ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.02.07
Справа № 9/32-07.

За позовом: Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України.

До відповідача: Шосткинського казенного заводу ”Імпульс”

Про стягнення: 178 791 грн. 20 коп.

Суддя    ЛУЩИК М. С.

Представники:

Від позивача:      Комар А.Ю., довіреність  від 25.12.06р.

Від відповідача:  Сафронов М.А., довіреність  від 01.01.07р.

Кайнар В.Ф., довіреність від 15.01.07р.

Прокурор:           Грищенко М.Д.

В судовому засіданні відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву з 12 год. 30 хв. 19.02.07р. до 10 год. 00 хв. 23.02.07 р. для підготування повного тексту рішення.

Суть спору: Прокурор в інтересах позивача просить стягнути з відповідача на користь  Міністерства оборони України штраф у розмірі 178 791 грн. 72 коп.  за неналежне виконання умов договору № 252/6/5-06, укладеного між  міністерством оборони України та  Шосткинським казенним заводом “Імпульс” 11.04.2006 року на виконання робіт з комплексної утилізації звичайних видів боєприпасів, непридатних для подальшого  використання і зберігання.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить припинити провадження у справі оскільки даний позов подано в інтересах конкретної організації, а не в інтересах держави, в позові не зазначено який саме інтерес держави порушено, та як наслідок, не обґрунтовано необхідність захисту порушеного інтересу, тобто за вказаною заступником військового прокурора Центрального регіону України підставою позову Прокуратура не має процесуальної правоздатності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін та прокурора, суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Між позивачем - Міністерством оборони України та відповідачем -  Шосткінським казенним заводом "Імпульс" укладено договір № 251/6/5-06 ЗФ від 11.04.06 на виконання робіт з комплексної утилізації звичайних видів боєприпасів, непридатних для подальшого використання і зберігання (за кошти державного бюджету).

У відповідності до п. п. 1.1., 2.2.2. Договору Відповідач зобов'язаний у відповідності до вимог затвердженого Замовником (Позивачем) технологічного процесу, виконати роботи з комплексної утилізації боєприпасів, якість яких повинна відповідати умовам Договору. Номенклатура та кількість боєприпасів, які підлягають утилізації визначені у Специфікації (додаток№1 Договору).

Позивач вважає, що під час виконання Договору, відповідачем було допущене порушення умов Договору (п. п. 3.5.,7.3) вимог ст.ст. 526, 857 Цивільного кодексу України, ст.ст. 188, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), та в односторонньому порядку без погодження із позивачем змінено технологію утилізації мін типу ТМ, що підтверджується наступними документами: лист ШКЗ "Імпульс" від 21.06.06 № 03/209, висновки робочої групи МОУ створеної у відповідності до Розпорядження заступника Міністра оборони України від 06.07.06, Спільне рішення щодо порядку приймання виконаних робіт до договору від 29.11.06., Акт про виконані роботи № 2 від 29.11.06 та Протокол погодження договірної (фактичної) ціни на роботи по утилізації боєприпасів від 29.11.06 до Договору № 251/6/5-06 ЗФ), замість затвердженого Замовником методу розбирання (розснаряження).

Позивач вважає, що відповідач без згоди позивача в односторонньому порядку застосував метод підриву, що призвело до порушень встановленого законом порядку виконання зобов'язань, умов Договору та як наслідок виникнення передумов завданню державі збитків у розмірі вартості втраченого (знищеного) металобрухту.

Комплексна утилізація мін типу ТМ, за умовами укладеного між сторонами Договору повинна була виконуватись відповідачем за погодженим із позивачем технологічним процесом, інв. № 1375 - Т (додаток №5 Договору), методом розбирання з наступним вилученням сумішних вибухових речовин, що підлягають знищенню та отримання брухту чорних металів (додаток №6 Договору), що у відповідності до умов договору (для мін з металевим корпусом) складає 19006,5 кг.

За результатами висновків робочої групи МОУ станом на 11.07.06 міни ТМ-57 -1494 шт., ТМ-62М - 11177 шт., ТМ-6ПЗ - 18353 шт. було утилізовано відповідачем з порушенням умов Договору.

В даному випадку умовами Договору (п. 2.2.2.) було визначено, що утилізація боєприпасів здійснюється згідно погоджених Замовником (Позивачем) технологічних процесів. Технологічний процес за яким повинно було виконуватись роботи являє собою нормативну документацію, яка є частиною Договору (Додаток №5), у якому визначено порядок здійснення утилізації його метод, що спрямовано на конкретний результат.

У відповідності до п. 2 ст. 231 ГК України п. 5.3 Договору, за порушення умов зобов'язання щодо якості робіт з виконавця стягується штраф у розмірі 20 відсотків вартості робіт, що виконані неякісно.

На направлену позивачем претензію (№ 241/9/605п від 10.11.06) з вимогою добровільно сплатити штраф, відповідач встановленим порядком відповіді позивачеві не надав.

Згідно умов Договору (Протокол погодження договірної ціни на роботи по утилізації боєприпасів додаток №9 Договору) вартість робіт на міни ТМ-57 становить -37916,67 грн., на міни ТМ-62М становить - 349375,00 грн., на міни ТМ-62 ПЗ становить -506666,97 грн., що разом складає 893 958,64 грн., отже сума штрафу, яку просить прокурор  стягнути  з відповідача складає 178791,72 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору на виконання робіт з комплексної утилізації звичайних видів боєприпасів, непридатних для подальшого використання і зберігання (за кошти державного бюджету України, за результатами проведення тендеру на вибір виконавця робіт з комплексної утилізації ракет і боєприпасів) № 251/6/5-06 ЗФ від 11.04.06 р. відповідач взяв на себе зобов'язання здійснити утилізацію боєприпасів, номенклатура та обсяги яких визначено Специфікацією боєприпасів, що підлягають утилізації, яка є невід'ємною частиною вказаного договору.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 7 червня 2006 року № 812 "Про затвердження Порядку утилізації ракет, боєприпасів і вибухових речовин.", «...утилізація боєприпасів - це роботи, спрямовані на безпечну та екологічно чисту зміну їх якісних, фізичних, хімічних та інших властивостей для унеможливлення використання за призначенням, результатом яких є отримання виробів спец хімії, вибухопожежобезпечних елементів, у тому числі металобрухту, вторинної сировини, що можуть бути використані в національній економіці або підлягають знищенню».

Утилізацію мін ТМ-52, ТМ-62-Д, ТМ-62ПЗ передбачалось здійснювати у відповідності до вимог, встановлених технічним процесом інв. № 1375-Т. Цей технічний процес стосувався здійснення утилізації методом розбирання (розснарядження) боєприпасів, споряджених тротилом. При укладанні Договору відповідач не був  проінформований Замовником (Позивачем) про те, якими саме вибуховими речовинами споряджено міни, що передавалися на утилізацію, відповідно до умов Договору, що підтверджується Специфікацією до Договору та нарядом на отримання боєприпасів № 328/2/3/4/46-Б. Про те, при отриманні боєприпасів, виявилося, що міни, які передавались на утилізацію відповідно до умов Договору споряджені гексогеновою сумішшю - ТГА та морською сумішшю (МС), що підтверджується формулярами військової частини А0543.

На сьогодні в світі не існує безпечної та ефективної технології розбирання мін споряджених вибуховими речовинами типу МС і ТГА та конверсійного використання вказаних вибухових речовин, що підтверджується відсутністю нормативної документації на промислові вибухові речовини з використанням ТГА та МС. Вказані факти підтверджуються листом ДержНДІХП № 2005к/12 від 28.08.2006 р., Концепцією Державної програми утилізації звичайних видів боєприпасів, непридатних для подальшого використання і зберігання, на 2006-2017 роки, схваленою Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про схвалення Концепції Державної програми утилізації звичайних видів боєприпасів, не придатних для подальшого використання і зберігання, на 2006 - 2017 роки» від 28 вересня 2006 р. N 501-р, а також заявою Заступника Міністра Оборони України Володимира Терещенко (За матеріалами офіційного сайту Міністерства оборони України.Новини Управління прес-служби Міністерства оборони України від 29.01.07 р. 18.21).

Також листом ДержНДІХП № 2005к/12 від 28.08.2006 р. підтверджується те, що вибухові речовини, що містять гексоген (МС та ТГА) мають високу чутливість до механічного впливу, що унеможливлює здійснення утилізації боєприпасів методом розснарядження (розрізання) з точки зору безпеки праці, захисту життя та здоров'я працівників нашого підприємства та у відповідності до вимог п. 2.2.2. Договору.

Крім того, ДержНДІХП, відповідно до Наказу Державної комісії з питань оборонно-промислового комплексу України № 7 від 10.04.02 року, Наказів Міністерства промислової політики України № 329 від 06.07.04 р. та № 163 від 12.05.05 р., є головною організацією з питань науково-технічного забезпечення робіт з виробництва вибухових речовин і боєприпасів та утилізації непридатних боєприпасів, а також здійснює обов'язки щодо конструкторсько-технологічного та нормативно-технічного забезпечення робіт з утилізації боєприпасів, а директор ДержНДІХП Банішевський В.В. відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 615-р від 27.12.01 є Генеральним конструктором із створення вибухових речовин та боєприпасів.

Посилання позивача, при обґрунтуванні позовних вимог, на те, що відповідачем в односторонньому порядку було змінено метод утилізації та на необхідність узгодження змін, що вносяться до технологічного процесу з Замовником, є необґрунтованим, оскільки: відповідно до розділу  8  Договору додатком до Договору є не технологічний процес, а лише витяг з технологічного процесу; за   текстом   договору    відсутня    вимога    щодо   узгодження   з Замовником змін до технологічного процесу.

Враховуючи високу небезпеку утилізації мін ТМ, споряджених вибуховими речовинами типу МС і ТГА, методом розснарядження (розрізання) з послідуючим спалюванням вибухової речовини, відповідач розробив технологію їх утилізації методом підриву, про що в відповідності до діючого Стандарту ГОСТ 2.503-90 внесені відповідні зміни до технологічного процесу інв. № 1375-Т. Вказані зміни погоджені з ДержНДІХП м. Шостка, як того вимагає п. 2.22 Правил експлуатації /підприємств по виготовленню порохів, ракетних твердих палив, вибухових речовин, піротехнічних засобів та составів, засобів ініціювання та виробів військової техніки на їх основі, а змінений технічний процес погоджено з Представництвом замовника ПЗ-152, як того вимагає ГОСТ 2.503-90 (додаток 8 до ГОСТу), що підтверджується титульним аркушем технічного процесу інв. № 1375-Т.

Такі зміни повністю відповідають п.16 Постанови Кабінету Міністрів України від 7 червня 2006 р. № 812 "Про затвердження Порядку утилізації ракет, боєприпасів і вибухових речовин», в якому зазначено, що "У разі неможливості розбирання на елементи через конструктивні особливості або тип вибухових речовин, боєприпаси підлягають знищенню шляхом підриву чи спалюванню". Тим більше, необхідність і законність знищення вибухових речовин підтверджується їх відсутністю в погодженій з Міністерством оборони відомості планового виходу продуктів утилізації (Додаток № 6 до Договору).

Таким чином, посилання Міністерства оборони України на те, що відповідач тендерною пропозицією, або умовами договору брав на себе зобов'язання провести утилізацію мін типу ТМ виключно методом розрізання необґрунтоване та суперечить вимогам вищезгаданої Постанови Кабінету Міністрів України.

Також відповідно до вимог діючого законодавства Замовника було повідомлено про зміну технології утилізації, що підтверджується наступним: місцем утилізації був вибраний полігон Міністерства оборони в/ч А4152 м. Рівне, що дало змогу проводити знешкодження мін, виконуючи всі вимоги безпеки праці і охорони навколишнього середовища. Про ведення робіт по утилізації боєприпасів методом підриву на полігоні в м. Рівне було проінформовано Департамент утилізації ракет і боєприпасів Міністерства оборони України до початку ведення робіт 25.05.2006 р. (лист вих. № 05/1148 від 25.06.06 р. з проханням організувати контроль проведення робіт по утилізації на полігоні.

Директор Департаменту утилізації ракет і боєприпасів Міністерства оборони України В.В.Попович узгодив підписом таке рішення і звернувся до Начальника управління військових представництв Міністерства оборони України В.Ф. Мельника з проханням організувати контроль ведення робіт. Начальник управління військових представництв Міністерства оборони України не заперечував відносно контролю начальником військового представництва ПЗ-152 з виїздом на полігон для здійснення повноважень щодо контролю за якістю у відповідності з п. п. 2.5.1. та 2.5.7. та 3.8. Договору, що підтверджується наявним в справі листом 05/1148 від 25.05.06. Начальник військового представництва ПЗ-152 з групою спеціалістів відповідача 28 травня 2006 року виїхав на полігон в м. Рівне, де в його присутності були проведені підриви мін, що підтверджується посвідченням відрядженого № 1342.

21 червня 2006 року відповідач звернувся до заступника Міністра оборони з листом від 21.06.2006 року № 03/209, в якому повідомив про технологію утилізації мін ТМ методом підриву, зміни в технологічному процесі і підтвердив виконання своїх зобов'язань відносно передачі Міністерству оборони металобрухту в кількості, згідно відомості планового виходу продуктів утилізації. Також відповідач виказав свою готовність компенсувати вартість металобрухту у грошовій формі, виходячи із максимальних ринкових, або вказаних Міністерством Оборони України цін, що підтверджується спільним рішенням. 29 листопада 2006 року платіжним дорученням № 6869, відповідно до вимог Спільного рішення, кошти, як компенсація вартості металобрухту, відповідач перерахував на рахунок Міністерства оборони.

Крім того, Міністерство оборони України здійснило ряд дій, що свідчать про згоду Міністерства оборони на зміну технології утилізації, а саме: після закінчення першого етапу виконання робіт 27.06.2006 р. було підписано Акт № 1 від 27.06.06р. про виконані роботи, в якому вказано, що роботи виконані у відповідності з умовами державного контракту № 251/6/5-063Ф від 11.04.06 р і сторони взаємних претензій не мають. Після закінчення робіт за договором також підписано Акт № 2 від 29.11.06р., в якому також вказано,  що  роботи  виконані  у  відповідності  з  умовами  державного контракту № 251/6/5-063Ф від 11.04.06 р. і сторони взаємних претензій не мають, а  актом звіряння розрахунків від 01.01.2007 року, копія знаходиться в матеріалах справи, Міністерство оборони не пред'явило жодних претензій, і сторони дійшли згоди відносно повного виконання умов договору, а тим самим до його припинення.

Таким чином Міністерство оборони, відповідно до ст. 853 ЦК України, втратило право посилатися на відступи від умов Договору.

Також при обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на висновок робочої групи МО України, при цьому вказує, що робоча група була призначена Розпорядженням Заступника Міністра оброни України від 06.07.2006 р. Натомість робоча група створена за Розпорядженням Заступника Міністра оброни України № 64 від 8.07.06 р.

Доповідь робочої групи не є доказом, оскільки складена в односторонньому порядку і не встановлює наявність чи відсутність фактичних даних. Документ (доповідь), доданий позивачем до позовної заяви, в якості доказу, містить ряд помилок та неточностей, а саме: не є висновком робочої групи, а доповіддю відповідно до форми та вимог  розпорядження  Заступника  Міністра  оборони  №   64   від 8.07.06 р.; не підписаний одним з членів робочої групи (Бровченко Ю.П.), замість якого цей документ підписано іншою особою - не членом робочої групи, який підприємства не відвідував; за текстом доповіді, в розділі пропозиції, робоча група пропонує витребувати металобрухт, що утворився від утилізації боєприпасів, в т.ч. мін ТМ-62ПЗ. При цьому міна ТМ-62ПЗ взагалі не містить металу, а має корпус з поліетилену, що підтверджується відсутністю виходу продуктів утилізації (Додаток № 6 до Договору).

Згідно зі ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, але прокурор та позивач, з урахуванням всіх обставин справи, не подали суду обґрунтованих доказів в підтвердження позовних вимог, а саме не довели факту, що  зміна способу виконання робіт по договору, є саме підтвердженням факту їх неякісного виконання.

Керуючись  ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,  суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову  – відмовити.

СУДДЯ                                                             М. С. ЛУЩИК

Повний текст рішення складено та підписано 23  лютого 2007 року