ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.01.07 р.                                                                               Справа № 40/406

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Маквуглепостачання” м. Макіївка

до відповідача відкритого акціонерного товариства „Завод коксохімобладнання” м. Донецьк

про стягнення 28562 грн. 40  коп. та виконання певних дій

за участю:

представників сторін:

від позивача Новіков В.І. - адвокат

від відповідача Кравченко В.В. - начальник юридичного відділу

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до відповідача з вимогами повернути йому залізничні рельси в кількості 14 штук загальною довжиною 137,31 м/п, стягнення збитків в розмірі 23562 грн. 40 коп., моральної шкоди в розмірі 5000 грн., заподіяної у зв’язку з невиконанням останнім умов договору зберігання б/н від 06.12.05р., та забезпечити доступ до товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться на підприємстві відповідача.

До прийняття рішення по справі позивач згідно ст. 22 ГПК України уточнив позовні вимоги та намагається повернути йому залізничні рельси в кількості 14 штук загальною довжиною 137,31 м/п, стягнення збитків в розмірі 23562 грн. 40 коп. та забезпечити доступ до товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться на підприємстві відповідача.

Відповідач позов не визнав, мотивуючи свої заперечення наступними обставинами:

-          відповідно до наказу № 3468 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області від 21.07.95р. „Про створення ВАТ ”Завод коксохімобладнання” та доданого переліку нерухомого майна відповідачу були передані під’їзні залізничні колії довжиною 1 км. 42 м. за інвентарним № 20100;

-          вказані під’їзні залізничні колії знаходяться на балансі ВАТ ”Завод коксохімобладнання”, обслуговуються відповідачем відносно поточного та капітального ремонту з моменту передачі;

-          посилання позивача на договір купівлі-продажу № 20 від 17.10.05р. укладений з ВАТ „Пролетарська залізниця”, згідно якого позивач набув ділянку залізничної колії довжиною 0,342 км., не дають точної відповіді на питання конкретизації меж придбаного майна.

З’ясувавши  фактичні  обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників сторін, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що згідно протоколу № 1 аукціону № 8 Донецької товарної біржі „Південний Схід” від 17.10.05р. по продажу майна, що знаходиться на балансі підприємства-банкрута ВАТ „Пролетарська залізниця”, та договору купівлі-продажу № 20 від 17.10.05р. позивач придбав ділянку залізничної колії к заводу коксохімобладнання, загальною довжиною 0,342 км. під розбирання, яка складається з залізничної колії у вигляді рельс Р-43 на дерев’яних шпалах, довжиною 0,107 км. та залізничної колії у вигляді рельс Ы-49 на з/б шпалах, довжиною 0,235 км.

06.12.05р. між товариством з обмеженою відповідальністю „Маквуглепостачання” та відкритим акціонерним товариством „Завод коксохімобладнання” був укладений договір зберігання б/н.

Відповідно до п. 1.1 та п. 1.2 предметом укладеного між сторонами договору зберігання є товарно-матеріальні цінності у вигляді залізничних рельс в кількості 14 штук загальною довжиною 137,31 м/п, які є частиною дільниці залізничної колії к заводу коксохімобладнання загальною довжиною 0,342 км., раніше придбаних позивачем на аукціоні № 8 згідно договору купівлі-продажу № 20 від 17.10.05р. Потім частина цієї залізничної колії була позивачем демонтована, а саме залізничні рельси у кількості 14 штук загальною довжиною 137,31 м/н та передана на зберігання відповідачеві.

Факт передачі відповідачеві залізничних рельс підтверджується актом прийому-передачі від 06.12.05р.

Згідно п. 4.1 договору зберігання позивач повинен сплатити відповідачеві винагороду за зберігання в розмірі 100 грн. на місяць.

Позивач повністю виконав свої зобов’язання за договором зберігання, що підтверджується платіжним дорученням № 28 від 15.03.06р. та актом прийому-здачі № ОУ-0001083 від 09.03.06р.

Відповідно до п. 9.1. договору зберігання відповідач зобов’язаний за першою вимогою позивача повернути прийняті на зберігання матеріальні цінності, навіть якщо передбачений договором строк їх зберігання не закінчився.

25.01.06р. позивач звернувся до відповідача з листом № 22 про повернення раніше переданих по договору зберігання товарно-матеріальних цінностей у вигляді залізничних рельс в кількості 14 штук загальною довжиною 137,31 м/п, однак відповідач повідомив про те, що не буде повертати майно.

Крім того, 03.02.06р. позивач уклав з ТОВ „Макметснаб” та ТОВ „Ігніс” договір купівлі-продажу № 1, згідно якого позивач зобов’язався продати ТОВ „Ігніс” залізничні рельси в кількості 14 штук загальною довжиною 137,31 м/п.

Відповідно до п. 3.4 договору купівлі-продажу позивач зобов’язаний передати товар на протязі 3 днів ТОВ „Макметснаб”, який в свою чергу зобов’язаний був прийняти товар від позивача та передати його на протязі 3 днів ТОВ „Ігніс”.

Оскільки позивач своєчасно не виконав свої зобов’язання по передачі товару ТОВ „Ігніс”, йому було пред’явлено претензію № 1/03/06 щодо відшкодування завданої шкоди у вигляді штрафу в сумі 23562 грн. 40 коп., який позивач був змушений сплатити, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 10.04.06р.

За таких обставин, позивач намагається повернути йому залізничні рельси в кількості 14 штук загальною довжиною 137,31 м/п, стягнення збитків в розмірі 23562 грн. 40 коп. та забезпечити доступ до товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться на підприємстві відповідача.

За своєю правовою природою між сторонами укладено договір зберігання.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським кодексом. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно ст. 949 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Відповідно до ст. 953 ЦК України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Як свідчать докази по справі, право власності позивача на залізничні рельси в кількості 14 штук загальною довжиною 137,31 м/п підтверджується протоколом № 1 аукціону № 8 Донецької товарної біржі „Південний Схід” від 17.10.05р., договором купівлі-продажу № 20 від 17.10.05р., актом приймання-передачі б/н від 21.10.05р., довідкою № 21 від 19.01.07р.

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про власність” власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Згідно зі статтею 50 Закону України „Про власність” власник вправі вимагати повернення свого майна з чужого незаконного володіння, а також належного йому майна, придбаного володільцем від особи, яка не мала права його відчужувати.

Подання позову про повернення свого майна з чужого незаконного володіння не виключає можливості пред’явлення вимоги про відшкодування збитків, завданих позбавленням володіння даним майном.

Сторони є суб’єктами господарювання у розумінні ст. 55 ГК України.

Господарське зобов’язання повинно виконуватися належним чином за договором, законом та звичаїв ділового обігу та припинятися  за приписами ст.ст. 193, 203 ГК України.

Таким чином, позов щодо повернення позивачеві залізничних рельс в кількості 14 штук загальною довжиною 137,31 м/п та забезпечення доступу до товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться на підприємстві відповідача обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Відносно стягнення збитків, то законодавець зазначає, що стаття 623 ЦК України як загальна норма та статті 224, 225 ГК України 2003р., як спеціальні норми, передбачають, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобов’язань боржником він повинен відшкодувати кредитору заподіяні цим збитки.

Особливості застосування відповідальності за договором зберігання не відрізняється від цивільно-правової відповідальності, яка визначає: підстави, умови та розмір цієї відповідальності, визначеної законом або уточненням щодо додаткової відповідальності сторін визначеної у договорі.

На позивачеві лежить обов’язок довести суду згідно ст. 33 ГПК України наступне:

-          по-перше, факт заподіяння йому збитків;

-          по-друге, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов’язань;

-          по-третє, причинно-наслідковий зв’язок між невиконанням зобов’язань та заподіяними збитками.

Позивачем доведено складову збитків, їх розмір, причинний зв’язок між неналежним виконанням відповідачем зобов’язань за договором зберігання б/н від 06.12.05р. та настанням наслідків у вигляді збитків, заподіяних позивачу. Все це свідчить про зменшення його матеріальних благ та визначення способу захисту порушеного права.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача збитків в розмірі 23562 грн. 40 коп. також обґрунтовано та підлягає задоволенню.

До прийняття рішення по справі позивач згідно ст. 22, 78 ГПК України відмовився від позову щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. До прийняття відмови позивача від позову позивачу роз’яснені його процесуальні права, у т.ч. те, що держмито у цій частині поверненню не підлягає і покладається на нього.

Оскільки ці дії не суперечать законодавству відмова від позову в цій частині прийнята судом. Провадження по справі відносно стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. підлягає припиненню на підставі п.4 ст.80 ГПК України.

Відносно клопотання відповідача про витребування доказів слід відмовити, оскільки у розумінні ст. 38 ГПК України господарський може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану сторону.

У задоволенні клопотання відповідача про виклик представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області слід відмовити, оскільки додаткового погодження в установленому порядку відчуження суб’єктом державного майна Фондом державного майна не потребує. Щодо виклику у судове засідання ліквідатора ВАТ „Пролетарська залізниця”, то це питання досліджується у особову провадженні, на будь-якої стадії та вирішується згідно статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Витрати по держмиту та забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних  вимог за приписами частини п’ятої ст. 49 ГПК України.

Позивач зайво переказав до бюджету держмито, а тому згідно п. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93р. за № 7-93 “Про державне мито” держмито в сумі 514 грн. 38 коп. підлягає поверненню на його р/рахунок.

У зв’язку з тим, що у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно частини третьої ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 4, 50 Закону України „Про власність”, ст. ст. 623, 936, 949, 953 ЦК України 2003 року, ст. ст. 55, 193, 203, 224, 225 ГК України, ст. ст. 22, 44, частиною п’ятою ст. 49,  п.4 ст.80, ст. ст. 78, 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Провадження у справі щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. припинити.

2.Зобов’язати відкрите акціонерне товариство „Завод коксохімобладнання”, 83030, м. Донецьк, вул. Майська, 86, ід. код 00191543, повернути товариству з обмеженою відповідальністю „Маквуглепостачання”, 86108, м. Макіївка, Донецька область, вул. Лихачова, 60, ід. код 33614063, товарно-матеріальні цінності у вигляді залізничних рельс в кількості 14 штук загальною довжиною 137,31 м/п, які раніше були передані відповідачу по договору зберігання від 06.12.05р.

3.Зобов’язати відкрите акціонерне товариство „Завод коксохімобладнання”, 83030, м. Донецьк, вул. Майська, 86, ід. код 00191543, забезпечити безперешкодний доступ транспортних засобів та робочого персоналу позивача на територію, що контролюється, для вивозу товарно-матеріальних цінностей, раніше переданих по договору зберігання від 06.12.05р., а також здійснення демонтажних та навантажувальних робіт з метою подальшого вивозу майна товариства з обмеженою відповідальністю „Маквуглепостачання”, 86108, м. Макіївка, Донецька область, вул. Лихачова, 60, ід. код 33614063, яке залишилось на території відповідача відкритого акціонерного товариства „Завод коксохімобладнання”, 83030, м. Донецьк, вул. Майська, 86, ід. код 00191543, придбаного позивачем на підставі договору купівлі-продажу № 20 від 17.10.05р. на аукціоні № 8 Донецької товарної біржі „Південний Схід”.

4.Стягнути з відкритого акціонерного товариства „Завод коксохімобладнання”, 83030, м. Донецьк, вул. Майська, 86, ід. код 00191543, р/р 004 в ДРУ КБ „Приватбанк”, код банку 335496, на користь:

- товариства з обмеженою відповідальністю „Маквуглепостачання”, 86108, м. Макіївка, Донецька область, вул. Лихачова, 60, ід. код 33614063, р/р 0304 в ФАБ „Український бізнес банк” м. Макіївки, код банку 335980, збитки в розмірі 23562 грн. 40 коп., витрати по держмиту в сумі 320 грн. 62 коп., витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 97 грн. 34 коп., видавши наказ.

5.Повернути на розрахунковий рахунок товариства з обмеженою відповідальністю „Маквуглепостачання” 514 грн. 38 коп. держмита, перерахованого платіжним дорученням № 288 від 20.11.06р., оригінал якого знаходиться у матеріалах справи.

Підставою повернення держмита є дане рішення, яке затверджено гербовою печаткою господарського суду Донецької області.

6.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 05.02.07р.

Суддя                                                                         Підченко Ю.О.