реєстрацію ТзОВ "Спринт-СА", не може бути підставою для визнання угоди недійсною, оскільки  позивачем не доведено наявність умислу у сторін при укладенні та виконанні спірної угоди. Чинним на момент розгляду справи Законом "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" було встановлено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними (ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону).

Оскільки доказів на визнання угоди недійсною з підстав передбачених в зазначеній нормі Закону позивачем не надано і судом не встановлено, а тому підстав для визнання спірного договору недійсним немає.

З вищенаведеного доводи скаржника про скасування постанови місцевого суду є безпідставними.

Постанова місцевого суду прийнята у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 199, 200, 205, 206 КАС України, суд,

ухвалив:

постанову господарського суду Львівської області від 13.12.2006 року в справі за №5/3161-13/362А залишити без змін, а апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Франківському районі  м.Львова –без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий -суддя:                                   С.М.Бойко

Судді:                                                            Т.Б.Бонк

Р.І.Марко