Харківський апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10 січня  2007 року                                                               Справа № 7/15-06

Колегія суддів у складі: головуючого судді Лащенко Л.Д.,                                                                   судді Кравець Т.В.,  судді Погребняк В.Я.

При секретарі –

За участю представників сторін:

Ліквідатора  - Калюжний М.І. (ліц. Серія АА № 630148 від 24.05.2004 року).

Кредитора –Косенко Н.П. (дов. № 11/427 від 29.12.2006 року), Олійник В.А. (дов. № 11/430 від 29.12.2006 року).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (вх. 4346 С2 від 29.11.2006 р.) Ліквідатора Липоводолинської районної спілки споживчих товариств на Ухвалу господарського суду Сумської обл.  від 26.10.2006 року  по справі № 7/15-06

За заявою :

Власника майна - Липоводолинського сільського споживчого товариства в особі Ліквідатора Калюжного М.І. смт. Липова Долина, Сумська обл.

До Липоводолинської районної спілки споживчих товариств смт. Липова Долина, Сумська обл.

Про визнання банкрутом

Встановила:

Ухвалою господарського суду Сумської обл. від 26.10.2006 року (суддя Рижков М.Б.) вимоги кредитора –Сумської обласної спілки споживчих товариств до боржника у розмірі 117 314 грн. 75 коп. визнано.  Ухвала прийнята судом з посиланням на те, що Постановою господарського суду Сумської обл. від 20.02.2006 року Липоводолинську районну спілку споживчих товариств визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено Ліквідатором арбітражного керуючого Калюжного М.І. До суду звернувся кредитор –Сумська обласна спілка споживчих товариств з заявою про визнання грошових вимог у розмірі 117 314 грн. 75 коп. Оскільки кредитором  для огляду були надані оригінали угод про переведення боргу від 21.02.2001 року, які були укладені між кредитором та іншими споживчими товариствами, сплата кредитором коштів на підставі укладених угод про переведення боргу підтверджується платіжними дорученнями, за таких обставин, суд визнав вимоги вказаного кредитора.

Ліквідатор Липоводолинської РСС не погодився з Ухвалою господарського суду Сумської обл., звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить апеляційний суд скасувати Ухвалу № 715-06 від 26.10.2006 року та відхилити кредиторські вимоги Сумської обласної спілки споживчих товариств в розмірі 117 314 грн. 75 коп., оскількі надані кредитором суду платіжні доручення не підтверджують факт перерахування коштів Сумською облспоживспілкою за ССТ по наданих договорах переводу боргу.

Кредитор Сумська обласна спілка споживчих товариств у відзиві на апеляційну скаргу просить Харківський апеляційний господарський суд  апеляційну скаргу Ліквідатора боржника залишити без задоволення, а Ухвалу господарського суду Сумської області від 26.10.2006 року без  змін. Кредитор вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції вірно застосовані норми цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства. У апеляційній скарзі апелянт не приводить фактів порушень норм права, а висновки про їх порушення носять загальний характер. Сумська обласна спілка споживчих товариств посилається на ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яка передбачає можливість банкрутства організації, у даному випадку  Липоводолинської районної спілки споживчих товариств, якщо розмір кредиторських боргів перевищує вартість основних засобів, які знаходяться на балансі боржника. З метою зробити можливим звернення до суду з заявою про самоліквідацію, Калюжним М.І. до заяви приєднано копію балансу Липоводолинської районної спілки споживчих товариств станом на 01.01.2006 року, засвідченого його ж печаткою. У рядку 610 вказаного балансу (форма № 1) було вказано, що розмір поточних зобов’язань Липоводолинської районної спілки споживчих товариств на вказану дату складає 129,1 тис. грн., а у рядку 030 цього ж балансу, вартість основних засобів, які знаходяться на балансі РСС, вказана на рівні 77,7 тис. грн. Судом першої інстанції не перевірена відповідність копії балансу його оригіналу. Фактично ж станом на 01.01.2006 року залишкова вартість основних засобів (рядок 030 форми № 1) становила 1057,5 тис. грн.. Таким чином, з метою порушення справи про банкрутство, вартість основних засобів Калюжним М.І. занижена майже у 14 разів. Викладене вище свідчить про те, що у даному випадку мав місце факт фіктивного банкрутства та про зловживання ліквідатором повноваженнями наданими Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або про визнання його банкрутом».

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та наданих сторонами в підтвердження обставин справи доказів, перевіривши надану в Ухвалі суду їх юридичну оцінку, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення уповноважених представників кредитора і ліквідатора апеляційний суд встановив, що прийнята судом Ухвала від 26.10.2006 року, Постанова господарського суду Сумської обл. від 20 лютого 2006 року про визнання Липоводолинської районної спілки споживчих товариств банкрутом, Ухвала від 06.02.2006 року про порушення провадження у справі про банкрутство Липоводолинської районної спілки споживчих товариств підлягають скасуванню, заява Ліквідатора Липоводолинського сільського споживчого товариства підлягає залишенню без розгляду, а апеляційна скарга ліквідатора підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Ухвалою господарського суду Сумської обл. від 06.02.2006 року порушено провадження за даною справою і прийнято заяву Ліквідатора Липоводолинського сільського споживчого товариства  Калюжного М.І. до розгляду. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Після порушення провадження у справі за поданою заявою, заява до розгляду у судовому засіданні не призначалась, особа, яка подала заяву про час і місце проведення засідання суду не сповіщалась.

У якості підстави порушення провадження у справі про банкрутство Липоводолинської районної спілки споживчих товариств Ліквідатор Липоводолинського сільського споживчого товариства посилається на те, що на час подання заяви про порушення провадження у справі про банкрутство у Липоводолинської районної спілки споживчих товариств залишився один власник –це Липоводолинське сільське споживче товариство, підприємницька діяльність якого припинена ще 22.05.2002 року, у зв’язку з визнанням його банкрутом. Під час здійснення ліквідаційної процедури Липоводолинського сільського споживчого товариства (яка триває більше ніж чотири роки) Ліквідатором встановлено, що банкруту “належать корпоративні права на Липоводолинське районне споживче товариство”. За таких обставин, Ліквідатор Липоводолинського сільського споживчого товариства прийняв рішення про ліквідацію Липоводолинського районного споживчого товариства та подав заяву у порядку ч.1 ст. 51 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, тобто за рішенням власника.

10.02.2006 року до господарського суду Сумської обл. арбітражним керуючим Калюжним М.І. була подана заява про призначення його ліквідатором Липоводолинської районної спілки споживчих товариств.

20 лютого 2006 року без сповіщення особи, яка подала заяву про порушення провадження у справі про банкрутство Липоводолинського районного споживчого товариства та яка бажає бути призначеною ліквідатором боржника, без повідомлення боржника (його керівних органів) про час і місце проведення засідання суду, без викладення підстав визнання боржника банкрутом та без викладення обставин, які свідчать про наявність ознак передбачених ст. 51 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, без участі сторін господарський суд Сумської обл. (суддя Рижков М.Б.) приймає Постанову про визнання Липоводолинської районної спілки споживчих товариств банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру та призначає ліквідатором арбітражного керуючого Калюжного М.І.

27.04.2006 року Сумська облспоживспілка, яка вважає себе кредитором Липоводолинського районного споживчого товариства звернулась до Калюжного М.І. з заявою про включення його вимог до реєстру вимог кредиторів у сумі 117 314 грн. 75 коп.

18.05.2006 року у газеті “Голос України” було опубліковано оголошення про визнання банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури відносно Липоводолинської районної спілки споживчих товариств.

04.07.2006 року Ліквідатор Липоводолинської районної спілки споживчих товариств Калюжний М.І. відмовляє у включенні до реєстру вимог кредиторів грошової суми у розмірі 117 314 грн. 75 коп. у зв’язку з тим, що подана кредитором заява не відповідає вимогам чинного законодавства у зв’язку з ненаданням кредитором доказів наявності грошового зобов’язання банкрута перед кредитором та у зв’язку з тим, що на думку ліквідатора, заява підписана особою, посадове становище якої не підтверджено відповідним документом.

Ухвалою господарського суду Сумської обл. від 08.08.2006 року заяву Сумської обласної спілки споживчих товариств призначено до розгляду у судовому засіданні 21 серпня 2006 . Ухвалами господарського суду Сумської обл. від 21.08.2006 року, від 04.09.2006 року, від 18.09.2006 року, від 12.10.2006 року, розгляд заяви кредитора до боржника відкладався, Ухвалою господарського суду Сумської обл. від 26.10.2006 року, як вказано вище, “вимоги кредитора –Сумської обласної спілки споживчих товариств до боржника у розмірі 117 314 грн. 75 коп. визнано”.

Відповідно до абз. 2 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на Ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Стаття 99 ГПК надає право апеляційному суду переглядаючи рішення в апеляційному порядку користуватися правами наданими суду першої інстанції.

Абз.2 ст. 101 ГПК України встановлює, що апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

П.3 ст. 103 ГПК України надає право апеляційному суду скасувати рішення повністю або частково і припинити првадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково.

Переглядаючи справу про банкрутство Липоводолинської районної спілки споживчих товариств колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ст. 51 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” встановлює особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником.

П.1 ст. 51 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” встановлює обов’язок ліквідатора (ліквідаційної комісії) звернутися до господарського суду з заявою про застосування до божника положень ст. 51 Закону у разі, якщо під час здійснення ліквідаційної процедури встановлено недостатність активів юридиної особи, що ліквідується для повного задоволення вимог кредиторів яких має юридична особа, що ліквідується.. Абз. 2 п.1 ст. 51 Закону надає право власнику майна (уповноваженій власником особі) подати заяву про порушення справи про банкрутство після прийняття рішення про ліквідацію до створення ліквідаційної комісії у разі виявлення обставин, заначених у абзаці першому частині першої ст 51 Закону.

Пункт 4 ст. 51 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” встановлює, що у разі, якщо справу про банкрутство порушено за заявою власника майна боржника (уповноваженої ним особи), яка подана до створення ліквідаційної комісії (призначення ліквідатора), розгляд справи про банкрутство здійснюється без урахування особливостей, передбачених цією статтею.

Як вказано вище, заява про порушення провадження у справі про банкрутство Липоводолинського районного споживчого товариства підписана Ліквідатором іншої особи –Липоводолинського сільського споживчого товариства. Докази створення ліквідаційної комісії суду не надані.

Повноваження ліквідатора та членів ліквідаційної комісії під час здійснення процедури ліквідації підприємства визнаного судом банкрутом, встановлені ст. 25 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Абзац другий п.2 ст. 25 Закону передбачає, що з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи –банкрута. Разом з тим, жодна норма Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” не наділяє ліквідатора  правами, які має власник майна у розумінні ст. 316-320   Цивільного кодексу України, у тому числі, правами щодо прийняття рішення про припинення діяльності створеного банкрутом  підприємства. Якщо під час здійснення ліквідаційної процедури ліквідатором виявлене майно банкрута, яке знаходиться у інших осіб, або за даними бухгалтерського обліку банкрута обліковуються будь – які майнові права банкрута, у т.ч. у якості внесків до статутних фондів створених банкрутом підприємств, такі майнові активи включаються до ліквідаційної маси і реалізуються ліквідатором у порядку передбаченому Розділом ІІІ Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

В матеріалах справи відсутні дані про керівні органи  (органи управління) Липоводолинського районного споживчого товариства на час подання заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, відсутні дані про створення ліквідаціної комісії та голову ліквідаційної комісії, відсутні дані про наявні активи підприємства та наявну кредиторську заборгованість (дані інвентаризації) підприємства відносно якого порушується питання про порушення провадження у справі про банкрутство за ознаками ст. 51 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Враховуючи, що заяву про порушення провадження у справі про банкрутство Липоводолинської районної спілки споживчих товариств підписано особою, яка не має права її підписувати, справа розглядалась господарським судом Сумської обл. з порушенням п.2,3 частини другої ст. 104 ГПК України, у зв’язку з відсутністю підстав для порушення провадження у справі про банкрутство, не повідомленням сторін про час і місце розгляду поданої заяви суд не мав права    приймати рішення про права і обов’язки осіб що не були залучені до участі у справі у тому числі приймати Постанову про визнання банкрутом Липоводолинського районного споживчого товариства не повідомивши про це його органи управління, відкривати ліквідаційну процедуру та розглядати грошові вимоги кредиторів до банкрута, за таких обставин, колегія суддів вважає, що  прийнята судом Ухвала від 26.10.2006 року, Постанова господарського суду Сумської обл. від 20 лютого 2006 року про визнання Липоводолинської районної спілки споживчих товариств банкрутом, Ухвала від 06.02.2006 року про порушення провадження у справі про банкрутство Липоводолинської районної спілки споживчих товариств підлягають скасуванню, заява Ліквідатора Липоводолинського сільського споживчого товариства підлягає залишенню без розгляду, а апеляційна скарга ліквідатора підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст.. 99, 101, 102, п.3 ст. 103, п.4. ч.1 ст. 104, ст. 105, 106 ГПК України

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ліквідатора задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 26.10.2006 року, Постанову господарського суду Сумської обл. від 20 лютого 2006 року про визнання Липоводолинської районної спілки споживчих товариств банкрутом, Ухвалу від 06.02.2006 року про порушення провадження у справі про банкрутство Липоводолинської районної спілки споживчих товариств скасувати.

Заяву Ліквідатора Липоводолинського сільського споживчого товариства залишити без розгляду.

Головуючий суддя                            Лащенко Л.Д.

Суддя                           Кравець Т.В.

Суддя                           Погребняк В.Я.