ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2007 р.
№ 02/2053

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Шевчук С.Р.

Владимиренко С.В.
Кота О.В.

розглянувши касаційну скаргу
і додані до неї матеріали

ВАТ “Дашуківські бентоніти”

на постанову
Київського міжобласного
від 25.10.2006 року
апеляційного господарського суду

у справі
господарського суду
№02/2053
Черкаської області

за позовом
ЗАТ “Черкаське спеціалізоване управління №525”

до
про
ВАТ “Дашуківські бентоніти”
стягнення 49333,45 грн.

В судовому засіданні взяли участь представники:

- відповідача (скаржника): Пічкур С.Д. (дов.№749 від 11.12.2006р.),

Вощинара Ю.Г. (дов.№6 від 19.01.2007р.)

- позивача: Плаха А.В. (дов.№57 від 20.09.2006р.),

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2006р. ЗАТ “Черкаське спеціалізоване управління №525” звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом, в якому просило стягнути з ВАТ “Дашуківські бентоніти” борг по оплаті виконаних будівельних робіт на суму 49333,45грн. за договором №2 від 02.01.2002р. та контрактом №2п від 08.01.2001р.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 15.05.2006р. у справі №02/2053 позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто з ВАТ “Дашуківські бентоніти” на користь ЗАТ “Черкаське спеціалізоване управління №525” 42900,6грн. заборгованості, 429,01грн. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 42900,6грн., що складається з заборгованості за жовтень 2001р. в сумі 6259,2грн. та за грудень 2001р. в сумі 11695,2грн. та за 2002р. в сумі 24946,2грн., суд першої інстанції зазначив про те, що відповідно ч.1 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг строку позовної давності для пред’явлення вимоги про стягнення боргу за жовтень 2001р. - грудень 2001р. перервався підписанням відповідачем акта звірки взаємних розрахунків станом на 01.10.2004р., та за 2002р. за відповідачем рахується заборгованість на суму 24946,2грн.

Відмова суду першої інстанції в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості у сумі 6432,85грн. мотивована тим, що в результаті проведеного фактичного заліку зустрічних вимог по акту звірки, по бухгалтерському обліку було погашено суми виконаних робіт за лютий, квітень, частково травень 2001 року, таким чином, з урахуванням дати подання позову, підпису акту звірки, позивачем пропущено строк позовної давності для стягнення решти боргу за травень і за червень, липень 2001 року.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.10.2006р. у справі №02/2053 (колегія суддів у складі головуючого Швець В.О., суддів Андрейцевої Г.М., Зеленіної Н.І.) апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Дашуківські бентоніти” на рішення господарського суду Черкаської області від 15.05.2006р. у справі №02/2053 залишено без задоволення, а рішення господарського суду Черкаської області від 15.05.2006р. у справі № 02/2053 без змін.

У касаційній скарзі ВАТ “Дашуківські бентоніти”, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 15.05.2006р. та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.10.2006р. у справі №02/2053, а справу №02/2053 направити на новий розгляд до господарського суду Черкаської області в іншому складі суддів.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши матеріали справи, повноту встановлення обставин справи і проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення на підставі наступного.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що спірні правовідносини виникли за договором №2 від 02.01.2002р. та контрактом №2п від 08.01.2001р.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач відповідно до контракту №2п виконав роботи на загальну суму 48534,4грн., та відповідно до договору №2 виконав роботи на загальну суму 33526,2грн., а відповідач прийняв їх згідно актів приймання виконаних підрядних робіт форми 2, підписаних сторонами, та довідок форми 3 про вартість виконаних підрядних робіт форми №3 за лютий, квітень, травень, червень, липень, жовтень, грудень 2001 року, січень-серпень 2002р., з чим погодився суд апеляційної інстанції. За результатами  дослідження вищевказаних актів приймання виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт і затрат, суди попередніх інстанцій встановили, що вони підписані повноважними представниками сторін, скріплені печатками підприємств, з посиланням на відповідні договори, в тексті відсутні будь-які зауваження чи заперечення на якість виконаних робіт та не вказано наявності спору між сторонами щодо вартості робіт, вказаній у актах та довідках.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в додатку “Динамічна договірна ціна” до контракту №2п сторонами було погоджено, що оплата виконаних робіт повинна проводитися щомісячно, тобто, сторонами встановлено строк оплати вартості виконаних робіт по контракту №2п. Оскільки роботи виконувалися окремо по місяцях, тому строк позовної давності по кожній сумі повинен визначатися окремо, а саме: щодо вартості робіт, виконаних у лютому 2001р., строк позовної давності для звернення з позовом до суду слід рахувати із 01.03.2001р.; щодо оплати за роботи, виконані у квітні, строк позовної давності розпочинається із 01.05.2001р. тощо.

Суд першої інстанції встановив, що внаслідок не зазначення сторонами під час розгляду справи зарахованих ними сум, останні відповідно до правил бухгалтерського обліку повинні погашатися по строках їх погашення. Адже в результаті проведеного заліку по бухгалтерському обліку було погашено суми виконаних робіт за лютий, квітень, частково травень 2001р., а тому з урахуванням дати подання позову, підпису акту звірки, позивачем пропущено строк позовної давності для стягнення решти боргу за травень і за червень, липень 2001 року, про що зазначив й суд апеляційної інстанцій. Проте дані висновки судів попередніх інстанцій є передчасними без дослідження судами першої та апеляційної інстанцій первинних бухгалтерських документів, що підтверджують дані обставини та фіксують факт здійснення господарських операцій. Тоді як відповідно до ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Крім того, судами попередніх інстанцій зазначено, що сторонами було складено акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.10.2004р., в якому зазначено факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 57913,45грн., і що між сторонами було проведено залік зустрічних вимог і борг відповідача перед позивачем зменшився на 24147,15грн.

Однак такий висновок судів попередніх інстанцій колегія суддів Вищого господарського суду України вважає передчасним, оскільки судами не з’ясовано,  чи є акт звірки взаємних розрахунків сторін від 01.10.2004р. доказом взаємозаліку зустрічних вимог; не з’ясовано, з якого часу та за яких обставин зменшився борг відповідача перед позивачем за здійсненим заліком зустрічних вимог; не надано й оцінки наявному в матеріалах справи розрахунку суми заявленого позову, згідно якого 24.10.2004р. шляхом підписання акту звірки взаємних розрахунків сторонами проведено частковий взаємозалік вартості виконаних позивачем робіт та вартості отриманих ним від відповідача товарно-матеріальних цінностей без дослідження первинних документів, які зафіксовують факти отримання позивачем від відповідача зазначених цінностей, в т.ч. довіреностей, порядок використання яких затверджений наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996р. №99.

Слід зазначити і про завчасність висновку судів першої та апеляційної інстанцій щодо виконання позивачем перед відповідачем зобов’язань, обумовлених зазначеними контрактом та договором з урахуванням з затверджених сторонами кошторисів (зведених) та технічного (технологічного) проекту будівельно-монтажних робіт, робочої документації, відсутніх в матеріалах справи без надання правової оцінки зазначеним обставинам справи, що свідчить про передчасність висновків, викладених в оскаржуваних судових актах.

Зазначене свідчить про передчасність висновку суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача заборгованості за виконані будівельні роботи.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що господарськими судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи та прийнятті судових рішень не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з’ясування судом всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976р. №11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Неповне з’ясування всіх обставин справи, які мають значення для справи, дає підстави для скасування ухвалених у справі судових рішень та передачі справи на новий розгляд.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ВАТ “Дашуківські бентоніти” на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.10.2006р. у справі №02/2053 задовольнити.

2.          Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.10.2006р., рішення господарського суду Черкаської області від 15.05.2006р. у справі №02/2053 скасувати, а справу №02/2053 направити на новий розгляд до господарського суду Черкаської області в іншому складі суддів.

Головуючий
Шевчук С.Р.

Суддя

Суддя
Владимиренко С.В.

Кот О.В.