ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

26.01.2007
Справа №2-30/14401-2006

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кримська продовольча компанія», м. Сімферополь, вул. Жені Дерюгіної, буд. 6.

До відповідача Державного підприємства України «Міжнародний дитячій центр «Артек», м. Ялта, смт. Гурзуф, вул. Ленінградська, буд. 41.

Про стягнення  23874,58 грн.

Суддя Ловягіна Ю.Ю.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – Гладкій, за дов. від 07.06.2006 р. у справі.

Від відповідача – не з’явився.

Суть спору: ТОВ «Кримська продовольча компанія» звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача – ДП України «Міжнародний дитячій центр «Артек» – 23874,58 грн., у том числі 21812,23 грн. заборгованості, 1461,49 грн. інфляції, річних у сумі 599,86 грн.

Заявою (а.с. 97) позивач уточнив свої вимоги, просить стягнути з відповідача 4730,0 грн. боргу по договору від 11.06.2004 р. № 305 та 17083,23 грн. заборгованості за товар, який був поставлений по видатковим накладним після спливу строку дії договору.

Свої вимоги позивач пояснює неналежним виконанням відповідачем зобов’язань по оплаті товару по договору № 305 від 11.06.2004 р. та по видатковим накладним.

Відповідач представив відзив від 04.12.2006 р. № 179 у якому позов визнає частково в сумі 4730,0 грн. за товар, який поставлений по договору № 305 від 11.06.2004 р., в решті позовних вимог просить відмовити з підстав, що строк договору сплив 31.12.2004 р. і по умовам договору не був пролонгований, а тому  зобов’язання між сторонами відсутні.

У судовому засіданні 22.12.2006 р. суд оголосив перерву відповідно до ст. 77 ГПК України до 22.01.2007 р. та 26.01.2007 р. для складання сторонами акту звірки взаєморозрахунків та узгодження суми боргу, після перерви 26.01.2007 р. відповідач у судове засідання не з’явився, у зв’язку з чим, суд вважає за можливе розгляд справи в порядку ст. 75 ГПК України по наявним в справі матеріалам.

Розглянув матеріали справи, заслухав доводи представника позивача, відповідача, присутнього у попередньому судовому засіданні, суд –

в с т а н о в и в:

11.06.2004 р. ТОВ «Кримська продовольча компанія» (постачальник) та ДП України «Міжнародний дитячій центр «Артек» (покупець) уклали договір № 305 про поставку продовольчих товарів, відповідно до п. 1.1 якого, постачальник на підставі заявки покупця поставляє продукти харчування у власність покупця, а покупець приймає та своєчасно оплачує товар по цінам, в кількості та асортименті, які обумовлені в заявці, на підставі товаротранспортних накладних.

Загальна сума договору становить 18380,0 грн. в тому числі ПДВ 3096,67 грн. (п. 3.1. договору).

По видатковим накладним № К 1603-001 від 16.03.2004 р., № К 2905-0003 від 29.05.2004 р., № К0506-0005 від 05.06.2004 р., № К0507-0020 від 05.07.2004 р., № К 0308-0003 від 03.08.2004 р., № К 1608-0002 від 16.08.2004 р., № К 0510-007 від 05.10.2004 р.. № К 1412-0012 від 14.12.2004 р. (по договору від 11.06.2004 р.) (а.с. 37 - 52, 72 – 90) позивач поставив відповідачеві товар усього на суму 81080,0 грн.

Пунктом 3.2. договору сторони передбачили, що оплата за поставлений товар здійснюється по безготівковому розрахунку в національній валюті України по факту одержання протягом 10 банківських днів.

Заборгованість відповідач оплачував частково, усього по підрахунку позивача за умовами договору за відповідачем склалася заборгованість в сумі 4730,0 грн., яка підтверджується матеріалами справи, визнана відповідачем і підлягає стягненню.

Строк дії укладеного договору сторони встановили до 31.12.2004 р.(п. 6.1. договору).

Після спливу строку дії договору сторони продовжили свої взаємовідносини.

Однак посилання відповідача на те, що договір не пролонгований, а тому між сторонами відсутні взаємовідносини - помилкові.

Як передбачає ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов’язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

По видатковим накладним № К 2201-0019 від 22.01.2005 р., № К 2801-0011 від 28.01.2005 р., №  1802-0021 від 18.02.2005 р., № 2303-0002 від 23.03.2005 р., № К 1805-0024 від 18.05.2005 р., № К 0106-0027 від 01.06.2005 р., № К 1006-0016 від 10.06.2005 р., № К 1406-0016 від 14.06.2005 р., № К 2706-0028 від 27.06.2005 р., № К 1107-0023 від 11.07.2005 р., № К 1507-0021 від 15.07.2005 р. (а.с. 16 – 52, 72 – 89) позивач ще поставив відповідачеві товар на суму 32963,58 грн.

Стаття 692 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідач оплачував одержаний по накладній товар частково, усього на суму 92230,35 грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с. 53. 54. ) та довідкою банку «Аваль» про перерахування грошових коштів відповідачем позивачеві (а.с. 92).

В матеріали справи позивачем представлений оригінал акту звірки взаєморозрахунків станом на 19.05.2005 р. (а.с. 63), в якому сторони узгодили заборгованість в сумі 7460,0 грн. по поставках товару по видатковим накладним за період з 22.01.2005 р. по 18.05.2006 р., при цьому по накладним № БВ К – 00000070 від 23.02.2005 р. та № БВ К2303-0002 від 23.03.2005 р. товар був оплачений в повному обсязі усього на суму 410,0 грн.

Після цього відповідач в період з 01.06.2005 р. по 15.07.2005 р. одержував від позивача товар і також оплачував його не в повному обсязі (а.с. 8).

Ці дії підтверджують, що відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України між сторонами укладений усний правочин, оскільки одна сторона вчинила дію (позивач - поставив товар), а друга сторона підтвердила її вчинення шляхом виконання (відповідач – оплатив товар).

На момент пред’явлення позову до суду заборгованість відповідача, по підрахунку позивача (а.с. 8) за поставлений по накладних товар, з урахуванням акту звірки взаєморозрахунків станом на 19.05.2005 р., становить 17083,23 грн.

Відповідно до частини 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи, що відповідач свої зобов’язання не виконав, вартість товару не оплатив, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості у сумі 21813,23 грн. (4730,0 грн. + 17083,23 грн.) обґрунтовані та підлягають стягненню.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем пред’явлені вимоги про стягнення 3 % річних за період з липня 2005 р. по травень 2006 р. від суми боргу 21813,23 грн. у сумі 1461,49 грн. (а.с. 9), які підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж за товар відповідач здійснив 29.07.2005 р., після чого за ним і склалася заборгованість у сумі 21813,23 грн.

Таким чином, 3 % річних підлягають стягненню з відповідача, за період з 30.07.2005 р. по 31.05.2006 р. (306 днів) від суми боргу 21813,23 грн., як заявлено позивачем, у сумі 548,62 грн. (21813,23х3 %х306:365).

Крім того, позивач пред’явив вимоги про стягнення індексу інфляції за період з липня 2005 р. по травень 2006 р. у сумі 1461,49 грн. від суми боргу 21813,23 грн., які також підлягають частковому задоволенню за період з вересня 2005 р. по травень 2006 р. (середній індекс інфляції 106,35%) від суми боргу 21813,23 грн., як заявлено позивачем, у сумі 1385,14 грн.

Держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України пропорційно задоволеним вимогам.

У судовому засіданні, яке відбулося 26.01.2007 р. були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Відповідно до ст. 84 ГПК України рішення оформлено та підписано 05.02.2007 р.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШІВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Державного підприємства України «Міжнародний дитячій центр «Артек», м. Ялта, смт. Гурзуф, вул. Ленінградська, буд. 41 (р/р 001 Ялтинське відділення АКБ „Укрсоцбанк”, МФО 324270, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кримська продовольча компанія», м. Сімферополь, вул. Жені Дерюгіної, буд. 6 (р/р 260058670 в КРД АППБ „Аваль” м. Сімферополя, МФО 324021, ) 21813,23 грн. заборгованості, 548,62 грн. річних, 1385,14 грн. індексу інфляції, 237,45 грн. державного мита та 117,36 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4.          В решті вимог відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ловягіна Ю.Ю.