ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"22" березня 2007 р.
Справа № 16/393-06-10569

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів Савицького Я.Ф., Лавренюк О.Т.

при секретарі судового засідання Іоффе С.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Щербакова Д.С., за довіреністю;

від відповідача: Волконогов О.К., за довіреністю;

від третьої особи: Шамрай К.В., за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради

на рішення господарського суду Одеської області від 13.11. 2006 року

по справі № 16/393-06-10569

за позовом: Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради

до відповідача: Малого приватного підприємства лікувально-оздоровчого центру „Фармафит”

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Ізмаїльська міська лікарня № 1

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 року Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до МПП ЛОЦ „Фармафит” про дострокове розірвання договору оренди від 25.03.1998р. нежитлового приміщення, площею 18 кв.м., розташованого у м. Ізмаїлі, пр. Суворова, 68, укладеного між Відділом по управлінню комунальною власністю міста та МПП ЛОЦ „Фармафит”.

В обґрунтування позовних вимог Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди від 25.03.1998 р., нецільове використання орендованого приміщення. Свою правову позицію позивач обґрунтовує приписами ст. 774 Цивільного кодексу України, ч. 4 ст. 188, ст.193 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.10.2006 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Ізмаїльську міську лікарню № 1, в приміщенні якої знаходиться об’єкт договору оренди від 25.03.1998 р.  нежитлового приміщення.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.11.06 р. (суддя Желєзна С.П.) в позові Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради відмовлено.

Рішення суду від 13.11.2006 р. мотивоване необґрунтованістю та недоведеністю позивачем належними доказами заявлених позовних вимог, з посиланням на ст.ст. 208, 774 ч.1, 783 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з рішенням суду від 13.11.06 р., Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає фактичним обставинам справи, тому підлягає скасуванню.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи, суд неправильно оцінив наявні в матеріалах докази. Серед підстав, наведених скаржником в апеляційній скарзі, зазначено наступні:

- висновок суду щодо відсутності в матеріалах справи відомостей стосовно укладення МПП ЛОЦ „Фармафит” у письмовій формі договорів суборенди з іншими особами, спростовується листом Ізмаїльської міської лікарні № 1 від 11.07.2006 р. № 04/01-44 про укладення угоди суборенди з Ізмаїльською міською лікарнею № 1. Скаржник вважає, що МПП ЛОЦ „Фармафит” фактично здійснило переуступку права користування без згоди Орендодавця, що є порушенням умов договору оренди;

- судом залишено без уваги  факт використання МПП ЛОЦ „Фармафит”  приміщення, зданого в оренду, не за цільовим призначенням відповідно до  договору від 25.03.1998 р. та використання орендарем інших приміщень, ніж переданих за вказаним договором.

В свою чергу МПП ЛОЦ „Фармафит” надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення господарського суду від 13.11.2006 р. по справі № 16/393-06-10569 без змін, апеляційну скаргу Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради –без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та  процесуального права і оцінивши всі фактичні обставини справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до Положення про Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради, затвердженого рішенням Ізмаїльської міської ради № 135-ХХІІІ від 24.03.1999 р. (зі змінами) Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради є правонаступником в частині виконання договорів оренди управління житлово-комунального господарства, яке в свою чергу є реорганізованим відділом по Управлінню комунальною власністю міста.

25.03.1998 р. на підставі розпорядження виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 172р між відділом по управлінню комунальною власністю міста (Орендодавець) та МПП ЛОЦ „Фармафит” (Орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до умов якого позивач передає, а відповідач приймає в тимчасове користування підвал площею 18,0 кв.м., який знаходиться в приміщенні центральної районної лікарні за адресою: м. Ізмаїл проспект Суворова 68. Призначення об’єкту оренди –розміщення аптечного кіоску. Строк оренди - з 25.03.1998 р. по 25.03.2008 р.

30.08.06 р. Фондом комунального майна Ізмаїльської міської ради в присутності представників Ізмаїльської міської лікарні та МПП ЛОЦ „Фармафит”  було здійснено обстеження орендованого приміщення, за результатами якого складено довідку, в якій вказано, що в оренду МПП ЛОЦ „Фармафит” були передано приміщення, розташовані в підвальному приміщенні другого під’їзду лікарні, а саме № 20-S –8,9 кв.м., № 45 –S –6,6 кв.м. та частина коридору приміщення № 46. Приміщення № 20 використовується МПП ЛОЦ „Фармафит”  під склад, частину приміщення № 25 самовільно обладнано під аптечний пункт площею 9,3 кв.м., приміщення № 45 звільнено та за домовленістю з адміністрацією лікарні передано під склад лікарні, в зв’язку з чим орендарю надано приміщення № 43.

07.08.06 р. Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради звернувся з претензією № 1344 до МПП ЛОЦ „Фармафит”, в якій запропонував орендарю розірвати договір оренди від 25.08.98 р. за згодою сторін.

Листом № 57 від 09.08.06 р. відповідач повідомив орендодавця, що орендоване приміщення використовується за призначенням, в суборенду не передавалось, умови договору оренди не порушуються, а орендна плата сплачується регулярно.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.1992 р. (зі змінами та доповненнями) договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 193 Господарського процесуального кодексу України, який застосовується до спірних правовідносин сторін відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з рахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 291 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу

Статтею 783 Цивільного кодексу України, який підлягає застосуванню відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, встановлено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач наполягає, що підставами для розірвання договору оренди від 25.08.98 р. є: - невикористання орендарем частини орендованого приміщення; - передача без згоди Орендодавця приміщення в користування лікарні; - самовільне використання частини приміщення  під розміщення аптечного кіоску.

Місцевий господарський суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази (лист Ізмаїльської міської лікарні № 1 за № 04/01-70 від 10.11.06 р., витяг з Книги обліку розрахункових операцій № , довідку про реєстрацію Книгу обліку розрахункових операцій № , довідку Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради від 30.08.06 р.) дійшов правомірного висновку щодо недоведеності позивачем факту невикористання орендарем частини орендованого приміщення.

Доводи позивача стосовно передачі без його згоди приміщення № 45 площею 6,6 кв.м. у користування Ізмаїльської міської лікарні № 1 підставно відхилено судом першої інстанції, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами повинні вчинятися у письмовій формі, докази укладення орендарем договору суборенди з Ізмаїльською міською лікарнею № 1 в матеріалах справи відсутні.

Як вже зазначалось раніше, згідно з пунктом 1.1 договору оренди від 25.08.98 р. приміщення підвалу загальною площею 18 кв.м. передано в оренду МПП ЛОЦ „Фармафит” під розміщення аптечного пункту.

Суд першої інстанції, дослідивши умови договору оренди від 25.08.98 р., дійшов правильного висновку щодо безпідставності твердження позивача про самовільне використання відповідачем частини приміщення під розміщення аптечного кіоску.

Отже, з огляду на вищевикладене та з урахуванням норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість та законність рішення господарського суду Одеської області від 13.11.06 р., який дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

А відтак, підстави для зміни або скасування оскаржуваного рішення суду від 13.11.06 р. відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 13.11.06 р. по справі № 16/393-06-10569 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя:                                                                     Т.Я. Гладишева

Суддя:                                                                                    Я.Ф. Савицький

Суддя:                                                                                       О.Т. Лавренюк