ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 р.
№ 16/207

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),

Харченка В.М.,
Борденюк Є.М.

розглянувши  у відкритому
за участю представника позивача:

касаційну скаргу
судовому засіданні у м. Києві
Манжоли Д.В. та представника відповідача – Ортинської М.Ю.
Державного підприємства “Світловодський казенний комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів”

на постанову
від 27.09.2006

Київського апеляційного
господарського суду

у справі
№ 16/207

господарського суду
міста Києва

за позовом
Державного підприємства “Світловодський казенний комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Пролог Лайт Імпекс”

про
стягнення 2900,81 грн.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2006 року державне підприємство “Світловодський казенний комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів” звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Пролог Лайт Імпекс” про стягнення з відповідача 2900,81 грн. заборгованості.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.05.2006 у справі № 16/207 в позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2006, за тією ж справою, вищезазначене судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення господарського суду від 25.05.2006, постанову апеляційного суду від 27.09.2006 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Скарга мотивована тим, що постанова апеляційного суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема, ст.ст. 4, 42, 43, 115, 121 ГПК України, ст.ст. 525, 526, 533, 598, 601, 602 ЦК України, ст. 203 ГК України, ст.ст. 3, 4, 5, 181, 33 Закону України “Про виконавче провадження”.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить постанову апеляційного суду залишити без змін, а касаційну скаргу позивача –без задоволення.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

До такого висновку суд дійшов на підставі наступного.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, 23.11.2004 Регіональним відділенням Фонду державного майна України був укладений договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, з відповідачем за цією справою, згідно умов якого фонд передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, що знаходилось на балансі Світловодського казенного комбінату твердих сплавів та тугоплавких металів. Умовами договору було встановлено, що орендна плата перераховується орендарем щомісячно не пізніше 12-го числа місяця, наступного за звітним. При цьому, 70% орендної плати сплачується до державного бюджету, а 30% орендної плати сплачується балансоутримувачу.

Судами також було встановлено, що наказом Міністерства промислової політики України № 295 від 09.08.2005 був затверджений статут Державного підприємства “Світловодський казенний комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів”, згідно якого позивач є правонаступником усіх майнових і немайнових прав і обов`язків Світловодського казенного комбінату твердих сплавів та тугоплавких металів. У цьому зв`язку, в період з січня 2005 року по грудень 2005 року позивачем були виставлені відповідачу рахунки на оплату орендної плати на загальну суму 2900,81 грн.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що відповідач, на підставі ст. 601 ЦК України та ст. 203 ГК України, звертався до позивача з заявами про зарахування вимог позивача, які випливають з умов договору № 91/57 від 23.11.2004, посилаючись на наявність перед ним заборгованості останнього, строк виконання по яких настав за рішенням господарського суду Кіровоградської області у справі № 5/261. У зв`язку із цим, суди дійшли висновку щодо необґрунтованості поданого позову, так як зобов`язання відповідача перед позивачем за договором № 91/57 від 23.11.2004 є припиненими.

З такими висновками обох судових інстанцій, а відповідно і з постановленими ними рішеннями, погодитись не можна.

Відповідно до ст. 601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що в даному випадку суди погодились із правильністю зарахування зустрічних вимог відповідача, які ґрунтуються на рішенні господарського суду Кіровоградської області від 26.01.2005 у справі № 5/261, яким стягнуто з Світловодського казенного комбінату твердих сплавів та тугоплавких металів на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Пролог Лайт Імпекс” 314865,95 грн. грошових коштів.

В той же час, відповідно до вищенаведеної норми цивільного законодавства, однорідність вимог, що є предметом зарахування, передбачає і їх юридичну однорідність. В даному ж випадку, стягнута відповідачем через суд заборгованість не може вважатись юридично однорідною з вимогою позивача, оскільки право на отримання цієї заборгованості відповідач має реалізовувати в межах тієї процедури, яка встановлена законодавством про виконавче провадження.

За таких обставин не можна погодитись з висновками попередніх інстанцій щодо необґрунтованості заявленого по справі позову.

У цьому зв`язку оскаржувані судові рішення, з огляду на неправильну юридичну оцінку обставин справи, підлягають скасуванню. Оскільки ці ж обставини були встановлені судами з достатньою повнотою, Вищий господарський суд вважає можливим постановити нове рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача 2900,81 грн. заборгованості з орендної плати, правильності розрахунку якої відповідач, як те вбачається з наявних у справі документів, не оспорює.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну  скаргу Державного підприємства “Світловодський казенний комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів” задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2006, рішення господарського суду міста Києва від 25.05.2006 у справі № 16/207 скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Пролог Лайт Імпекс” на користь Державного підприємства “Світловодський казенний комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів” 2900,81 грн. орендної плати, а також 322,00 грн. судових витрат.

Доручити господарському суду міста Києва видати накази на виконання цієї постанови.

Головуючий                                                                             Остапенко М.І.

Суддя                                                                                         Харченко В.М.

Суддя                                                                                         Борденюк Є.М.