ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007 р.                                                                          Справа № 13/74-07

Суддя господарського суду Тісецький С.С.

при секретарі судового засідання Новожилова Л.В. , розглянувши матеріали справи

за позовом:Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів,(м.Вінниця , вул. Пирогова, 135 А )

до:Сільськогосподарське акціонерне товариство "Бродецьке", Код 00385557 (Вінницька область, Козятиньський район, смт. Бородецьське, вул. Перемоги, 134 )

про стягнення 16149,12 грн.

Представники :

позивача     :   Філіпова Л.Т., довіреність №01-08/141 від 09.02.07

відповідача :   не з’явився

ВСТАНОВИВ :

Фіксація судового процесу шляхом звукозапису не здійснювалась в зв’язку з неподанням клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу,  оскільки відповідно до ч.7 ст.81-1 ГПК України технічна фіксація судового процесу це право, а не обов’язок суду.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, відзив на позовну заяву та доказів витребуваних ухвалою суду від 08.02.2007 р. не надав, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Ухвалу суду від 08.02.2007 р. направлено відповідачу рекомендованим листом і тим самим судом вжиті всі можливі заходи для повідомлення його належним чином про час і місце судового засідання.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд з’ясував:

Згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік складеного відповідачем загальна чисельність працівників, які працювали на підприємстві в 2005 р. складала 336 чол.

Відповідно до ст.19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” встановлено норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4% від загальної чисельності працюючих, що становить 13 робочих місць.

Як видно із звіту, відповідач не забезпечив встановленого нормативу робочих місць для інвалідів, тоді як відповідно до п.5 Постанови Кабінету Міністрів України №314 від 03.05.1995 р. “Про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів” підприємства мають розробити  заходи  щодо  створення  робочих місць  для  інвалідів,  включають  їх  до  колективного  договору, інформувати центри зайнятості,  місцеві органи соціального  захисту населення  та  відділення  Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих  місць  для  працевлаштування  інвалідів.

Згідно звіту за 2005 рік у відповідача працювало 13 інвалідів.

Разом з тим, відповідно до п.п.3.3.1 –3.3.3 Інструкції із статистики чисельності працівників, зайнятих у народному господарстві, затвердженої наказом Мінстату України від 07.07.1995 р. №171, яка визначає кількість працюючих на підприємстві інвалідів шляхом ділення кількості відпрацьованих інвалідами місяців за звітний рік на кількість місяців в році. Виходячи з даної методики обчислення, на підприємстві - відповідачі в 2005 році працювало 10 інвалідів ( 123 міс / 12 = 10 чол.)

Однак відповідач подавав в Козятинський районний центр зайнятості 28.11.2005р. та 28.12.2005р. інформацію про вільні робочі місця та вакантні посади з проханням про працевлаштування інвалідів. Що підтверджується формами 3 ПН за вказаний період.

З наведеного видно, що відповідач вживав заходи по працевлаштуванню інвалідів, звертаючись в центр зайнятості та управління праці та соціального захисту населення. Однак інваліди для працевлаштування на підприємство не направлялись, що не є виною відповідача.

Таким чином позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.19,20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”п.5 Постанови Кабінету Міністрів України №314 від 03.05.1995 р. “Про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів”ст.158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

1.В позові відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                    Тісецький С.С.