СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03.04.07                                                                                 Справа № 8/102ад.

Суддя   Середа А.П.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Краснодонської об’єднаної державної податкової інспекції Луганської області

до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №4»УЖКГ Краснодонського міськвиконкому, місто Суходольск Луганської області, -

про звернення стягнення на активи на суму  190.579 грн. 08 коп.,

при секретарі судових засідань Качановській О.А.,

в присутності представників сторін:

від позивача –П’ятницький В.В. – державний податковий інспектор, - довіреність №13 від 29.12.06 року;

від відповідача –не прибув, -

встановив:

суть спору: позивачем заявлено вимогу про звернення стягнення  на активи відповідача на суму 190.579,80 грн. у зв’язку з наявністю у нього несплаченого:

1)збору за спеціальне водокористування на суму 2,50 грн., у тому числі: 0,64 грн. -  основний платіж, штрафні санкції –1,86 грн.;

2)податку на додану вартість у сумі 159.801,31 грн., у тому числі: 134.913, 53 грн. –основний платіж, штрафні санкції –24.887,78 грн., пеня –23.674,16 грн.;

3)збору за забруднення навколишнього середовища у сумі 10,52 грн. –основний платіж;

4)з податку з доходів найманих працівників –у сумі 7.091,31 грн., у тому числі: штрафні санкції з податку з доходів найманих працівників –6.390,09 грн.,  пеня –701,22 грн.

Відповідно до ст. 111 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАСУ) попереднє судове засідання було призначене та фактично відбулося 13.03.07 року, до якого відповідач не прибув.

Представником позивача подано  клопотання про відмову від здійснення фіксації судового процесу технічними засобами, яке не суперечить вимогам ст.41 та пункту 2-1 розділу УІІ «Прикінцеві та перехідні положення»КАСУ, а тому  його задоволено судом.

У судовому засіданні він позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач позов визнав у повному обсязі, про це також зазначив у своєму відзиві на нього (вих. №178 від 12.03.07 року) та просить розглянути справу по суті за відсутності його представника.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що таке клопотання відповідає вимогам ст.ст.49, 51 та ч. 3 ст. 121 КСАСУ, судом його задоволено у повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, дослідивши обставини справи та додатково надані  матеріали,  суд  дійшов  наступного.

І.1. 05.04.2000 року виконавчим комітетом Краснодонської міської ради Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора №4»УЖКГ Краснодонського міськвиконкому (далі –КП «ЖЕК №4», - відповідач), ідентифікаційний код  30691213, зареєстроване в якості суб’єкта підприємницької діяльності –юридичної особи, про що зроблено реєстраційний запис №25371460Ю0010096 та внесено до ЄДР.

Згідно матеріалам справи підприємство зареєстроване в якості платника податків (довідка №28/216-100 від 16.05.00 року), у тому числі - податку на додану вартість (далі –ПДВ).

2. КП «ЖЕК №4»на виконання вимог п. 5.1 ст. 5 Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»(далі –ЗУ №2181-ІІІ) надало до Краснодонської об’єднаної державної податкової інспекції Луганської області (далі –ОДПІ, - позивач) податкові декларації  з податку на додану вартість та розрахунки зборів за спеціальне водокористування та за забруднення навколишнього природного середовища, - самостійно узгодивши у такий спосіб свої податкові зобов’язання з названих податків та зборів.

3. Факт наявності у відповідача за станом на 29.01.07 року самостійно узгодженого, але не сплаченого у повній сумі податкового боргу та вжиття ДПІ заходів, спрямованих на його погашення боржником,  підтверджується наступними доказами:

розрахунком суми податкового боргу за станом на 29.01.07 року, наданого позивачем у тексті позовної заяви;

актом №1376-30691213/17-108 від 17.08.05 року «Про результати документальної перевірки правильності обчислення, повноти та своєчасності внесення до бюджету податку з доходів фізичних осіб за період з 01.101.04 року по 30.06.05 року»;

актом звірки податкового боргу за станом на 02.04.07 року, підписаним обома сторонами;

обліковими картками платника кожного з наведених вище податків та зборів;

розрахунком суми збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики на 2006  рік;

податковим розрахунком збору за забруднення навколишнього природного середовища за 2006 рік;

податковими деклараціями з податку на додану вартість за 2005-2006 роки;

податковими повідомленнями-рішеннями:

№/0 від 20.10.06 року –про накладення штрафу у сумі 64,40 грн. за несвоєчасну сплату самостійно узгодженої суми  ПДВ,

№/0 від 20.10.06 року про накладення штрафу у сумі 24823,38 грн. з тих же підстав;

іншими матеріалами справи.

З огляду на викладене все майно та активи відповідача з 21.11.01 року перебувають у податковій заставі, що підтверджується  витягом про реєстрацію у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №587500 від 22.01.03 року, термін дії застави –до 21.01.08 року.

ІІ.Заслухавши  представника позивача,  дослідивши та оцінивши матеріали справи та додатково надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі  з таких підстав.

1.Кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом (частина 1 ст. 67 Конституції України).

2.Згідно статті 4 Закону України  від 25.06.1991 року №1251-ХІІ „Про систему оподаткування” (далі –ЗУ №1251-ХІІ) платниками податків і зборів (обов’язкових платежів) є юридичні та фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов’язок сплачувати податки і збори (обов’язкові платежі).

Пунктами 1, 4, 13 та 14 частини 1 ст.14 цього Закону ПДВ, податок з доходів фізичних осіб, збори за спеціальне водокористування та за забруднення навколишнього природного середовища  віднесено до загальнодержавних податків та зборів.

3.Пунктом 2 частини 1 ст. 9 цього Закону до числа обов’язків платників податків віднесено подання до державних податкових органів… відповідно до законів декларацій, бухгалтерської звітності та інших документів і відомостей, пов’язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов’язкових платежів), а пунктом 3 тієї ж частини  ст. 9 на них покладено обов’язок по сплаті належних сум податків і зборів (обов’язкових платежів) у встановлені законом терміни.

ІІІ.1.Вирішуючи цей спір, суд приймає до уваги те, що порядок нарахування, стягнення та перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб в період, впродовж  якого у відповідача  виник борг зі сплати до бюджету цього виду податку, регулювався Законом України від 22.05.03 року №889-ІУ „Про податок з доходів фізичних осіб” (далі –ЗУ №889-ІУ) (набрав чинності з 01.01.04 року), -

Як сказано у п. 2.1 ст. 2 ЗУ №889-ІУ, - платниками цього податку є резиденти, які отримують як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи;

нерезиденти, які отримують доходи з джерелом їх походження з території України (пункт 2.1 ст. 2 ЗУ №889-ІУ).

2.Відповідно до п. 8.1 ст. 8 цього Закону оподаткування доходів, нарахованих (виплачених) платнику податку, здійснюється податковим агентом.

3.Пунктом 1.15 ст. 1. ЗУ №889-ІУ визначено, що податковим агентом  є юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи нерезидент або його представництво, які, незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками, зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Звідси виходить, що відповідач по справі є податковим агентом у розумінні ЗУ №889-ІУ.

Податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону (підпункт 8.1.1 п.8.1 ст.8 ЗУ №889-ІУ).

4.Податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки не мають права приймати платіжні документи  на виплату доходу, які не передбачають сплати (перерахування) цього податку до бюджету (підпункт 8.1.2  пункту 8.1 ст.8 ЗУ №889-ІУ).

Наявними у справі доказами доведено, що Відповідачем порушено вимоги пунктів 16.1 та 16.2 ст.16 ЗУ №889-ІУ, якими передбачено, що  даний податок, отриманий з резидентів та нерезидентів, підлягає зарахуванню до бюджету.

5.Особою, відповідальною за нарахування, утримання та  сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є працедавець (самозайнята особа), який виплачує такі доходи на користь платника податку (такої самозайнятої особи) (пункт 17.1 ст.17 ЗУ №889-ІУ).

Відповідно до пункту 19.2 ст.19 того ж Закону особи, які відповідно до нього мають статус податкових агентів, зобов'язані:

своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або після такої виплати та за її рахунок.

6.Фінансово  відповідальними за порушення норм цього Закону є такі особи:

а)при порушенні правил нарахування, утримання та сплати до бюджету податку з доходів платника податку, що здійснюються особами, визначеними цим Законом податковими агентами, - такі особи (пункт 2.2 ЗУ №889-ІУ).

7.Особами, відповідальними за погашення сум податкового зобов'язання або податкового боргу з цього податку є:

а)при нарахуванні податку особою, на яку покладається відповідальність за таке нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету згідно з нормами цього Закону, - така особа - податковий агент (підпункт 20.3.1 пункту 20.3 ст.20 ЗУ №889-ІУ).

8.Матеріалами справи належним чином доведено, що відповідач припустився порушення  вимог підпункту 6.3.1 п.6.3 ст.6; підпункту 6.5.1 п.6.5 ст.6; п 7.1 ст.7;  підпунктів 8.1.1 та 8.1.2 п.8.1 ст.8; пунктів 16.1-16.2 ст.16; пункту 17.1 ст.17; п.19.2 ст.19 названого Закону, - а тому ОДПІ цілком правомірно  щодо нього поставлено вимогу про сплату боргу  з податку з доходів фізичних осіб.

9. ЗУ №889-ІУ прямо не передбачає  можливості примусового стягнення боргу з ПДФО.

10.Спірна сума згідно пункту 3.2 ст. 3 Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та іншими цільовими фондами”  (далі –ЗУ №2181) є бюджетним фондом, що прямо витікає із змісту  підпункту 3.2.1 названого Закону, де сказано:

у будь-яких випадках, коли платник податків згідно із законами з питань оподаткування  уповноважений утримувати податок..., яким оподатковуються інші особи, у тому числі податки на доходи фізичних осіб, ...сума таких податків ... вважається бюджетним фондом, який належить державі або територіальній громаді та створюється від  їх імені.

У підпункті 3.2.2 п. 3.2 ст. 3 цього Закону, далі, сказано, що на кошти бюджетного фонду, визначеного підпунктом 3.2.1 цього пункту, не може бути накладено стягнення за причинами, відмінними від стягнення такого податку, збору (обов'язкового платежу).

11.Оскільки заявник та позивач звернулися з позовом до суду саме з приводу примусового стягнення цього боргу, то суд, враховуючи, що  податковий борг у судовому порядку не може бути стягнений у інший спосіб, ніж передбачено підпунктом 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 ЗУ №2181-ІІІ, при вирішенні цього спору керується саме ним.

Відповідно до п.п.3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та іншими цільовими фондами”  (далі –ЗУ №2181), активи платника  податків можуть бути  примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу  виключно за рішенням суду.

Активами платника податків за змістом п.1.7 статті 1 ЗУ №2181 є кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі на праві власності або повного господарського відання.

ІУ.1.Право вживати заходів до примусового стягнення податкового боргу органам державної податкової служби України надано п. 11 ст. 10 Закону України від 04.12.1990 року №509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні».

Звідси є очевидною правомірність звернення ОДПІ до суду з позовом, який є предметом розгляду по цій справі.

2.Як сказано у п. 1.3 ст.1 ЗУ №2181-ІІІ, -

податковий борг (недоїмка) –це податкове зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов’язання.

Матеріалами справи належним чином доведено, що спірні податкові зобов’язання платник податку узгодив самостійно, тобто у порядку, передбаченому пунктом 5.1 ст. 5 ЗУ №2181-ІІІ.

2.1.Згідно підпункту 5.3.1 п. 5.3 ст. 5  цього Закону, платник податків, який самостійно узгодив свої податкові зобов’язання, повинен сплатити їх до бюджету протягом 10-ти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 цього Закону для подання податкової декларації.

3.Підпунктом 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 цього Закону передбачено, що активи платника  податків можуть бути  примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу  виключно за рішенням суду.

Активами платника податків, за змістом п.1.7 статті 1 ЗУ №2181-ІІІ, є кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі на праві власності або повного господарського відання.

4.Відповідач позовні вимоги не спростував.

Приймаючи до уваги те, що матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача податкового боргу з ПДВ, ПДФО, збору за спеціальне використання водних ресурсів та за забруднення навколишнього природного середовища, - а також факт його ухилення від його сплати до бюджету, - позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.

Керуючись частиною 4 ст.94 КАСУ суд не стягує з відповідача судові витрати.

Судом прийнято до уваги те, що позивач згідно ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93 року №7/93 “Про державне мито”  при зверненні до суду з позовом звільнений від сплати державного мита.

На підставі викладеного, частини 1 ст. 67 Конституції України; ст.9,14 та  Закону України від 25.06.1991 №1251-ХІІ „Про систему оподаткування”; п.1.3 та 1.7 ст.1; п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3, пункту 5.1 та підпункту 5.3.1 п. 5.3  ст.5  Закону України  від 20.12.2000 року №2181-ІІІ “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, керуючись ст.ст.40, 49, 51, ч. 6 ст. 71, ст.ст. 86, 158-163 та 167 КАС України,  суд

п о с т а н о в и в :

1.Позов задовольнити у повному обсязі.

2.Стягнути з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №4» УЖКГ Краснодонського міськвиконкому, ідентифікаційний код 30691213, яке знаходиться за адресою: місто Краснодон, місто Суходольск, вул. Комарова, 43  Луганської області, - на користь:

бюджету на рахунок 0028, банк –ГУ ДКУ у Луганській області, МФО 804013, отримувач - ВДК у місті Краснодоні Луганської області, код 24048922, податковий борг зі збору за спеціальне водокористування у сумі 2 (дві) грн. 50 коп., - звернувши стягнення на активи боржника;

бюджету на рахунок 0028, банк – ГУ ДКУ у Луганській області, МФО 804013, отримувач - ВДК у місті Краснодоні Луганської області, код 24048922, податковий борг з податку на додану вартість у сумі 183475 (сто вісімдесят три тисячі чотириста сімдесят п’ять) грн. 47 коп., - звернувши стягнення на активи боржника;

бюджету на рахунок 0038, банк – ГУ ДКУ у Луганській області, МФО 804013, отримувач - ВДК у місті Краснодоні Луганської області, код 24048922, податковий борг зі збору за забруднення навколишнього середовища у сумі 10 (десять) грн. 52 коп., - звернувши стягнення на активи боржника;

бюджету на рахунок 0038, банк – ГУ ДКУ у Луганській області, МФО 804013, отримувач - ВДК у місті Краснодоні Луганської області, код 24048922, податковий борг з податку на доходи фізичних осіб у сумі 7091 (сім тисяч дев’яносто одна) грн. 31 коп., - звернувши стягнення на активи боржника.

Відповідно до частини 4 ст. 167 КАС України  за згодою представника позивача у судовому засіданні 03.04.2007 року оголошено тільки вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови у повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу - з  дня  складення  в  повному обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову у повному обсязі складено та підписано 10.04.2007 року.

Суддя                                                                                          А.П.Середа