ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

22.02.2007 року                                                Справа № 9/690н-ад

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого                                         Лазненко Л.Л.

суддів                                                   Бородіної Л.І.

Іноземцевої Л.В.

при секретарі

судового засідання                               Черніковій Я.В.

за участю

представників сторін:

від позивача                    Волков М.М., дов. від 01.10.2006 № 8

Ржевська Л.В., дов. від 13.02.2007 № 213

від відповідача                                        Жадан О.О.,  дов. від 10.01.2007 № 157/10

Тертична О.З., дов. від 18.09.2006 № 10790/10

Осонова З.С., дов. від 09.01.2007 № 19/10

розглянув  матеріали

апеляційної скарги                                 Державної податкової інспекції у м.Лисичанську, м.Лисичанськ Луганської області

на постанову

господарського суду                               Луганської області

від                                                             23.10.2006

у справі                                                    № 9/690н-ад (суддя Ворожцов А.Г.)

за позовом                                            Колективного підприємства „Лисичанський завод

залізобетонних виробів”, м.Лисичанськ

Луганської області

до відповідача          Державної податкової інспекції у м.Лисичанську, м.Лисичанськ Луганської області

про           скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Колективне підприємство „Лисичанський завод залізобетонних виробів”, м.Лисичанськ Луганської області звернулося до  господарського суду Луганської області з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Лисичанську від 09.08.2006  № /0, за яким позивачеві визначено податкове зобов”язання в розмірі 78397 грн. 50 коп..

Постановою господарського суду Луганської області від 23.10.2005 у справі                 № 9/690н-ад (суддя Ворожцов А.Г.) позов задоволений частково: скасоване податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Лисичанську від 09.08.2006 № /0 про стягнення податкового зобов”язання у розмірі 78397 грн. 50 коп.

Суд першої інстанції  при прийнятті постанови по справі керувався підпунктами 8.1.2, 8.1.4 статті 8 Закону України від 22.05.1997 № 283/97-ВР „Про оподаткування прибутку підприємств”, враховуючи акт від 04.03.2003 вводу в експлуатацію чотирьох станків, дату проведення експертизи, висновок відповідача по справі за результатами планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2001 по 01.01.2004 і зазначення в розділі 2.3 „Амортизаційні відрахування” в акті перевірки від 19.05.2004 № 68/23-01235834, проведеної за період з 01.01.2001 –01.01.2004, що з цього питання порушень не встановлено.

Поряд з цим, з”ясовуючи питання щодо податкового кредиту за лютий 2003 року на суму 226667 грн. 00 коп., місцевим господарським судом враховано:

- підпункт 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” –саме з чого складається податковий кредит, з якої дати виникає у платника податку право на податковий кредит, з чого залежить право позивача на податковий кредит;

- факт придбання позивачем товару безпосередньо у ТОВ „Технозбут” за договором від 28.02.2003 до якого відповідачем не заявлено жодної претензії.

Державна податкова інспекція у м.Лисичанську не погодилася з постановою господарського суду по даній справі, звернулася до Луганського апеляційного господарського суду з заявою № 12963/ю від 06.11.2006, а потім з апеляційною скаргою від 23.11.2006 № 13732/ю з проханням скасувати постанову господарського суду Луганської області від 23.10.2006 по справі № 9/690н-ад, оскільки висновки, зроблені в акті перевірки, вірні та обгрунтовані, які слід розглядати як вновь виявлені обставини.

З такого, апелянт наполягає на прийнятті нового рішення по справі, враховуючи, що позивачем у справі завищена сума амортизації в розмірі 174217 грн. 00 коп., а це вплинуло на сплату зобов”язань –заниження в 2003 році податку на прибуток у сумі 52265 грн. 00 коп.

Заявником апеляційної скарги висловлено, що право на бюджетне відшкодування суд податку на додану вартість виникає лише при фактичній сплаті сум податку до бюджету, а не із самого факту існування зобов”язання сплати податку на додану вартість в ціні товару.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 29.11.2006 у справі № 9/690н-ад для розгляду апеляційної скарги Державної  податкової інспекції у м.Лисичанську на постанову від 23.10.2006 призначена судова колегія у складі: Лазненко Л.Л. –головуючий суддя, Іноземцева Л.В. –суддя, Якушенко Р.Є. –суддя.

Ухвалою від 04.12.2006 відкрито апеляційне провадження в адміністративній справі № 9/690н-ад.

Ухвалою судової колегії від 14.12.2006 справа № 9/690н-ад призначена до апеляційного розгляду на 09.01.2007.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 05.01.2007 у зв”язку з хворобою виключено із складу колегії суддів по розгляду апеляційної скарги Державної  податкової інспекції у м.Лисичанську на постанову від 23.10.2006 у справі № 9/690н-ад суддю Якушенко Р.Є. та введено до складу колегії суддю Бородіну Л.І.

09.01.2007 в судове засідання апеляційної інстанції без поважних причин не прибув представник позивача по справі, хоча належним чином повідомлений судом коли відбудеться розгляд скарги апеляційною інстанцією.

Повноважний і компетентний представник заявника апеляційної скарги –відповідача наполягав на задоволенні апеляційної скарги з посиланням на те, що станки, про які йде мова в акті перевірки, недоукомплектовані, не введені до експлуатації, з чого не можуть бути використовуваними позивачем у своїй господарській діяльності і на них не має нараховуватися амортизація в 2003 році.

Окрім цього, звернута увага на те, що данні, наведені в дефектному акті, співпадають з даними експерта, станки ніколи не працювали, а позивачем взагалі неправильного нарахована амортизація, зовсім по іншій групі.

Судова колегія, враховуючи думку представника державної податкової інспекції, визначила доцільним відкласти розгляд апеляційної скарги по справі на 30.01.2007, надавши сторонам у справі достатньо часу для обгрунтування своїх доводів.

30.01.2007 в судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач у справі наполягав на задоволенні представленої ним апеляційної скарги з посиланням на:

- декларації;

- дефектний акт, а також те, що на час придбання станків, більш як за 1 млн. грн., вони не були нові, у неробочому стані, некомплектні та не використовувалися позивачем у своїй господарській діяльності та не підлягають амортизації;

- зняття позивачем у 2004 році суми з основних фондів по станкам за первинною вартістю, а потім з початкової вартості, таким чином двічі проведено нарахування амортизації;

- не дослідження судом першої інстанції цих питань, а також Головної книги;

- висновок експерта.

Позивач у справі, заперечує проти доводів за апеляційною скаргою по справі, висловив суду, що:

- дефекти, які мали придбані станки, усунені, але доказів щодо цього не має;

- не має ніякого значення до якої групи віднесені станки бо амортизаційні нарахування на станки в 2003 році взагалі не провадилися підприємством, яка фактично відбулася лише в 2004 році (інвентаризаційна відомість складена станом на 01.01.2005);

-          предмет спору по справі прийнятий на підставі останнього акту перевірки, де мова йде про амортизаційні нарахування станків у 2003 році, що фактично підприємством не було заподіяно.

Судова колегія, порадившись на місці, з урахуванням думки представників сторін у справі, визначила доцільним дослідити ряд документів, які стосуються спірного питання щодо амортизаційних нарахувань на станки, для чого розгляд апеляційної скарги відкласти на 13.02.2007.

Позивач у справі заперечував проти апеляційної скарги, вважаючи її необгрунтованою (№ 146 від 30.01.2007).

Враховуючи те, що сторони по справі наполягали на своїх доводах, але документально не обгрунтували спірні питання щодо амортизації чотирьох станків у 2003 році, згідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, судовою  колегією оголошена перерва в розгляді апеляційної скарги по справі з 13.02.2007 по 22.02.2007.

22.02.2007 після закінчення перерви провадження по справі продовжено судовою колегією апеляційної інстанції

Відповідно до статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд здійснюється колегією суддів у складі трьох суддів за правилами розгляду справи судом першої інстанції з урахуванням особливостей, встановлених цією главою.

В процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи та їх повноту, Луганський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови господарського суду Луганської області від 23.10.2006 у справі № 9/690н-ад  з таких обставин.

Предмет спору по справі прийнятий державною податковою інспекцією у м.Лисичанську Луганської області за наслідками здійсненої документальної невиїздної перевірки позивача, проведеної на виконання постанови заступника начальника слідчого відділу ПМ ДПА України в Луганській області від 14.07.2006.

Державним податковим органом зафіксовано в акті перевірки № 45/ від 01.08.2006 встановлені порушення:

- завищення позивачем суми амортизації –174217 грн., що вплинуло на сплату податкових зобов”язань: заниження в 2003 році податку на прибуток в сумі                              52265 грн. 00 коп. (підпункт 8.1.2, 8.1.4, пункту 8.1, підпункт 8.2.2 пункту 8.2, підпункт 8.6.1 пункту 8.6 статті 8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” № 283/97-ВР від 22.05.1997);

- завищення податкового кредиту в 2003 році на суму 226667 грн. 00 коп. (пункт 1.8 статті 8, підпункт 7.2.3 пункту 7.2, підпункт 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.1997).

Відповідач у справі дійшов такого висновку та визначив, що вказані порушення заподіяні платником податку –позивачем у зв”язку з безпідставним включенням у 2003 році до валових витрат амортизаційні нарахування з чотирьох придбаних станків: плоскошлифувальний 3Е, координатно-розточувальний, універсально-фрезерний, токарно-гвинторізний, які ніколи не використовувалися  в господарській діяльності Колективним підприємством „Лисичанський завод залізобетонних виробів”, м.Лисичанськ.

Позивачем у справі заявлено суду, що в 2003 році амортизація вищезазначених станків  взагалі не нараховувалася.

З”ясування наведеного  питання мало суттєве значення для повного та всебічного вирішення спору по справі, з чого ретельно досліджувалося судами двох інстанцій, внаслідок чого встановлені наступні обставини.

Вищезгадані станки загальною вартістю 1360000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ –226666 грн. 66 коп. придбані позивачем за договором купівлі-продажу в 2003 році, яким проведений розрахунок за них.

Вказані станки поставлені позивачем на баланс 28.02.2003, що зафіксовано актом, затвердженим 04.03.2003, в якому зафіксована відсутність деяких деталей до станків.

12.03.2003 постачальником ТзОВ „Технозбут”, м.Свердловськ, доукомплектований станок (накладна № 0228 від 28.02.2003), що підтверджується актом № 1 від 12.03.2003 доукомплектації обладнання.

В інвентарних картках обліку основних засобів позивачем внесені відомості про придбані чотири станки (т.І, а.с.25, 27, 29, 31).

Правочин не визнаний недійсним у судовому порядку, що не спростовується відповідачем у справі.

Питання щодо правомірності амортизаційних відрахувань на ці станки за 2004-2005 роки раніше досліджувалося  судом першої інстанції та апеляційної інстанції (постанова від 14.04.2006 по справі № 8/100н-ад, постанова від 24.10.2006 по справі             № 8/100н-ад), якими зазначено, що за ці періоди треба враховувати суму амортизації відрахувань на чотири станки, що відносяться до основних фондів, при визначенні податкового зобов”язання, з чим погодилася  державна податкова інспекція у м.Лисичанську під час розгляду справи № 8/100н-ад.

З такого, ствердження відповідача щодо недоукомплектованості станків і не можуть застосовуватися в господарській діяльності позивача судова колегія вважає безпідставним.

Безпосередньо, характеристика стану станків –активів визначена на час проведення експертизи –31.05.2006, тобто, коли сплинуло більш трьох років після їх придбання.

З такого посилання відповідача на висновок експерта, як підтвердження доводів щодо незастосування позивачем чотирьох станків у господарській діяльності, не може вважатися судом обгрунтованим.

Судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно того, що джерела інформації експерта при визначенні ринкової вартості об”єктів оцінки є непереконливими, оскільки згідно звіту про оцінку майна експертом аналізувалися ціни станом на 01.06.2006, з використанням даних про ціни, які запропоновувалися на продаж нового обладнання, отриманих з преси та дошок об”яв мережі інтернету.

Саме на підставі висновку експерта фахівцями державної податкової служби з ринкової вартості станків визначена завищена позивачем сума амортизації в 2003 році та з цього занижений у 2003 році прибуток.

Виходячи з пояснення повноважних і компетентних представників відповідача, наданого суду другої інстанції, що перевірка основних фондів позивача проведена вибірково, відповідно попереднього акту перевірки, апеляційною інстанцією в судовому засіданні вивчався цей акт перевірки, складений державною податковою інспекцією в м.Лисичанську за період з 01.01.2001 по 01.01.2004 (№ 68/23-01235834 від 19.05.2004 –т.І, а.с.86-105).

В цьому акті у розділі 2.3 „Амортизаційні відрахування” зазначено, що перевіркою порушень законодавства не встановлено.

Залишкова вартість станків станом на 1 січня 2004 року вказана –                        1133333 грн. 33 коп., тобто в розмірі вартості придбаних позивачем станків, згідно відомостей основних засобів станом на 01.01.2004.

Це свідчить, що початок здійснення позивачем амортизаційних відрахувань –з 2004 року.

У зв”язку з чим, судова колегія вважає, що відповідачем у справі, згідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не доведені суду обставини, на яких грунтуються його заперечення, насамперед щодо заподіяння позивачем у справі в 2003 році амортизаційних відрахувань на вищеназвані чотири станки, а з цього порушення платником податку вимог діючого законодавства України про оподаткування прибутку підприємств (стаття 8) і про податок на додану вартість (статті 1, 7), а з того питання щодо групи облікування зазначених станків у бухгалтерських документах не має суттєвого значення.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, судова колегія зазначає, що заявником апеляційної скарги не надано суду доказів, що оспорене за позовом податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно, з наявних обставин, які підтверджені документально.

Апеляційна інстанція вважає, що не можна вести мову про безпідставно здійснені позивачем в 2003 році амортизаційні відрахування, коли фактично такі відрахування не проводилися, та це вбачається з матеріалів справи, у тому числі вищеназваному попередньому акті  перевірки державною податковою службою, якою зафіксована відсутність порушень з боку позивача станом на 01.01.2004 стосовно питання амортизації активів, проти чого не заперечив відповідач у справі, доводи якого за апеляційною скаргою не можна враховувати як обгрунтовані.

Апеляційна скарга подана відповідачем без оплати державного мита при наявності пільг, обумовлених Декретом Кабінету Міністрів України „Про державне мито” № 7-93 від 21.01.1993, з такого питання щодо судового збору судовою колегією не вирішується.

Керуючись статтями  160, 167, 195, 196, 198 п.1 ч. 1, 200, 205 п. 1 ч. 1, 206, 254, пунктами 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Лисичанську, м.Лисичанськ Луганської області на постанову господарського суду Луганської області від 23.10.2006 у справі № 9/690н-ад  залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Луганської області від 23.10.2006 у справі               № 9/690н-ад  залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Ухвалу апеляційної  інстанції може бути оскаржено протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили у касаційному порядку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала апеляційної інстанції виготовлена в повному обсязі протягом п’яти днів з дня  проголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Головуючий суддя                                                                Л.Л.Лазненко

Суддя                                                            Л.І.Бородіна

Суддя                                                             Л.В.Іноземцева

Надруковано 5 примірників:

1- до справи;

2- позивачу;

3- відповідачу

4- до наряду;

5- ГСЛО

внесено