ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17.04.2007
Справа № 10/38-07

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
судді Науменко І.М. -доповідач

суддів: Білецької
Л.М., Голяшкіна О.В.

при секретарі судового засідання:
Прокопець Т.В.

За участю представників сторін:

від позивача:  Кононенко Олександр Володимирович зам.
директора, довіреність №б/н  від
14.03.07;

від відповідача:  ОСОБА_2 представник, довіреність НОМЕР_1 від
23.09.06;

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-торговий дім „Дніпровський”
Дніпропетровська область  на рішення  господарського суду Дніпропетровської області
від 27.02.07р.   у справі № 10/38-07

за позовом            товариства з обмеженою
відповідальністю „Агро-торговий дім „Дніпровський” Дніпропетровська область

до              СПД -ФО ОСОБА_1, Дніпропетровська
область

про  визнання угоди недійсною

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 27.02.07р. у справі № 10/38-07 (суддя Кощеєв
І.М.) в позові відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що умови договору не містять інформації,
стосовно того, що роботи, виконані відповідачем повинні здійснюватись
виконавцем з використанням авіаційної техніки.

Не погодившись з рішенням
господарського суду від 27.02.07р., позивач звернувся до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що судом першої інстанції не
було враховано висновки експерта представника Міністерства аграрної політики
України, Дніпропетровського Державно-технологічного центру охорони родючості
грунтів і якості продукції „Облродючисть” та не призначено експертизу, який
зробив загальновідомий всім аграріям висновок, що виконувати роботи по обробці
соняшника шляхом хімічної обробки можливо тільки літаком, тобто повітряним
способом.

В своєму відзиві на апеляційну скаргу
позивач вважає доводи, викладені в апеляційній скарзі надуманими та такими, що
не відповідають обставинам справи, просить залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення без змін. До свого відзиву відповідач надав копію
постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.03.07р. у
справі № 30/379-06.

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного господарського суду, дослідивши матеріали справи, вивчивши
апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи,
16.03.2004   р.  ОСОБА_1
отримав  від Державної станції
захисту рослин Дніпропетровської області - Посвідчення про проходження
спеціальної підготовки з питань безпечного проведення робіт з пестицидами і
агрохімікатами.

20.08.2005  р. між ТОВ АТД «Дніпровський»( Замовник ) і
СПД ОСОБА_1 Виконавець ) був укладений Договір, згідно з умовами якого Замовник
надає замовлення на послуги по хімічній обробці посівів соняшника, а Виконавець
приймає на себе зобов'язання з їх виконання.

Відповідно до п. 3.1 договору,
Замовник здійснює оплату за виконаний обсяг робіт по обробці посівів соняшника
в розрахунку 24 грн. за кожен гектар, на загальну суму 26 040 грн. Гроші
перераховуються після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт на
протязі 10-ти банківських днів ( п. 3.2 договору).

Як видно з матеріалів справи, умови
Договору не містять інформації, стосовно того, що зазначені роботи повинні
здійснюватись Виконавцем з використанням авіаційної техніки.

До того ж, між сторонами підписані
акти виконаних робіт б/н від 2005 р. на суму 11 640 грн. і на суму 13 680 грн.

Відповідно до постанови Пленума Верховного
Суду України N 3 від 28.04.1978 р. „Про судову практику в справах про визнання
угод недійсними», угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з
наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди
недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує
визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою
та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний
судом недійсним (оспорюваний правочин).

Ст. 203 ЦК України передбачає
загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину : 1. Зміст
правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства,
а також моральним засадам суспільства. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх а непрацездатних дітей.

Згідно зі ст. 207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується
особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом
або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог    і    заперечень.    Докази
подаються сторонами    та   іншими
учасниками судового процесу.

Як видно з матеріалів справи та
доданих до апеляційної скарги документів, позивачем (скаржником у справі) не
надано доказів в підтвердження свого обгрунтування позовних вимог пов'язаних із
твердженням, того що оспорювана угода містить умови, які передбачають, що
хімічна обробка посівів соняшника повинна була здійснюватися з боку Виконавця
саме із застосуванням авіації, що відповідно потребувало ліцензії на проведення
польотів та одержання відповідного дозволу на внесення отрутохімікатів з
повітря на території Апостолівського району.

За таких обставин не можуть бути
прийняті до уваги та бути підставою для скасування рішення суду першої
інстанції посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі на те, що
необхідність обробки полів соняшника з повітря відома всім аграріям.

До того ж, відповідачем надано до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду копію постанови
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.03.07р. у справі №
30/379-06 за позовом СПД ФО ОСОБА_1 до ТОВ „АТД „Дніпровський” про стягнення
27005,32 грн., якою рішення господарського суду Дніпропетровської області від
26.12.06р. у справі № 30/379-06 про стягнення з відповідача на користь позивача
суми боргу залишено без змін. В даній постанові встановлено, що на виконання
умов договору згідно платіжного доручення НОМЕР_1 від 15.08.06р. здійснена
частково оплата по обробці полів у розмірі 5000 грн. Таким чином позивач у
даній справі, сплативши частково суму за договором (5000грн.) тим самим визнав
цей договір.

Скаржник не навів колегії суддів
будь-яких інших підстав для скасування рішення, а тому рішення господарського
суду Дніпропетровської області від 27.02.07р. у справі № 10/38-07 слід залишити
без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.101, 103-105 ГПК
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 27.02.07р. у справі №10/38-07 -залишити без змін,
а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-торговий дім
„Дніпровський”, Дніпропетровська область -без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України.

Головуючий
суддя
І.М. Науменко

Суддя
Л.М. Білецька

Суддя
О.В. Голяшкін

З оригіналом згідно

Помічник судді                                        К.С. Лукінова