ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"20" березня 2007 р.                                                                            Справа  № 7/63

За позовом  дочірнього підприємства «Оптіма-770-Р»товариства з обмеженою відповідальністю «Севен Севенті Петроліум»

до відповідача Клеванської селищної ради Рівненського району

до відповідача Головного управління Державного казначейства України у Рівненській області

- про  стягнення 107746 грн. збитків

Суддя  Маціщук А. В.

В судовому засіданні приймали участь :

від поз.- пред-к Омельченко А.В./пост.дор. № 428 від 30.10.06 р./

від відп.ГУ Держказначейства –нач-к юр.відділу Курбай О.В./пост.дор.№ 1 від 04.01.07 р./

Позивач у позовній заяві просить стягнути з місцевого бюджету Клеванської селищної ради Головному управлінню державного казначейства України в Рівненській області 107746 грн. шкоди, завданої підприємству “Оптіма-770-Р” внаслідок прийняття радою незаконного рішення, посилаючись в обгрунтування вимоги на норми ст.1174 ЦК України.

12.03.07 р. позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з місцевого бюджету Клеванської селищної ради 107746 грн. шкоди, завданої підприємству “Оптіма-770-Р” внаслідок прийняття незаконного рішення. Відповідно до цієї заяви позивач не пред’являє жодних вимог до Головного управління Державного казначейства України у Рівненській області без будь-якого обгрунтування такої зміни позиції. Разом з тим, відповідно до ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшувати розмір позовних вимог, відмовитись від позову повністю або в частині або зменшити розмір позовних вимог. Тому подана позивачем заява про звільнення від відповідальності у даному спорі Головного управління Державного казначейства України у Рівненській області відповідає наведеній нормі і приймається судом до розгляду по суті.

Відповідачем Клеванською селищною радою відзив на позов та інші витребувані судом документи не подані. Представник відповідача у судове засідання не з’явився. Про час і місце судового засідання суд повідомив сторони в установленому порядку, тому справа розглядається за наявними у ній матеріалами згідно зі ст.75 ГПК України.

Відповідач Головне управління Державного казначейства України у Рівненській області вважає, що позовна вимога до органу Держказначейства заявлена безпідставно, поскільки ГУДКУ діє відповідно до Положення про Державне казначейство України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, є системою органів державної виконавчої влади і діє при Міністерстві фінансів, організовує виконання Державного бюджету України і здійснює контроль за цим, тому жодним чином Головне управління Державного казначейства України у Рівненській області не порушувало права та законні інтереси позивача. Заперечує також проти застосування забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно і кошти Клеванської селищної ради та заборони здійснювати будь-які видатки з місцевого бюджету селищної ради, поскільки вважає таке клопотання позивача необґрунтованим, таким, що спричинить негативні наслідки для діяльності органу місцевого самоврядування.

Вивчивши матеріали даної справи, господарської справи № 15/170 та заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача і третьої особи, суд встановив слідуюче.

20.03.03 р. Клеванська селищна рада Рівненського району прийняла рішення № 139 «Про надання дозволу на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки для ДП „Оптіма-770-Р” », відповідно до якого підприємству „Оптіма-770-Р” наданий дозвіл на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки на території Клеванської селищної ради. За п.2 цього рішення визначено, що погодження надається за умов проведення ремонту дороги в селищі Клевань по вул..Мелещука, Лісова, Залізнична, Незалежності та встановлення освітлення цих вулиць.

09.06.05 р. позивач уклав договір підряду та додаткову угоду до нього, відповідно до якої доручив підряднику приватному підприємству фірмі „Дюкер” виконати комплекс будівельно-монтажних робіт з будівництва другої черги складу світлих нафтопродуктів в пгт Клевань по вул.Мелещука,8 і реконструкції повітряної лінії вуличного освітлення в пгт Клевань. Актом приймання-передачі виконаних підрядних робіт за вересень 2005 року форми КБ-2 підтверджено, що генпідрядником фірмою „Дюкер” для замовника ДП „Оптіма-770-Р” виконано монтаж зовнішнього освітлення в смт Клевань і вартість виконаних робіт склала 107745,6 грн./а.с.22-24/. Позивач в період з серпня 2005 року по серпень 2006 року виконав платежі на загальну суму 4789897 грн., визначивши у платіжних дорученнях підставу платежу „попередня оплата на будівництво нафтобази згд.дог.б/н” і у пл.дорученнях № 895 від 09.06.06 р. на суму 319897 грн. та № 1302 від 16.08.06 р. на суму 239200 грн. підставою платежу визначено „попередня оплата на будівництво нафтобази згд.дог.б/н від 09.06.05 р.” /а.с.12-21/.

13-14 жовтня 2005 року позивач і КП „Комунсервіс” склали акт передачі-прийому відновленої повітряної лінії вуличного освітлення від ДП „Оптіма-770-Р” в комунальну власність КП Клевань „Комунсервіс”, зазначивши, що акт складений про те, що на вимогу рішення Клеванської селищної ради № 139 від 20.03.03 р. підприємство „Оптіма-770-Р” провело реконструкцію повітряної лінії вуличного освітлення загальною протяжністю 3500 погонних метрів.

Постановою господарського суду Рівненської області від 01.09.06 р. у справі № 15/170 за позовом дочірнього підприємства «Оптіма-770-Р»товариства з обмеженою відповідальністю «Севен Севенті Петроліум»до Клеванської селищної ради визнано нечинним рішення ради № 139 від 20.03.03 р. в частині покладення за п.п.2.2, 2.3 п.2 на позивача обов’язку реконструкції, ремонту об’єктів комунального господарства та шляхів місцевого значення як передумови надання дозволу на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.11.06 р. залишена без змін постанова господарського суду Рівненської області в цій частині. При цьому у постанові ЛАГС зазначено, що відповідно до п.7 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»обов’язок по організації благоустрою населених пунктів віднесено до відання виконавчих органів місцевого самоврядування. Нормою п.п. 1 п.''а'' ст. 31 згаданого Закону зазначені виконавчі органи організовують за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництво, реконструкцію і ремонт об’єктів комунального господарства та шляхів місцевого значення. Покладення відповідачем такого обов’язку на позивача як передумову надання дозволу на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки суперечить чинному законодавству як щодо повноважень селищної ради, так і статутній діяльності позивача із понесенням останнім додаткових, не передбачених законом, матеріальних витрат.

Постанова Львівського апеляційного господарського суду оскаржена не була і набрала законної сили.

Суд звертає увагу, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.11.06 р. у справі № 15/170 зазначено, що  суперечить чинному законодавству покладення радою на позивача обов’язку виконання робіт з благоустрою населеного пункту як передумову надання дозволу на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки. Тоді як норми ст.ст.27,30,31 Закону України Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” дозволяють органам місцевого самоврядування залучати на договірних засадах з метою організації благоустрою населених пунктів коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також –організовувати на пайових засадах будівництво, реконструкцію і ремонт об’єктів комунального господарства та шляхів місцевого значення. Відповідно –підприємства вправі виконувати вищезазначені роботи на об’єктах комунального господарства за умови належного оформлення правовідносин з органами селищної ради з урахуванням зазначених норм.

Обґрунтовуючи позовну вимогу про стягнення 107746 грн. матеріальної шкоди, позивач стверджує, що на виконання рішення селищної ради № 139 від 20.03.03 р. ДП „Оптіма-770-Р” було вимушене укласти договір з ППФ „Дюкер” на виконання комплексу будівельно-монтажних робіт з реконструкції повітряної лінії вуличного освітлення в смт Клевань і оплатити виконані роботи.

Таке твердження позивача суд оцінює критично - відповідно до Конституції України ніхто не міг примусити позивача виконувати неправомірне рішення, згідно з ч.2 ст.144 Конституції України рішення органу місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Підприємством „Оптіма-770-Р” вважало рішення ради неправомірним, що вбачається із позовної заяви, яка розглядалась у справі № 15/170, та тверджень позивача у даній справі, - однак не вчинило таких дій, направлених на оскарження рішення ради.

Натомість 09.06.05 р. позивач уклав додаткову угоду до договору підряду, відповідно до якої доручив підряднику приватному підприємству фірмі „Дюкер” виконати комплекс будівельно-монтажних робіт з будівництва другої черги складу світлих нафтопродуктів в пгт Клевань по вул.Мелещука,8 і реконструкції повітряної лінії вуличного освітлення в пгт Клевань.

Договір підряду та додаткова угода до нього /а.с.9-11/ є двосторонніми - укладені позивачем та ППФ “Дюкер” без участі Клеванської селищної ради і без посилання на рішення ради № 139 від 20.03.03 р. У рішенні ради № 139 від 20.03.03 р. не визначений ні обсяг робіт, ні їх вартість, такі умови договору підряду не погоджувались з радою, тому безпідставно визначено у акті приймання-передачі, що реконструкцію 3500 погонних метрів повітряної лінії вуличного освітлення виконано позивачем на вимогу рішення № 139 від 20.03.03 р. Розмір своїх матеріальних витрат визначений підприємством „Оптіма-770-Р” за власним волевиявленням при укладенні договору підряду. Договір виконаний сторонами і не визнаний недійсним. Таким чином, суб’єкти господарювання визначили зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони погодили на свій розсуд умови договору, що не суперечать законодавству.

За наведених обставин суд дійшов висновку про відсутність прямого причинного зв’язку між майновою шкодою позивача та протиправним рішенням ради як підстави відшкодування. За загальним правилом відповідальності за завдану майнову шкоду згідно зі ст.1166 ЦК України відшкодуванню підлягає лише шкода, яка є об’єктивним результатом правопорушення. Виконані позивачем платежі у конкретній сумі 107746 грн. є наслідком виконання господарського зобов’язання перед фірмою „Дюкер” за договором підряду від 09.06.05 р. Як зазначено вище, позивач не був зобов’язаний виконувати неправомірне рішення. В даному випадку позивач мав можливість захистити своє право шляхом оскарження рішення ради, мав можливість розпорядитись своїм правом і не укладати договір підряду та уникнути збитків повністю. Та обставина, що на підставі рішення суду у 2006 році визнано нечинним рішення ради № 139 від 20.03.03 р. в частині покладення за п.п.2.2, 2.3 п.2 на позивача обов’язку реконструкції, ремонту об’єктів комунального господарства та шляхів місцевого значення як передумови надання дозволу на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки, - не звільнила позивача від зобов’язання виконати розрахунки з ППФ “Дюкер” у певній, погодженій цими сторонами, сумі.

Отже, за правилами ст.ст.1166,1173 ЦК України підставою деліктної відповідальності має бути наявність у сукупності елементів неправомірності рішення, настання шкоди та причинного зв’язку між двома першими умовами. Поскільки безпосередній причинний зв’язок відсутній у даному випадку, - у суду немає підстав для стягнення коштів в сумі 107746 грн. як майнової шкоди позивача.

Керуючись  ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у позові.

Суддя                                                           Маціщук А. В.