ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа № 20-9/376
ПОСТАНОВА

І м е н е м     У к р а ї н и

"01" березня 2007 р.  16:10                                                                      м. Севастополь

Господарський суд міста Севастополя в складі:

судді Рибіной С. А., при секретарі Юренковой І.В.,

за участю представників сторін:

представник прокуратури –Пархоменко Д. П., посвідчення № 229 від 24.11.2004;

позивача (Севастопольська КЕЧ морська) – Кравець О. М., довіреність № 9/16-93 від 16.01.2007; Холодюк В. В., довіреність № 9/16-240 від 30.01.2007;

позивача (Міністерство оборони України) –Школяр В. І., довіреність № 220/519/д від 28.12.2006

відповідача (СМДА) –Барташ А. В., довіреність № 3977/24/2-06 від 19.12.2006;

третьої особи (в/ч А1716) –не з’явився;

третьої особи (Севастопольське міське головне управління земельних ресурсів) –не з’явився;

третьої особи (КП “Генеральна дирекція Київської міської Ради з обслуговування іноземних представництв”) –Карпичев О. В., довіреність № 03 від 05.01.2007;

Гоцький С. М., довіреність № 1032 від 07.07.2006;

третьої особи (ТОВ “Компанія “Інфант”) –Карпичев О. В., довіреність № 53 від 27.12.2006.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Севастополі у залі № 1 адміністративну справу

за позовом  Військового прокурора Севастопольського гарнізону (99011, м. Севастополь,  вул. Суворова, буд. 27) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (01000, м. Київ, проспект Повітрянофлотський, буд. 6), Севастопольської квартирно–експлуатаційної частини морська (99054, м. Севастополь, вул. Хрустальова, буд. 60)

треті особи  які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

в/ч А 1716 (540 Центральний військово-морський госпіталь ВМС ЗС України)

до Севастопольської міської державної адміністрації (99011, м. Севастополь, вул. Леніна, буд. 2)

треті особи  які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача  Севастопольське міське головне управління земельних ресурсів,

КП “Генеральна дирекція Київської міської Ради з обслуговування іноземних представництв”,

ТОВ “Компанія “Інфант”

про   визнання розпорядження недійсним.

Суть спору: Військовий прокурор Севастопольського гарнізону звернувся до господарського суду міста Севастополя  з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської до Севастопольської міської державної адміністрації про визнання недійсним Розпорядження № 3021-р від 29.12.2001 та зобов’язання відповідача скасувати державний акт на право постійного землекористування № 005748 серії II-КМ від 30.12.2001.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що при винесенні даного розпорядження відповідачем порушені вимоги Земельного кодексу України, що виразилося у вилученні земельної ділянки у військової частини без належної згоди землекористувача.

Відповідач проти позову заперечує, вважає, що його дії відповідають вимогам чинного законодавства та при винесенні оскаржуваного розпорядження Севастопольська міська державна адміністрація діяла у межах наданих їй повноважень та у відповідності з нормами земельного законодавства.

Відповідач заявив клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб  які не заявлять самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Севастопольського міського головного управління земельних ресурсів, КП “Генеральна дирекція Київської міської Ради з обслуговування іноземних представництв”, ТОВ “Компанія “Інфант”.

Від КП “Генеральна дирекція Київської міської Ради з обслуговування іноземних представництв”, ТОВ “Компанія “Інфант” також надійшло клопотання про  залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб  які не заявлять самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою від 16 січня 2007 року суд задовольнив вищевказані клопотання та залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача Севастопольське міське головне управління земельних ресурсів, КП “Генеральна дирекція Київської міської Ради з обслуговування іноземних представництв”, ТОВ “Компанія “Інфант”.

Треті особи (КП “Генеральна дирекція Київської міської Ради з обслуговування іноземних представництв”, ТОВ “Компанія “Інфант”) вважають, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як при винесенні розпорядження № 3021-р від 29.12.2001 Севастопольська міська державна адміністрація діяла в межах повноважень, які були делеговані їй Севастопольською міською Радою, при наявності всіх необхідних дозволів. Крім того, в теперішній час державний акт № 005748 від 30.12.2001 анульований рішенням Севастопольської міської Ради № 2338 від 19.10.2004.

За клопотанням представників позивачів суд усною ухвалою від 12.02.2007 залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача     в/ч А1716 (540 Центральний військово-морський госпіталь ВМС ЗС України).

У письмових поясненнях на позов в/ч А1716 вказує, що вважає позов таким, що підлягає задоволенню, вказує, що погодження із постійним користувачем при вилученні земельної ділянки не проводилося. Крім того, вважає, що доводи третіх осіб про відсутність предмету спору є безпідставними. Обґрунтування та інші доводи викладені у поясненнях № 361 від 27.02.2007.

Згідно зі ст.ст. 27, 49, 51, 121, 130 Кодексу адміністративного судочинства України, представникам сторін роз'яснені їх процесуальні права і обов'язки.

За клопотанням представників сторін, відповідно до статті 15 Кодексу адміністративного судочинства України, пояснення та клопотання по справі надавались ними російською мовою.

З 22 лютого 2007 по 01 березня 2007 судом оголошувалася перерва в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Військовою прокуратурою Севастопольського гарнізону проведено перевірку дотримання вимог законодавства при відчуженні майна та земель оборони, в ході якої встановлено наступне.

Севастопольська міська державна адміністрація своїм Розпорядженням від 29.12.2001 № 3021-р припинила право постійного землекористування земельною ділянкою площею 1,1101 га в/ч А1716 у військовому містечку № 485, яка розташована у південно-західній частини бухти “Круглая”, та передана за Державним актом № II-КМ № 005338 від 20 вересня 2001 року          в/ч А1716 Військово-Морських Сил України.

Прокурор, вимоги якого підтримують позивачі та третя особа на стороні позивача –в/ч А1716, вважає, що Севастопольською міською державною адміністрацією неправомірно, без належного погодження із користувачем, вилучена та передана в подальшому в оренду дана земельна  ділянка.

Це і стало підставою для звернення прокурора із даним позовом.

Суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.03 та п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, дані кодекси застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто після 01.01.04.

Правовідносини між сторонами виникли до 01.01.04, однак не припинені в порядку, встановленому статтям 216-223 Цивільного кодексу України, тому судом при розгляді спору застосовуються положення Цивільного Кодексу України  в редакції 2003 року та норми Господарського кодексу України.

Згідно статті 324 Цивільного кодексу України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

На виконання даних функції Севастопольською міською державною адміністрацією виданий Державний акт № II-КМ № 005338 від 20 вересня 2001 року на право постійного користування в/ч А1716 Військово-Морських Сил України земельною ділянкою площею              4,3221 га для обслуговування будинків і споруд 55-го Військово-Морського госпіталю в районі південно-західної частини набережної бухти Кругла з віднесенням цієї земельної ділянки до категорії земель оборони відповідно до пункту 33 Українського класифікатора цільового використання землі державної форми власності.

Розпорядженням від 29.12.2001 № 3021-р Севастопольська міська державна адміністрація припинила право постійного землекористування в/ч А1716 земельною ділянкою площею            1,1101 га у військовому містечку № 485, яка розташована у південно-західній частини бухти “Круглая”,  та передала її у користування комунальному підприємству “Генеральна дирекція Київської міської державної адміністрації по обслуговуванню іноземних представництв, видавши новому користувачу державний акт на право постійного землекористування на земельну ділянку площею 3,105 га (серія II-КМ № 005748 від 30.12.2004).

Відповідно до Законів України “Про оборону України”, “Про Збройні Сили України” Міністерство Оборони України є центральним органом державної виконавчої влади, що забезпечує проведення в життя державної політики у сфері оборони, функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність і підготовку Збройних Сил України до здійснення покладених на них функцій і завдань, та у підпорядкуванні у якого перебувають Збройні Сили України.

Земельним кодексом України в редакції 1990 року, який діяв на момент прийняття оскаржуваного розпорядження (далі –Земельний кодекс) встановлено, що землями для потреб оборони визнаються землі, надані для розміщення та постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств і організацій Збройних Сил України, інших військових формувань та внутрішніх військ. Порядок надання земель для потреб оборони визначається законодавством України.

Законом України “Про Збройні сили України” встановлено, що земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю та належить їм на праві оперативного управління.

Земельний кодекс визначив, що припинення права власності на землю або права користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови власника землі або землекористувача провадиться за його заявою на підставі рішення відповідної Ради народних депутатів.

З метою упорядкування питань щодо надання земель (земельний ділянок) для потреб Збройних Сил України та використання їх за цільовим призначенням відповідно до Земельного кодексу Міністром Оборони України був виданий наказ № 483 від 22.12.1997 “Про затвердження “Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями” і “Керівництва з  обліку земель (земельних ділянок) в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України”, у пункті 45 якого встановлюється, що передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва –начальником Головного управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України.

Пунктом 48 даного Наказу визначено, що перелік земель, які пропонуються до передачі місцевим органам влади, Головне управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України погоджує з заступниками Міністра Оборони України –командувачами видів Збройних Сил України, начальниками  управлінь центрального апарату Міністерства Оборони України, командуючими військами військових округів, Північного оперативно-територіального командування, на території яких знаходиться земельна ділянка, і подає на затвердження Міністру Оборони України.

З наданих сторонами до матеріалів справи документів вбачається, що до Міністра Оборони України звернувся Головнокомандувач Військово-Морських Сил Збройних Сил України із заявою про передачу земельної ділянки площею 2 га військового містечка № 485 іншій особі, враховуючи, що дана земельна ділянка не використовується Військово-Морськими Силами України (лист № 11/1-990, а.с 113 т.1).

На даному листі Міністр оборони України поставив резолюцію “Згоден”.

Після цього, листом № 154/11/1-1001 від 01.11.2001 Головнокомандувач Військово-Морських Сил Збройних Сил України звернувся до Севастопольської державної адміністрації та повідомив про згоду в/ч А1716 на відчуження земельної ділянки в розмірі 10640 кв.м в районі південно-західної частини бухти Кругла.

На підставі даного звернення Севастопольська міська державна адміністрація своїм Розпорядженням від 29.12.2001 № 3021-р припинила право постійного землекористування земельною ділянкою площею 1,1101 га від в/ч А1716 у військовому містечку № 485, яка розташована у південно-західній частини бухти “Круглая” та передана за Державним актом № II-КМ № 005338 від 20 вересня 2001 року в/ч А1716 Військово-Морських Сил України, перевела дану земельну ділянку в землі запасу державної власності та надала її у користування комунальному підприємства “Генеральна дирекція Київської  міської державної адміністрації з обслуговування іноземних представництв”.

З вищевикладеного вбачається, що встановлений чинним законодавством порядок відмови від земельної ділянки дотриманий не був.

Згідно статті  155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Інші доводи сторін є безпідставними або не стосуються предмету позову, тому не приймаються судом до уваги.

На підставі вищевикладеного, суд вважає підлягаючими задоволенню позовні вимоги в частині визнання Розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації № 3021-р від 29.12.2001 недійсним.

Вимоги щодо зобов’язання відповідача скасувати державний акт на право постійного землекористування на земельну ділянку площею 3,1045 га № 005748 серії II-КМ від 30.12.2001 суд залишає без задоволення з тих підстав, що рішенням № 2338 від 19.10.2004 Севастопольської  міської Ради  анульований даний Державний акт (а.с. 95, т. 1).

Згідно пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.03 правила Цивільного кодексу України щодо позовної давності застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, яке діяло раніше, не сплинув до набрання чинності його кодексу.

На час набрання чинності строк позовної давності з вказаних вимог не сплинув, тому при розгляді спору суд користується нормами чинного Цивільного кодексу України, у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 268 якого, строк позовної давності на дані вимоги не розповсюджується.

Керуючись статтями 158-163, 258-259 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати недійсним Розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації № 3021-р від 29 грудня 2001 року “Про припинення права постійного користування в/ч А-1716 ВМС України на частку земельної ділянки та надання в постійне користування КП “Генеральна дирекція Київської міської державної адміністрації з обслуговування іноземних представництв земельної ділянки в районі південно-західної частини бухти “Круглая” для котеджної забудови з обслуговування іноземних представництв.

3. В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя                                                                                                                                        С.А. Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано   06.03.2007