ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09.01.07
Справа № 1/254

Суддя
Н.М.Зюбанова, розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Молочна
слобода",                    м.
Куп"янськ Харківської області

до
суб"єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1,  м. Луганськ

про
зобов"язання повернути тару на суму
6167 грн. 00 коп.

в
присутності представників сторін:

від
позивача -Красюк Р.О., дов. від 01.12.06 № 14;

від
відповідача - ОСОБА_2, дов. від 16.11.06 НОМЕР_1;

в с т а н о в и в:

Суть спору: про зобов'язання відповідача повернути ящики
молочні в кількості 205 шт. загальною вартістю 6560 грн. 00 коп.,
ящики розові в кількості 240 шт. вартістю 8400 грн. 00 коп.

На підставі ст. 77 ГПК України у засіданні суду оголошено перерву
з 05.01.07 до 09.01.07, 11-40.

У відзиві на позовну заяву позивач проти позову заперечує з
посиланням на невірне зазначення у накладних по спірних відправках договору,
який фактично сторонами не укладався НОМЕР_2 від 01.10.03, порушення норм
законодавства через відсутність угод по поставці молочних продуктів в письмовій
формі. Також відповідач зазначає, що з наявних у справі накладних не
вбачається, що було передано саме багатообігову тару, що позивачем не
пред"явлено належним чином вимогу про повернення тари у порядку статті 530
ЦК України.

За листом б/н та дати, який здано в засіданні суду 01.12.05,
позивач подав додаткове письмове обґрунтування позовних вимог, згідно якого він
посилається на положення Закону України "Про власність" щодо
віндикації свого майна з чужого незаконного володіння відповідача. Одночасно
позивач обґрунтовує свої вимоги нормами зобов"язального права та посилається
на ст. ст. 509, 526, 530 ЦК України, ст. ст. 174, 175 ГК України.

За листом від 19.12.06 № 222 позивач в обґрунтування нарахування
амортизації посилається на Методичні рекомендації з формування складу витрат та
порядку їх планування в торговельній діяльності, затверджені наказом
Мінекономіки від 22.05.02 № 145, у відповідності до ст. 3.5 яких амортизація
поширюється на інші необоротні матеріальні активи. Також позивач застосовує
Положення /стандарт/ бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби",
згідно п. 5.2.5 яких до основних засобів за групою "інші необоротні
матеріальні активи"  відноситься
інвентарна тара.

Дослідивши обставини справи,
надані  матеріали, вислухавши
представників сторін, суд  дійшов до
наступного.

Так, у періодах з 01.10.03 по
31.12.03 та з 01.04.04 по 07.03.05 позивачем було відпущено відповідачу молочну
продукцію за наступними накладними на відпуск товарно-матеріальних цінностей,
які додані до справи та зазначені у позові та складеному позивачем акті звірення
від 10.11.06, зокрема:

- ІНФОРМАЦІЯ_1;
ІНФОРМАЦІЯ_2; ІНФОРМАЦІЯ_3;
ІНФОРМАЦІЯ_4; ІНФОРМАЦІЯ_5; ІНФОРМАЦІЯ_6; ІНФОРМАЦІЯ_7.

Як свідчать матеріали справи, у т.ч. письмові
пояснення сторін, відповідачем належним чином було проведено розрахунки по
сплаті вартості отриманої молочної продукції, але частково невиконаним
залишилось зобов"язання по поверненню тари /ящиків молочних та розових/.

У зв"язку з тим, що тару, у якій було поставлено молочну
продукцію за зазначеними вище накладними у кількості 205 шт. ящиків молочних
загальною вартістю 6560 грн. 00 коп. та
240 шт. ящиків розових вартістю 8400 грн. 00 коп. не було повернуто
відповідачем, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі про повернення
вказаної тари.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених вище.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, а позов таким,  що  підлягає
задоволенню  повністю, з огляду на
наступне.

Так, у
відповідності зі ст. ст. 174, 175 ГК України господарські зобов"язання
можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого
нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність, з
господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Майново-господарськими
визнаються цивільно-правові зобов"язання, що виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких
зобов"язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право
вимагати від зобов"язаної сторони виконання її обов"язку.

Як вбачається з
матеріалів справи, правовідносини сторін є об"єктом правового регулювання
Правил застосування, обігу і повернення засобів упаковки багаторазового
використання на Україні, які затверджені відповідно до постанови КМ України від
04.04.92 № 174 наказом Міндержресурсів України від 16.06.92 № 15. Пунктом 3
даних Правил передбачено, що після звільнення від продукції  і товарів усі види засобів упаковки
багаторазового використання підлягають обов"язковому поверненню, якщо інше
не передбачено цими Правилами або договором.

Правила не містять
обставин та підстав, які б виключали зобов"язання відповідача по
поверненню тари.

У відповідності зі
ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності  конкретних вимог щодо виконання
зобов"язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;
не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання.

Крім того, у відповідності до ст. 530 ЦК України кредитор вправі
вимагати виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати обов"язок у
семиденний строк від дня пред"явлення вимоги, якщо обов"язок
негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За листом від 23.07.05
б/н позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення тари на суму
34648 грн. 00 коп., що підтверджено належними доказами /арк. справи №№ 21-23,
т. 1/.

До правовідносин
сторін по поставці продукції, які відбулись у 2003 році, підлягають
застосуванню положення чинних ГК України та ЦК України, оскільки Прикінцевими
положеннями ГК України передбачено, що до господарським відносин, що виникли до
набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України,
зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов"язків, які
продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.
Також Прикінцеві та перехідні положення ЦК України встановлюють -щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України,
положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов"язків, що
виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

При цьому суд вважає необхідним зазначити, що позивач при
обґрунтуванні позову помилково посилається у тому числі на Закон України
"Про власність", тобто фактично веде мову про віндікаційний позов,
який в свою чергу ґрунтується на інституті права власності та інших речових
прав і є механізмом захисту права власності. А позов про спонукання до
виконання договірних зобов"язань, який мотивується ст. ст. 174, 193 ГК
України, ґрунтується на інституті зобов"язального права.

Факти отримання відповідачем тари, щодо повернення якої заявлений
позов, разом з молочною продукцією,
підтверджені вказаними вище накладними на відпуск товарно-матеріальних
цінностей з відмітками про їх одержання відповідно до оформлених довіреностей.

Вказані позивачем спірні поставки за доданими до справи накладними
оцінюються судом як без договірні, оскільки вказаний у них договір НОМЕР_2 від
01.10.03 сторонами не укладався. Дана помилка при складанні  документів не свідчить про відсутність
зобов"язання по поверненню тари як такого.

У рядку "Всього сума тари" накладних на відпуск
товарно-матеріальних цінностей позивачем було вказано вартість переданої тари
разом з ПДВ та без зазначення витрат по амортизації тари, які до речі сплачені
відповідачем у сумі 4641 грн. 27 коп. за спірними відправками.

У засіданні суду 09.01.07 повноважним представником позивача усно
було уточнено, що у позовній заяві помилково вказано про вартість тари, що
підлягає поверненню відповідачем, яку обчислено без ПДВ, у той час, як за
змістом накладних вартість ящиків молочних складає 32 грн. 00 коп. разом з ПДВ,
ящиків розових -35 грн. 00 коп. разом з ПДВ. Дані пояснення представника
Красюка Р.О. занесені до протоколу судового засідання.

Таким чином матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем
зобов"язання по поверненню тари. Відповідачем не надано доказів повернення
тари у необхідній кількості відповідно до одержаної разом з молочною
продукцією.

Заперечення відповідача відхиляються судом, оскільки факт сплати
витрат по амортизації не впливає на ціну позову та не свідчать про відсутність
зобов"язання по поверненню тари.

За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю з
віднесенням судових витрат на відповідача
згідно ст. 49 ГПК України.

Позивачу підлягає до повернення з державного бюджету України 49
грн. 83 коп. зайве сплаченого державного мита за платіжним дорученням від
20.12.05 № 1887.

Клопотання позивача про забезпечення позову відхиляється судом за
необґрунтованістю.

На підставі викладеного, ст. 530 ЦК України, ст. ст. 174, 175, 193
ГК України, ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від
21.01.1993 № 7-93,  керуючись ст. ст. 49,
77, 82, 84, 85 ГПК України,  суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов"язати суб"єкта підприємницької діяльності
фізичну особу ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1
повернути  Товариству з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Молочна слобода", м.
Куп"янськ Харківської області, вул.. Ломоносова, б. 26, код 32358958 ящики
молочні в кількості 205 шт. загальною вартістю 6560 грн. 00 коп. та ящики
розові в кількості 240 шт. вартістю 8400 грн. 00 коп., видати на виконання
наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з суб"єкта підприємницької діяльності фізичну
особу ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1 на користь
Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Молочна
слобода", м. Куп"янськ Харківської області, вул. Ломоносова, б. 26,
код 32358958   149 грн. 60 коп.
державного мита та 118 грн. 00 коп.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видати на
виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. Повернути позивачу з
державного бюджету України 49 грн. 83 коп. зайве сплаченого державного мита
згідно платіжного доручення від 20.12.05 № 1887. На повернення державного мита
надати довідку, оскільки оригінал останнього знаходиться в матеріалах справи.

Рішення набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання
рішення -15.01.07.

Суддя
Н.М.Зюбанова