ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2007 р.                                                          Справа №  16/1471

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при секретарях                                                             , Гаврилюк Т.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Хлівненко П.В. - довіреність від 09.03.2006р.;

від відповідачів:

- ДПІ у м.Житомирі:  Шевчук  В.П. - довіреність №8728/ш/10 від 24.05.2006р.;

Лівшун В.П.  - довіреність №3325/Г-10 від 25.04.2006р.;

Голуб Т.П. - довіреність №1648/9/10 від 15.01.2007р.

(була присутня в судовому засіданні 18.01.2007р.);

Довгань Н.В. - довіреність №16114/9/10 від 10.07.2006р.

(була присутня в судовому засіданні 18.01.2007р.);

- ГУВДК України у Житомирській області:

Журавський В.Й. - довіреність №21-11/935 від 22.12.2006р.;

від третьої особи: не з'явився;

від прокуратури: Сидоренко  О.П.  - посвідчення №45 від 27.05.2004р.,

розглянувши апеляційні скарги Державної податкової інспекції у м.Житомирі (Житомир) та управління Державного казначейства у Житомирській області, правонаступником якого є Головне управління Державного казначейства України у Житомирській області (м.Житомир)

на постанову господарського суду Житомирської області

від "08" вересня 2006 р. у справі

за позовом товариства обмеженою відповідальністю "Сінніс ЛТД" в особі Житомирської філії (м.Житомир)

до Державної податкової інспекції у м.Житомирі (м.Житомир) та

відділення Державного казначейства в м Житомирі, правонаступником якого є Головне управління Державного казначейства України у Житомирській області (м.Житомир)

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: фінансове управління Житомирської міської ради (м.Житомир)

про зобов'язання повернути із  бюджету 161 550,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сінніс ЛТД" в особі Житомирської філії звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом про  зобов'язання відділення Державного  казначейства в м.Житомирі повернути із бюджету на розрахунковий рахунок підприємства надмірно сплачені кошти за торгові патенти за здійснення операцій з надання  послуг у сфері  грального  бізнесу  в сумі 161 550,00грн.

Позивач вважає, що дії податкового  органу  щодо нарахування плати за  торгові патенти за здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу за ставками, встановленими ст.47 Закону України "Про Державний  бюджет України на 2005рік" та                п. 15 Прикінцевих положень  Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких законодавчих актів України", є незаконними, оскільки суперечать принципам побудови системи оподаткування в Україні, закріпленим в Законі України "Про систему  оподаткування" і порушує його  права як платника податків.

Постановою господарського суду Житомирської області від 08 вересня           2006 року у справі №16/1471 позов задоволено.

Зобов'язано відділення Державного казначейства у місті Житомирі повернути  товариству з обмеженою відповідальністю "Сінніс ЛТД" в особі  Житомирської філії із місцевого бюджету  надмірно сплачені  кошти в сумі 161 550,00 грн.

Стягнуто з Державного  бюджету України через  УДК  в Житомирській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сінніс ЛТД" в особі  Житомирської філії 1 615,50 грн. державного мита.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Державна податкова інспекція у м.Житомирі та управління  Державного казначейства у Житомирській області подали  апеляційні скарги на зазначену  постанову, посилаючись на невідповідність її чинному законодавству.

Державна податкова інспекція у м.Житомирі просить скасувати постанову  господарського суду Житомирської області і вказує, що Закон України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" набрав чинності з 01 січня 2005 року, а Бюджетним кодексом України передбачено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні  положення нормативно - правових актів застосовуються лише в частині, що не суперечить положенням Конституції України, Бюджетному кодексу і Закону про Державний  бюджет  України.

Крім того, податковий орган зазначає про безпідставність позовних вимог з огляду  на те, що позивачем  не сплачено  вартість  торгового патенту  за весь  термін  його  дії (60 календарних місяців).

Управління державного казначейства у Житомирській області в апеляційній скарзі звертає увагу  на те, що  місцевий господарський суд, стягнувши державне мито через управління, порушив вимоги законодавства і вирішив питання про його права та обов'язки, у зв'язку  з чим  просить  змінити постанову  господарського суду Житомирської області в цій частині.

Управління державного казначейства  у Житомирській області вказує, що згідно  роз'яснення Міністерства фінансів України, викладеного в листі від 01.03.2006 року №31-18020 - 11 -13/4135, в адмінсправах, якщо рішення  ухвалене на користь  сторони, яка  не є суб'єктом  владних повноважень, судові витрати покладаються на  відповідний  орган виконавчої влади і компенсуються  вони  за рахунок  видатків, передбачених  на  утримання цих органів, у зв'язку з чим вважає, що оскільки спір виник внаслідок  неправомірних дій ДПІ  у м.Житомирі, судові витрати  підлягають  покладенню саме  на неї.

УДК  у Житомирській області  зазначає, що чинне законодавство не  передбачає можливості відшкодування органами Державного казначейства України судових витрат  сторонам по справі.

Позивач у письмових запереченнях на апеляційну скаргу зазначає про необґрунтованість її доводів.

Представник ДПІ у м.Житомирі в судовому засіданні апеляційну скаргу  податкового органу  підтримує.

Представник  головного управління Державного казначейства у Житомирській області, яке є правонаступником відділення Державного казначейства в м.Житомирі, апеляційну скаргу УДК у Житомирській області підтримує, вважає, що розпорядником коштів Державного бюджету України, які спрямовуються на відшкодування судових витрат  у адміністративних справах, є Державна судова адміністрація України.

Задовольняючи позов, господарський суд Житомирської області виходив  з того, що внесення змін до Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" стосовно вартості торгових патентів на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу у 2005 році суперечить Закону України "Про систему оподаткування" та Бюджетному кодексу України, у зв'язку з чим нові ставки не можуть  застосовуватись у 2005 році.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив.

Позивач є суб'єктом підприємницької діяльності, який здійснює операції з надання послуг  у сфері грального бізнесу.

Статтею 47 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" встановлено, що у 2005 році збільшується вартість торгового  патенту  на  здійснення  діяльності з обміну готівкових валютних цінностей, надання послуг  у  сфері грального  бізнесу. Встановлені частиною третьою статті 5  Закону   України  "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" стосовно вартості торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу цифри "1400",  "64000", "48000", "2000", "600",  "2400"  замінено  відповідно  цифрами  "4200",   "192000", "144000", "6000", "1800", "7200".

Пунктом 15 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України" від 25.03.2005 року встановлено, що у ч.3 ст.5 Закону  України "Про   патентування  деяких видів підприємницької діяльності" цифри "1400",  "64000", "48000", "2000", "600",  "2400"  замінено  відповідно  цифрами  "4200", "192000", "144000", "6000", "1800", "7200".

Керуючись вищевказаними нормативними актами ДПІ у м.Житомирі повідомила позивача, що той у 2005 році повинен сплачувати вартість торгових патентів за новими ставками.

У зв'язку з цим, позивач сплатив:

- за 1 квартал 2005 року за 76 патентів на гральні автомати та за 7 патентів на більярдні столи 61 550,00 грн.;

- за 2 квартал 2005 року за 73 патенти на гральні автомати та за 7 патентів на більярдні столи 56 050,00 грн.;

- за 3 квартал 2005 року за 73 патенти на гральні автомати та за 7 патентів на більярдні столи 71 600,00 грн.;

- за 4 квартал 2005 року за 73 патенти на гральні автомати та за 5 патентів на більярдні столи 79 500,00 грн.;

Всього було сплачено 268 700,00 грн.; що підтверджується  копіями відповідних платіжних доручень та торгових патентів (т.1 а.с.16-103), а також актами звірки (т.2 а.с.23-28).

Позивач 26.12.2005 року звернувся до відповідача - ДПІ у м.Житомирі (на той час Житомирська ОДПІ) з листом за № 61, в якому просив повернути надміру сплачені кошти в сумі 161 550,00 грн. (т.1 а.с.104-106).

Своє прохання позивач обґрунтував тим, що збільшення Законами України "Про  Державний бюджет України на 2005 рік" та "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" вартості торгових патентів на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу у 2005 році суперечить Закону України "Про систему оподаткування" та Бюджетному кодексу України. Послався також на п.п.4.4.1 п.4.4 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", згідно якого при конфлікті інтересів слід приймати рішення на користь платника податків.

При цьому позивач зазначив, що фактично повинен був сплатити 107 150,00 грн. (103 250,00 грн. за патенти на гральні автомати та 3 900,00 грн. за патенти на більярдні столи). Таким чином, переплата становила 161 550,00 грн.

Листом від 12.01.2006 року №533/10/15-1 Житомирська ОДПІ відмовила позивачу у його проханні (т.1 а.с.107).

Дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного господарського суду  приходить до наступного.

Згідно статті 5 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" патентуванню підлягають операції з надання послуг у сфері грального бізнесу, які здійснюються суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами.

Відповідно до частини 3 цієї статті вартість торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу встановлюється у фіксованому розмірі (за рік):

для використання грального автомата з грошовим або майновим виграшем -      2 800 гривень;

для використання грального столу з кільцем рулетки - 128 000 гривень;

для використання інших гральних столів (спеціальних столів для казино, крім столів для більярду) - 96 000 гривень за кожний стіл;

для використання кегельбанів, що вводяться у дію за допомогою жетона, монети або без них, - 4 000 гривень за кожний гральний жолоб (доріжку);

для використання столів для більярду, що вводяться в дію за допомогою жетона, монети або без них, крім столів для більярду, що використовуються для спортивних аматорських змагань, - 1 200 гривень за кожний стіл для більярду;

для провадження інших видів грального бізнесу, включаючи розиграші з видачею грошових виграшів у готівковій формі поза банківські установи або у майновій формі на місці, - 4 800 гривень за кожний окремий вид (місце) грального бізнесу.

За змістом частини 5 статті 5  вищевказаного Закону оплата вартості торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу провадиться щоквартально до 15 числа місяця, що передує звітному кварталу.

Під час придбання торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу суб'єкт підприємницької діяльності вносить одноразову плату у розмірі вартості торгового патенту за 3 місяці. На суму, сплачену під час придбання торгового патенту, зменшується розмір плати за торговий патент, яка підлягає внесенню в останній квартал його дії.

Суб'єкт підприємницької діяльності може здійснити попередню оплату вартості торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу за весь термін дії торгового патенту. При цьому суб'єкт підприємницької діяльності звільняється від обов'язків додаткового внесення вартості торгового патенту у разі, якщо прийнятими після цього актами законодавства збільшується його вартість.

Статтею 1 Закону України "Про систему оподаткування" передбачено, що встановлення і скасування податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та до державних  цільових  фондів,  а також пільг їх платникам здійснюються Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим і сільськими, селищними, міськими радами відповідно до цього Закону, інших законів України про  оподаткування.

Ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді  цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Зміни і доповнення до цього Закону, інших законів України про оподаткування  стосовно надання пільг, зміни податків, зборів (обов'язкових платежів), механізму їх сплати вносяться до цього Закону, інших законів України про оподаткування не пізніше, ніж за шість місяців до початку нового бюджетного року і набирають чинності  з початку нового бюджетного року.

Всі інші закони України про оподаткування мають відповідати принципам, закладеним у цьому Законі.

Відповідно  до частини 2 статті 7 цього ж Закону зміна податкових ставок і механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) не можуть запроваджуватись Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Пунктом 3 статті 27 Бюджетного кодексу України передбачено, що закони України, які впливають на формування доходної та видаткової частини бюджетів, повинні бути  офіційно оприлюднені  до 15 серпня  року, що передує плановому. В іншому  разі  норми  відповідних законів, що впливають на формування доходної та/або видаткової частини бюджетів, застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, наступного за плановим.

Закон України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" прийнятий  у 2004 році та опублікований  в газеті "Урядовий кур'єр" №249 від 29.12.2004 року.

Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про  Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких  інших законодавчих актів України" прийнятий у 2005 році та опублікований в газеті "Урядовий кур'єр" №58-59 від 31.03.2005 року.

Враховуючи вищевикладені норми, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про необхідність повернення підприємству спірної суми, у зв'язку з чим доводи, викладені в апеляційній скарзі ДПІ у м.Житомирі, визнаються необґрунтованими  і тому скарга податкового органу задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга управління Державного казначейства у Житомирській області  є обґрунтованою і підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує усі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Разом з тим, жодним чинним законодавчим актом не передбачено, що судові витрати із судового збору, пов'язані з розглядом адміністративних справ, компенсуються через органи  Державного казначейства України, у зв'язку з чим вказівка в пункті 3 резолютивної частини судового рішення про стягнення державного мита через УДК у Житомирській області є такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підлягає виключенню з рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 201, 205, 207, 212, 254, п.п. 6 і 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Державного казначейства у Житомирській області задовольнити.

Змінити постанову господарського суду Житомирської області від                                                                08 вересня 2006 року, виключивши з пункту 3 її резолютивної частини посилання про стягнення державного мита через УДК у Житомирській області.

В решті судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Житомирі - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий   суддя

судді:

Віддрук. 7 прим.

1- в справу

2-4- сторонам

5- трет. особі

6- прокурору Житом. обл.

7- в наряд