ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2007 р.
№ 43/235

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової –головуючого

Н. Волковицької
Л. Рогач

за участю представників:

Позивача
Горкавого О.П. дов. від 4.12.06 р.

Відповідачів

Шемберко Т.М. дов. від 9.01.06 р.
Смулянського О.В. дов. від 10.01.07 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Святослав”

на постанову
від 26.09.2006року Київського апеляційного господарського суду

у справі
№ 43/235 господарського суду міста Києва

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Святослав”

до

третя особа

про

Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації

Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація

зобов’язання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю  “Святослав” звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про зобов’язання укласти договір оренди.

Рішенням від 27.04.2006року господарського суду міста Києва позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Рішення мотивовано тим, що право оренди приміщення, яке розташоване за адресою: м. Київ, бульвар Ромена Ролана, 7 у позивача виникло на підставі патенту №17 від 22.04.1996 року  на право оренди приміщення загальною площею 1009,6 кв. м.

Крім того, суд першої інстанції прийняв, як встановлений юридичний факт рішення господарського суду міста Києва від 10.02.2006 року у справі №19/6-А, яким позов про визнання незаконним рішення Святошинської районної у місті Києві ради, його скасування та спонукання Представництва Фонду приватизації державного майна України в Святошинському районі м. Києва укласти договір купівлі-продажу спірного приміщення був задоволений повністю.

За апеляційною скаргою Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації Київський апеляційний господарський суд постановою від 26.09.2006року рішення господарського суду міста Києва скасував та прийняв рішення, яким відмовив у задоволенні позову.

Товариство з обмеженою відповідальністю  “Святослав” подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду, в якій просить постанову скасувати та залишити в силі рішення, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення судом норм права, а саме: статей 11, 178 Цивільного кодексу України  та Рішення Конституційного суду України від 11.05.2005року.

В касаційній скарзі заявник зазначає, що в судовому засіданні представник третьої особи пояснив, що у третьої особи не має наміру станом  на 26.09.2006р. здавати спірне приміщення в оренду будь-кому. Проте, листом Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 04.10.2004р. за №6130/14-23/4 позивача повідомлено, що нежиле приміщення, розташоване за адресою: вул. Ромена Ролана,7 надане в орендне користування ПП  «Виробничо-комерційна фірма «Дівос»для розміщення магазину  продовольчих товарів. Київський апеляційний господарський суд взяв до уваги пояснення представника третьої сторони, не перевіривши належним чином їх достовірність.

Заслухавши доповідь  судді –доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові у даній справі, колегія суддів вважає,  що касаційна скарга не підлягає  задоволенню  з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України,  касаційна інстанція рішення місцевих господарських судів   та постанови апеляційних господарських судів переглядає за касаційною скаргою (поданням) та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи 17.05.2004р. ТОВ «Святослав»придбало в ЗАТ «Карат»патент №17 на право оренди приміщення загальною площею 1009,6 кв.м., що розташоване за адресою: м.Київ-148, вул. Ромена Ролана, 7.

На момент покупки патенту ЗАТ «Карат»орендувало 441,9 кв. м., в зв'язку з чим 19.08.04 року між ТОВ «Святослав»та КПУЖГ Святошинського району був укладений договір оренди № 154 саме на цю площу.

12.11.04р райдержадміністрація в особі КПУЖГ звернулася до Господарського суду м. Києва з позовом про розірвання договору оренди № 154 від 19.08.04 року та виселення ТОВ «Святослав»з орендованого приміщення. Рішенням Господарського суду м. Києва в позові відмовлено. Постановою Київського господарського апеляційного суду від 12.04.2005   року рішення Господарського суду м. Києва по даній справі залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 07 липня 2005 року касаційна скарга райдержадміністрації в особі КПУЖГ була залишена без задоволення, а рішення Господарського суду від 23.12.04 року та постанова Київського апеляційного господарського суду від 12.04.04 року без змін.

11.10.2005 Святошинська районна у м. Києві рада ІУ скликання на дев'ятнадцятій сесії, керуючись Законами України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», «Про державну програму приватизації на 2000-2002 роки», прийняла рішення №361 про доповнення переліку об'єктів комунальної власності, що підлягають приватизації та визначення способу приватизації, яким вирішила: включити   до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, об'єкти комунальної власності згідно з додатком №1; визначити спосіб приватизації - викуп орендарями об'єктів комунальної власності згідно з додатком № 1, пунктом 13 якого передбачено, що право викупу нежилого приміщення по вул. Ромена Ролана, 7 надається ТОВ «Святослав».

29.12.2005 Святошинська районна у м. Києві рада ІУ скликання  прийняла рішення № 385 про внесення змін до рішення 19 сесії Святошинської районної у м. Києві ради № 361 від 11.10.2005 року «Про доповнення переліку об'єктів комунальної власності, що підлягають приватизації та визначення способу приватизації», яким виключила пункт 13 у додатку № 1 до рішення 19 сесії Святошинської районної у м. Києві  ради ІУ скликання № 361 від 11.10.2005 року.

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовом про визнання недійсним рішення № 385 Святошинської районної у м. Києві ради  та залишення в силі рішення № 361 від 11.10.05 року, а також з вимогою зобов'язати Управління комунального майна Святошинського району м.Києва укласти з ТОВ «Святослав»договір купівлі-продажу шляхом викупу приміщення за адресою вул. Р.Ролана, 7, в м. Києві. Даний позов ТОВ «Святослав»було задоволено повністю.

Приймаючи постанову у даній справі про скасування рішення першої інстанції Київський апеляційний господарський суд обґрунтовано дійшов висновку, що незважаючи на наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції залишив поза увагою, той факт, що укладанню договору оренди від 19.08.2004 року №154 між відповідачем та позивачем передувало розпорядження голови Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 04.08.2004 року №1337, в якому держадміністрація, як власник комунального майна району, доручила відповідачу укласти з позивачем договір оренди. Розпорядження від 04.08.2004 року №133 стало підставою для видачі ордеру від 13.08.2004 року №224 для укладання  договору оренди.

Під час дії договору оренди позивач за своєю ініціативою звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ПП „ВКФ „ДІВОС" (власник 76% площ приміщень будівлі), про визнання прав суб'єкта господарювання шляхом усунення перешкод в   експлуатації та доглядом.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.03.2006 року у справі №36/619 позивачу в позові відмовлено повністю. Рішення суду набрало законної сили.

Крім цього, апеляційний господарський суд дійшов вірного висновку, що суд першої інстанції не дослідив належним чином докази, які були надані позивачем і упереджено прийняв, як встановлений  юридичний факт, рішення господарського суду міста Києва від 10.02.2006 року у справі №19/6-А, яким задоволено позовні вимоги про визнання незаконним рішення Святошинської районної у місті Києві ради та його скасування, а також спонукання Представництва Фонду приватизації державного майна України в Святошинському районі м. Києва укласти договір купівлі-продажу спірного приміщення.

Поза увагою господарського суду першої інстанції залишився той  факт, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2006 у справі №19/6-А постанова господарського суду міста Києва від 10.02.2006 у справі №19/6-А скасована. Прийнято нову постанову, якою позивачу в позові відмовлено повністю.

Також Київський апеляційний господарський суд встановив, що Фонд приватизації комунального майна Святошинського району міста Києва наказом від 02.03.2006 року №39 скасував реєстрацію 17.05.2004 року патенту №17 від 22.04.1996р. на право оренди спірного приміщення за позивачем, як  за новим власником патенту,  а  позов  Товариства з обмеженою              відповідальністю  “Святослав”   про    визнання    цього    наказу        незаконним

постановою господарського суду міста Києва від 25.04.2006 року у справі №40/191-А залишений без задоволення, яка набрала законної сили.

Київський апеляційний господарський суд також встановив, що суд першої інстанції в своєму рішенні посилається на патент №17 на право оренди приміщень.

Продаж патентів на право оренди приміщень було запроваджено Указом Президента України „Про заходи щодо прискорення процесу малої приватизації в Україні" від 30 грудня 1994 року та затвердженим на його виконання Положенням про патент на право оренди будівель (споруд, приміщень).

Відповідно до пункту 7-4 статті 114-5 Конституції України від 20 квітня 1978 року, яка була чинною до 28 червня 1996 року дія Указу обмежувалась моментом прийняття Закону України „Про оренду державного та комунального майна” в редакції від 23 грудня 1997 року.

У зв'язку з прийняттям Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про оренду державного та комунального майна” від 20 травня 1999 року Наказом Фонду державного майна України від 3 вересня 1999 року був затверджений Порядок проведення конкурсу на право укладання договору оренди державного майна, а Наказом №2459 від 24 листопада 2000 року визнано таким, що втратило чинність Положення про патент на право оренди будівель (споруд, приміщень).

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач, починаючи з моменту укладання договору оренди №154 до теперішнього часу користується об'єктом оренди всупереч пункту 4.1. договору, а саме не використовує приміщення відповідно до його призначення, визначеного умовами договору оренди. Належними доказами цього апеляційним судом прийняті акти від 16.11.2004р., 14.12.2004р., 18.01.2005р., 15.02.2005р., 03.03.2005р.

Згідно пункту 9.6. договору питання про надання згоди на продовження дії договору, вирішується на підставі письмового звернення орендаря до Голови райдержадміністрації, поданого за місяць до закінчення терміну дії договору оренди.

Позивач листом від 02.03.2006р № 39 звернувся з проханням переукласти договір оренди терміном на один рік та надіслав пакет документів.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що перша інстанція в своєму рішенні не дала належної оцінки своєчасній   відповіді   Святошинської   районної   у   місті   Києві   державної адміністрації, яка листом від 29.03.2006р. № 1664/14-23/41 за підписом голови райдержадміністрації мотивовано відмовила позивачу у продовжені терміну   дії договору оренди.

Висновок суду апеляційної інстанції також ґрунтується на витягу з протоколу № 6 засідання комісії з питань надання в оренду майна, що  належить        до       комунальної       власності        територіальної        громади

Святошинського району м. Києва ( а.с.53), на якому рекомендовано  відмовити у продовженні терміну дії договору оренди.

Апеляційною інстанцією також встановлено, що відповідно до пункту 9.6. договору у разі, якщо Орендар не отримав дозволу на продовження терміну дії договору, орендар повинен звільнити приміщення по закінченні терміну дії цього договору та передати Орендодавцю приміщення по Акту прийому-передачі.

Відповідно до статті 777 Цивільного кодексу України, пункту 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" - наймач (орендар), який належно виконує свої обов'язки найму (оренди), після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди на новий строк.

Апеляційним судом з пояснень представника третьої особи встановлено, що у власника не має наміру станом на 26.09.2006 року здавати спірне приміщення в оренду будь-кому.

Позивачем зазначений висновок не спростовано.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що господарський суд апеляційної інстанції в порядку статті 43, 101 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об’єктивно розглянув в судовому процесі   всі обставини справи в їх сукупності; дослідив, встановив та надав юридичну оцінка наданим сторонами доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Наданий до касаційної скарги лист від 04.10.2004р. за №6130/14-23/4, яким Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація повідомила позивача, що нежиле приміщення, розташоване за адресою: вул. Ромена Ролана,7 надане в орендне користування Приватному підприємству «Виробничо-комерційна фірма «Дівос»для розміщення магазину  продовольчих товарів не може бути прийнятий касаційною інстанцією до  уваги, оскільки цей лист датований 04.10.2004 року, тобто після прийняття постанови апеляційного суду і не досліджувався судами як першої так і апеляційної інстанцій.

За цих же обставин не підлягає задоволенню клопотання ТОВ "Святослав" про зупинення касаційного провадження, в зв'язку з тим, що він звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою в порядку адміністративного провадження про визнання не чинним рішення №6 від 06.04.2006 року про передачу спірного приміщення в оренду Приватному підприємству «Виробничо-комерційна фірма «Дівос», яке не досліджувалось судами ні першої ні адміністративної інстанції у даній справі.

За таких обставин, враховуючи що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання   про достовірність того  чи   іншого   доказу,   про   перевагу   одних   доказів над іншими, збирати   нові   докази або   додатково   перевіряти   докази,   касаційна

інстанція не вбачає підстав для скасування або зміни постанови Київського апеляційного господарського суду, прийнятої у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1117, пунктом 1 статті    1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову від 26.09.2006року Київського апеляційного господарського суду у справі № 43/235 господарського суду міста Києва залишити без змін, а касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Святослав”  без задоволення.

Головуючий                                                                                              Т. Дроботова

Судді                                                                                                       Н. Волковицька

Л.Рогач