ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 березня 2007 р.

№ 21/348-05 (29/191-05)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Грейц К.В.,

суддів:

Глос О.І., Бакуліної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

ТОВ "Національна продовольча
компанія"

на постанову

Харківського апеляційного
господарського суду від 13.09.2006 р.

у справі

№21/348-05

господарського суду

Харківської області

за позовом

ТОВ "Національна продовольча
компанія"

до

СПД-ФО ОСОБА_1

про

стягнення 13 827,74 грн.

у судовому
засіданні взяли участь представники:

від позивача:

Мельник Н.М.,

від відповідача:

ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 21.06.2006 р. у справі №21/348-05 (суддя Пелипенко
Н.М.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського
суду від 13.09.2006 р. (судді: Бухан А.І., Гагін М.В., Шевель О.В.), позов
задоволено частково: стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь ТОВ
"Національна продовольча компанія" 2,10 грн., пеню в розмірі 32,11
грн., витрати по сплаті державного мита в розмірі 0,34 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 0,29 грн. В іншій частині
позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ТОВ "Національна продовольча
компанія" на користь приватного підприємця ОСОБА_1 871,60 грн. вартості
експертизи.

У касаційній скарзі ТОВ
"Національна продовольча компанія" просить скасувати постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2006 р. у справі
№21/348-05 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов ТОВ
"Національна продовольча компанія" про стягнення з суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 13 827,74 грн., у т.ч. пені в
розмірі 744,15 грн., посилаючись на порушення господарським судом апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 241, 692,
693 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 43 Господарського процесуального
кодексу України, оскільки: по-перше, господарськими судами було надано
неправильну оцінку наявним у справі доказам; по-друге, висновок почеркознавчої
експертизи стосується тільки особи підприємця ОСОБА_1

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на
підставі встановлених у них фактичних обставин правильність застосування
господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1117
Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить із
обставин, встановлених у справі господарськими судами першої та апеляційної
інстанцій, а саме.

Між позивачем та відповідачем
укладено договір від 01.10.2004 р. НОМЕР_1. В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що передав товар відповідачеві за накладними:

НОМЕР_2 від 21.10.2004 р. на суму
632,50 грн.,

НОМЕР_3 від 21.10.2004 р. на суму 2
352,44 грн.,

НОМЕР_4 від 25.10.2004 р. на суму 4
301,09 грн.,

НОМЕР_5 від 27.10.2004 р. на суму
323,02 грн.,

НОМЕР_6 від 27.10.2004 р. на суму 462,20
грн.,

НОМЕР_7 від 28.10.2004 р. на суму
92,50 грн.,

НОМЕР_8 від 02.11.2004 р. на суму 2
030,12 грн.,

НОМЕР_9 від 11.11.2004 р. на суму
641,70 грн.,

НОМЕР_10 від 11.11.2004 р. на суму
364,18 грн.,

НОМЕР_11 від 24.11.2004 р. на суму
2 245,94 грн.,

НОМЕР_12 від 16.11.2004 р. на суму
4 157,68 грн.,

НОМЕР_13 від 01.12.2004 р. на суму
102,23 грн.,

НОМЕР_14 від 01.12.2004 р. на суму
1 387,30 грн., на загальну суму 13 083,59 грн., а відповідач продукцію прийняв,
але не оплатив.

Відмовляючи в задоволенні позову,
господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не
доведено факту одержання відповідачем продукції за спірними накладними на суму
13 083,59 грн., оскільки підписи в рядку "одержав" видаткових
накладних виконані не ОСОБА_1 (відповідачем у справі), що підтверджується
висновком судово-почеркознавчої експертизи, проведеної Харківським
науково-дослідним інститутом судових експертиз імені заслуженого професора
Бокаріуса М.С.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що господарські суди першої та апеляційної
інстанцій всебічно та повно дослідили всі обставини справи та дійшли
правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду
на наступне.

Відповідно до ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє застосування
господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Заперечуючи проти позову,
відповідач звернувся до господарського суду першої інстанції з клопотанням від
23.11.2005 р. вхНОМЕР_15 щодо призначення почеркознавчої експертизи,
посилаючись на те, що товар не отримував і не підписував накладні:

НОМЕР_2 від 21.10.2004 р. на суму
632,50 грн.,

НОМЕР_3 від 21.10.2004 р. на суму 2
352,44 грн.,

НОМЕР_4 від 25.10.2004 р. на суму 4
301,09 грн.,

НОМЕР_5 від 27.10.2004 р. на суму
323,02 грн.,

НОМЕР_6 від 27.10.2004 р. на суму
462,20 грн.,

НОМЕР_7 від 28.10.2004 р. на суму
92,50 грн.,

НОМЕР_8 від 02.11.2004 р. на суму 2
030,12 грн.,

НОМЕР_9 від 11.11.2004 р. на суму
641,70 грн.,

НОМЕР_10 від 11.11.2004 р. на суму
364,18 грн.,

НОМЕР_11 від 24.11.2004 р. на суму
2 245,94 грн.

Господарський суд першої інстанції
задовольнив клопотання відповідача та ухвалою від 24.11.2005 р. призначив
почеркознавчу експертизу підпису одержувача за накладними.

Висновком судово-почеркознавчої
експертизи від 10.02.2006 р. №11153 Харківського науково-дослідного інституту
судових експертиз ім.засл.професора Бокаріуса М.С. встановлено, що підписи на спірних
накладних на суму 13 081,53 грн. виконані не ОСОБА_1

Господарським судом встановлено, що
решта товару прийнята ОСОБА_1 за накладними від 11.11.2004 р. НОМЕР_10, від
16.11.2004 р. НОМЕР_12, від 25.10.2004 р. НОМЕР_13, від 01.12.2004 р. НОМЕР_14
на загальну суму 5 762,51 грн. та оплачена в сумі 5 760,41 грн., внаслідок чого
заборгованість складає 2,10 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарськими судами першої та
апеляційної інстанцій встановлено та матеріалами справи, в т.ч. висновком
судово-почеркознавчої експертизи від 10.02.2006 р. №11153 Харківського
науково-дослідного інституту судових експертиз ім.засл.професора Бокаріуса
М.С., підтверджено, що позивачем не доведено факт одержання відповідачем
товарів за спірними накладними.

Посилання заявника в касаційній
скарзі на наявні в матеріалах справи довіреності як на докази отримання
відповідачем товару не можуть бути взяті до уваги, оскільки наявні в матеріалах
справи довіреності від 21.10.2004 р. серія НОМЕР_16, від 24.11.2004 р. серія
НОМЕР_17 (т. 2, а.с. 18, 35) свідчать, що саме ОСОБА_1 був уповноважений на
одержання матеріальних цінностей від позивача (а господарськими судами
встановлено, що підписи на видаткових накладних про одержання товару виконано
не ОСОБА_1).

Інші доводи касаційної скарги
фактично зводяться до переоцінки наявних у справі доказів.

Слід зазначити, що відповідно до
ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна
інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, встановлені
господарськими судами першої та апеляційної інстанцій із дотриманням правил ст.
43 ГПК України факти, на підставі яких касаційна інстанція відповідно до ст.
1117 ГПК України перевіряє правильність застосування норм
матеріального та процесуального права при вирішенні спору, спростовують доводи
касаційної скарги щодо порушення господарським судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, постанова
Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2006 р. у справі
№21/348-05 відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам
справи, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, ст.
11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ
"Національна продовольча компанія" на постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 13.09.2006 р. у справі №21/348-05 залишити
без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від
13.09.2006 р. у справі №21/348-05 -без змін.

Головуючий
К.Грейц

Судді                                                                                                       О.Глос

С.Бакуліна