ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.07

Справа №АС12/85-07.

За
позовом - Підприємця - фізичної особи ОСОБА_1, м. Лебедин

За
позово          до відповідача -   Сумської міжрайонної державної податкової
інспекції

про  визнання протиправним та скасування
повідомлення-рішення

СУДДЯ  Л.А. КОСТЕНКО

Представники
сторін:

Від
позивача:                    ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_1)

Від
відповідача:           Бакланова Л.А..
(дор. № 2680/5-10/9  від 07.03.2007 р.),
Грецина Т.В.

За
участю секретаря судового засідання
Бардакової О.М.

Предмет спору:  Позивач просить суд визнати протиправним і
скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача НОМЕР_1 та рішенняНОМЕР_2
про результати розгляду первинної скарги в повному обсязі, посилаючись на те,
що податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам чинного законодавства,
зокрема ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 13-92
«Про прибутковий  податок з громадян»,
пункту 13 Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом  ГДПІ від 21.04.1993 р. № 12.

Відповідач вимоги позивача
не визнав.

Відповідно до ст. 150
Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи відкладався з
15.03.2007 р. до 10.04.2007 р. та з 10.04.2007 р. до 10:30 год. 07.05.2007
року.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ :

Відповідачем проведена
виїзна  планова перевірка дотриманням
вимог податкового законодавства приватним підприємцем ОСОБА_1 за період з
01.07.2005 р. по 30.09.2006 р., складений актНОМЕР_3 та прийняте податкове
повідомлення-рішення НОМЕР_4 про визначення позивачу прибуткового  податку на доходи від підприємницької
діяльності в сумі 13 044 грн. 47 коп.

Позивач оскаржує зазначене
донарахування, не погоджуючись з ним.

Дослідивши матеріли справи,
суд вважає вимоги безпідставними з огляду на наступне:

Порядок оподаткування
доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю регулюються
Декретом Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р.  № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»,
положення якого продовжують діяти  і
після  набрання з 01.01.2004 р. чинності
Законом України  від 22 травня 2003
року  № 889 «Про податок з доходів
фізичних осіб» з врахуванням  положень
пункту 9.12 статті 9 цього Закону.

Відповідно до ст. 13
Декрету оподатковуваним  доходом  вважається сукупний чистий доход, тобто
різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і
документально  підтвердженими витратами,
безпосередньо пов»язаними  з одержанням
доходу.  Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при проведенні остаточних
розрахунків  за нормами,  визначеними
Головною державною податковою інспекцією України за  погодженням з Міністерством економіки  України та Державним комітетом  України по сприянню малим підприємствам та
підприємництву.

Відповідно п. 5.2 ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» № 283/97-ВР від 22.05.1997 р. (далі Закон 283) до
складу валових витрат включаються  суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного періоду у зв»язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва, продажем
продукції (робіт, послуг).

Згідно п.5.3 ст. 5  Закону 283 не належать до складу  валових витрат  будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,  платіжними
та іншими  документами, обов»язковість
ведення і зберігання  яких  передбачена правилами ведення  податкового обліку.

Згідно додатку № 7 до Інструкції № 12
"Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою
діяльністю" від 21.04.1993 року із змінами та доповненнями, вказано, що
оскільки фізичні особи не являються юридичними особами і платниками податку на
прибуток і, відповідно, не зобов'язані вести бухгалтерський облік, вони
формують свої витрати згідно ст. 5 «Валові витрати» і ст. 8 «Амортизація»
Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" в редакції
Закону України від 22.05.97 р. № 283/97-ВР, з подальшими змінами та
доповненнями . У відповідності до ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України від
26 грудня 1992 року № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян" до
складу витрат, відносяться документально підтверджені витрати безпосередньо
пов'язані з одержанням доходів, які включаються до складу валових витрат
виробництва (обігу) або які підлягають амортизації згідно ст. 5 та ст. 8 Закону
України "Про оподаткування прибутку підприємств" в редакції Закону
України від 22.05.97 р. № 283/97-ВР, з подальшими змінами та доповненнями.
Положення статті 5 («Валові витрати») застосовуються в частині підтвердження
первинними документами витрачених сум згідно із операціями (які відповідають
переліку статті 5), за результатами або за участю яких у податковому періоді (у
звітному кварталі) безпосередньо отриманий дохід ( додаток № 7 до Інструкції №
12 "Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою
діяльністю" від 21.04.1993 року із змінами та доповненнями).

Перевіркою
встановлено порушення п.п. 5.3.9. п.5.3.ст.5 Закону України № 283/97-ВР
"Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.1997 р. із змінами
та доповненнями: до складу валових витрат Ш кварталу 2006 року віднесено
витрати, не підтверджені розрахунковими, платіжними документами, а саме:

-          видаткова накладна НОМЕР_5 на суму
16929,70

грн.
( не підтверджено платіжним документом суму 16004,67 грн.)

-          видаткова накладна НОМЕР_6 на суму
46960,28

грн.
(не підтверджено платіжним документом суму 46960,28 грн.)

-          видаткова накладнаНОМЕР_7 на суму
35297,84

грн.
(не підтверджено платіжним документом суму 22292,68 грн.)

-          видаткова накладна НОМЕР_8на суму
19280,00

грн.
(не підтверджено платіжним документом суму 880,00 грн.)

-          видаткова накладна НОМЕР_9на суму
6561,00

грн.
(не підтверджено платіжним документом суму 2007,67 грн.)

на
загальну суму 88145,30 грн.

Таким чином, позивачем  порушені вимоги п.п. 5.3.9. п. 5.3 ст. 5
Закону 283, так як включені до складу
валових витрат в Ш  кварталі 2006
року витрати не підтверджені документально.

За таких обставин суд
дійшов висновку про правомірність прийняття
відповідачем рішення.

На підставі  викладеного, керуючись ст.ст. 158-163, 167,
186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1.   В задоволенні позову - відмовити.

2.  Порядок і строки апеляційного оскарження
встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до
якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі.
Апеляційна  скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

3. Відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України постанова суду  першої інстанції, якщо інше не встановлено
цим  Кодексом, набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого
цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. В разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.