ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

27.02.2007
Справа №2-17/17021-2006

За заявою кредитора Управління Пенсійного Фонду України в м. Судак (98000, м. Судак, вул.  Леніна 85-А)

До боржник  Громадської організації “Судакська козача община” (98000, м. Судак, вул. Леніна 54)

про   порушення справи про банкрутство

Суддя В.І. Гайворонський

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від   кредитора  -     не з’явився

Від   боржника   -     не з’явився

Сутність спору:   Кредитор  звернувся до Господарського суду АРК з заявою про  порушення справи про банкрутство  у відношенні боржника  згідно ст. 52 Закону України “Про  відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Від кредитора поступила заява   про розгляд справи  без його представника.

Суд вважає, що заява підлягає залишенню без розгляду, при цьому виходить з наступних  обставин:

Статтею 4-3 ГПК України, а також ст. 129 Конституції України   закріплений  принцип змагальності сторін.

Крім цього,  явка  кредитора визнана обов’язковою.

Однак кредитор в засідання суду неодноразово не з’являвся без поважних причин, а також без поважних причин не представляв матеріали, необхідні для розгляду справи.

Так, кредитор в засідання суду 23.01.2007 року не з’явився,  причиною неявки указав  неможливість спрямування представника. Однак, при цьому не указав чому представник не може з’явитися, і не представив відповідних доказів.

В наступне засідання, яке відбулося 13.02.2007 року кредитор також не з’явився, про причини неявки суд не повідомив.

Таким чином  кредитор мав можливість спрямувати  по пошті або здати до канцелярії нарочним докази, які витребувались судом у підтвердження поважності причин неявки позивача у два попередніх засідання суду, а  також  надати  витребувані судом матеріали.

Однак,  витребувані судом докази кредитором не представлені, сам представник повідомив, що не з’явиться в засідання суду.

Крім цього, кредитор не брав участі по цій справі підряд у двох попередніх засіданнях без поважних причин.

Неявка представника кредитора порушує принцип змагальності сторін, і перешкоджає передбаченому ст. 43 ГПК України всебічному, повному та об’єктивному розгляду справи, оскільки суд позбавлений можливості в засіданні суду вияснити позицію кредитора по  спірним питання.

Згідно ухвал суду, явка кредитора була визнана обов’язковою.

Крім цього, неявка кредитора  не дає можливості суду встановити, чи буде кредитор  уточняти заяву про порушення справи про банкрутство підставою ненадання  звітності до ДПІ.

Крім цього, при уточненні указаною підставою  заяви,  необхідно було б витребувати додаткові відомості: з якого часу  боржник надає  звітність з нульовими показниками, оскільки  з передбаченої ст. 8 ЦК аналогії та статті 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”  витікає, що  такий строк повинен бути не менше року.

Однак, у зв’язку з неявкою кредитора  суду його позиція в частині уточнення підстав заяви указаними обставинами невідома, що також перешкоджає розгляду справи.

Крім цього, судом витребувались матеріали, необхідні для розгляду  спору, які позивачем  також не надаються без поважних причин.

Так, ухвалами  суду від 23.01.2007 року та від 13.02.2007 року  від  кредитора витребувались: витяг Державного реєстратора про незнаходження боржника за його юридичною адресою;  пояснення осіб, які знаходяться  за юридичною адресою боржника;  фотозйомка (відео зйомка) юридичної адреси боржника;  забезпечити явку осіб, які брали участь у перевірці  для надання пояснень;  надати належним чином завірені копії документів до справи;   обґрунтований розрахунок суми заборгованості з посиланням на документи, копію – спрямувати боржнику, докази спрямування представити в суд; рішення про застосування  фінансових санкцій та докази його спрямування боржнику; оригінал корінця вимоги  від 05.03.2004 року для огляду в суді; докази того, що боржник  є  суб’єктом підприємницької діяльності; виконати попередні ухвали  в невиконаній частині. Однак, вимоги суду виконані не були.

Указані матеріали необхідні для розгляду справи.

Так, ст. 43 ГПК України передбачено, що докази оцінюються в сукупності.

Однак, суд не може оцінити  докази в сукупності, оскільки   у підтвердження відсутності боржника кредитор посилається  на повернення кореспонденції від 31.05.2005 року, та Акт обслідування місцезнаходження  боржника.

Однак, указані докази неможна вважати безспірними.

Так, на поштовому конверті стоїть відмітка про те, що адресат не розшуканий. Більш визначного запису про те, що адресат  відсутній – немає. Указана обставина може свідчити про те, що  при доставці кореспонденції  за адресою знаходження боржника, у осіб в місті його  знаходження  про його наявність чи відсутність  питання не ставилося, у зв’язку з чим, відповідно, указаний доказ не може являтися безспірним доказом у підтвердження відсутнього боржника.

Крім цього, кореспонденція датована – 31.01.2005 року, і на даний час не може підтверджувати, що боржник відсутній.

Акт  обстеження місцезнаходження боржника також не може бути прийнятий до уваги, як безспірний доказ.

Так, згідно Акту, перевірка проведена  спеціалістами кредитора і державним виконавцем.

Однак, кредитор є зацікавленою у вирішенні справи стороною, а яке відношення державний виконавець має до перевірки, в Акті не указано.

Державний виконавець, як посадова особа, зобов’язаний займатися своїми обов’язками, а не проблемами кредитора.

Крім цього, ч. 2 статті 19  Конституції України  передбачає, що  органи державної влади повинні діяти на підставі, в порядку та способом, передбаченому  Конституцією та Законами України.

В акті не указано, якою нормою передбачено, що кредитор має право проводити перевірки на предмет обслідування місцезнаходження боржника.

Більш того, згідно статті 17  Закону України  “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців” передбачено, що  відомості  про незнаходження боржника  повинні бути в Державному реєстрі. Витяг із указаного реєстру у кредитора витребувався  ухвалами суду, однак представлений не був.

Згідно статті 89 ЦК України, указані відомості є відкритими.

Таким чином, кредитору нічого не перешкоджало ці відомості отримати.

Більш того, кредитор не представив суду доказів  того, що він не зміг отримати  такі відомості з поважних причин.

Оскільки відповідні докази не представлені суду до прийняття цієї ухвали, немає підстав залучати їх до матеріалів справи після  винесення ухвали по цій справі.

Акт також не може бути прийнятий до уваги, як безспірний доказ, також у зв’язку з тим, що  неможна вважати, що перевірка  проведена  достатньо повно, всебічно та об’єктивно.

Так, невідомо із яких джерел  встановлено, що боржник за перевіряємою адресою не знаходиться, і  що його керівник  там не проживає, а також чому місцезнаходження боржника   встановити не представляється можливим.

В акті також  не відображено, хто конкретно знаходиться за перевіряємою адресою, не відображені пояснення указаних осіб по цікавлячим питанням.

Посилання кредитора на ненадання  йому звітності  не може бути прийняте до уваги, оскільки згідно статті 52  Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” підставою вважати  боржника відсутнім є ненадання не будь-якої звітності, і не до будь-якого органу, а тільки податкової звітності,  і  тільки до органів ДПІ.

Таким чином, представлені кредитором  докази не дають підстав суду  зробити  висновок про  відсутнього боржника, а ті докази, які витребував суд для можливого висновку про відсутнього боржника  у сукупності доказів кредитором не представлені.

Крім цього, судом витребувався обґрунтований розрахунок суми заборгованості та спрямування його копії боржнику.

Наданий кредитором  розрахунок неможна вважати обґрунтованим, оскільки в розрахунку відсутні посилання на документи, які є підставою виникнення боргу.

Відсутність обґрунтованого розрахунку також порушує права боржника.

Крім цього, судом  витребувався оригінал  корінця вимоги від 05.03.2004 року для огляду в суді.

Необхідність огляду указаного оригіналу викликана тим, що в наданій копії вбачається підчистка оригіналу в частині суми боргу, у зв’язку з чим  прийняття ухвали по наданій копії може  потягнути  неправильне встановлення суми боргу боржника перед кредитором (л.с. 13).

Таким чином, матеріали, необхідні для розгляду справи  до теперішнього часу  кредитором не представлені.

При цьому необхідно відмітити, що неорганізованість  у роботі, або не бажання  виконувати ухвали суду не може являтися  поважною причиною.

Необхідні  матеріали  не надані  кредитором на протязі тривалого часу.

Таким чином, існує декілька  обставин, кожна з яких  є самостійною підставою для   залишення  заяви про порушення справи про банкрутство без розгляду по п. 5 ст. 81 ГПК України.

Згідно з ч 1 статті 5 Закону України “Про  відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, провадження у справах про банкрутство  регулюється цим Законом та Господарсько-процесуальним Кодексом України.

Таким чином,  суд має право при розгляді цієї справи застосувати статтю 81 ГПК України.

Частиною 1 ст. 81 ГПК України прямо передбачено, що суд зобов’язаний залишити заяву  без розгляду у випадках, перед бачених п.п. 1-6 ст. 81 ГПК України.

Указана стаття у встановленому Законом порядку, тобто Конституційним судом України, не визнана неконституційною, і підлягає  виконанню.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись  п.п.  5  ст. 81, ст. 86  ГПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву Управління ПФУ в м. Судак про порушення справи про банкрутство Громадської організації “Судакська козача община” -  залишити без розгляду.

Копію ухвали направити рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Гайворонський В.І.