Харківський апеляційний господарський суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2007 р.                                                                           справа № АС-14/698- 06

судова колегія у складі:

головуючого-судді (доповідача) - Плужник О.В., суддів-Могилєвкін Ю.О., Пушай В.І.

при секретарі - Байбак О.І.

позивача –не з’явився

відповідача –Варуха В.О.

3-ї особи –не з’явився

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх. № 1124С/3-7) на ухвалу господарського суду Сумської області від 20.02.2007 р. по справі № АС-14/698-06

за позовом Науково-виробничого підприємства «Обласний технічний інноваційний центр»у формі ТОВ, м. Суми

до Фірми «ІКАР ВМЗ СЕРВІС»Консультативно-експертний центр, м. Суми

3-я особа Державна виконавча служба в Сумській області, м. Суми

про оскарження дій експертів по оцінці арештованого майна та визнання нечинними висновки експертів по оцінці арештованого майна підприємства  -

встановила:

У жовтні 2006 р. позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовом, в просив визнати протиправними дії органу Державної виконавчої служби Сумської області по оцінці майна підприємства; визнати нечинними висновки експертів по оцінці арештованого майна підприємства від 31.07.2006р. № 641, № 642, № 643, № 644, № 645; від 24.07.2006р. № 626, № 627, № 628, № 629, № 630, № 631, № 632, № 633, № 634, № 637; від 10.07.2006р. № 5; від 31.07.2006р. № 4; від 31.07.2006р. № 4/1; від 20.06.2006р. № 1; від 28.06.2006р., 29.05.2006р., 29.06.2006р., 22.03.2006р.; зобов'язати орган ДВС Сумської області надати суду висновки експертів по оцінці арештованого майна підприємства та ліцензії експертів на право зайняття експертною діяльністю, та стягнути з відповідача судові витрати на користь позивача.

Клопотанням від 22.11.2006 р. позивач просив суд замінити первинного  відповідача, державну виконавчу службу Сумської області,  на належного відповідача фірму  «ІКАР ВМЗ СЕРВІС»Консультативно експертний центр,   який знаходиться за адресою: 40000, м.Суми, вул.Г.Сталінграда,1, та залучити у якості 3-ї особи державну виконавчу службу Сумської області.

Ухвалою від 23.11.2006 р. клопотання позивача задоволено.

Ухвалою від 20.02.2007 р. по справі №АС-14/698 (суддя Миропольський С.О.) місцевим господарським судом закрито провадження по справі, на тій підставі, що суть спору полягає в оскарженні дій судових експертів, але відповідно до п.10 Роз’яснення Вищого арбітрожаного суду України «Про деякі питання призначення судової експертизи», може бути виключно фізична особа, а отже даний спір не підвідомчий господарському суду та підлягає компетенції судів загальної юрисдикції.

Позивач та третя особа в судове засідання не з’явилися, свого представника у судове засідання не направили. Позивач повідомив суд про неможливість прибуття у судове засідання та клопотав про розгляд апеляційної скарги без його участі. Представник третьої особи причини своєї неявки суду не повідомив.

Позивач з ухвалою суду першої інстанції не погоджується, просить її скасувати та прийняти нову, якою задовольнити його апеляційні вимоги.

В підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, позивач вказує на те, що при винесенні даної ухвали місцевого суду  були допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до прийняття невірного рішення по суті справи.

При закритті провадження по адміністративній справі №АС 14/698-06 суд керувався нормами Закону України „Про судову експертизу", роз'ясненням Вищого Арбітражного Суду України №02-5/424 від 11.11.98р., що є необґрунтованим і не відповідає матеріалам справи.

Так, Роз'яснення Вищого Арбітражного Суду України №02-5/424 від 11.11.98 р. „Про деякі питання практики призначення судової експертизи" застосовується виключно з метою правильного і однакового застосування арбітражними судами законодавства, яке регулює призначення судової експертизи.

Закон України „Про судову експертизу", зокрема ст.1 визначає, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

Але в матеріалах справи є відомості про проведення відповідачем оцінки належного майна позивачу у ході виконавчого провадження, яке здійснює третя особа без доручення на те органів дізнання.

Правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України регулюються положеннями Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Оцінка майна позивача здійснювалась відповідачем виключно в ході виконавчого провадження і питання щодо визначення переліку майна, мети проведення оцінки, проведення оплати робіт визначались між державним виконавцем Державної виконавчої служби Сумської області, третьою особою та відповідачем, тобто відносини між сторонами справи регулюються також положеннями Закону України „Про виконавче провадження".

Також, позивач зазначає, що оцінювачі, які проводили оцінку його майна, не є фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, а працюють у складі юридичної особи суб'єкта оціночної діяльності, які зобов'язані дотримуватися під час здійснення оціночної діяльності вимог цього Закону та нормативно-правових актів з оцінки майна, а також відповідно до ч.3 ст.14 Закону України „Про виконавче провадження" експерт або спеціаліст зобов'язаний дати письмовий висновок з питань, що поставлені йому державним виконавцем у постанові.

На думку позивача, в матеріалах справи є докази, які свідчать про необ'єктивність та неповноту проведеної оцінки, під час виконавчого провадження, що унеможливлює їх прийняття при здійсненні реалізації майна позивача державним виконавцем, третьою особою, при подальшому виконавчому провадженні.

Відповідач проти ухвали місцевого господарського суду не заперечує, вважає її законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Насамперед, експертиза майна проводилася у відповідності з вимогами Закону України «Про судову експертизу»та Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.98 N 53/5.

Підставою для проведення експертиз були постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС Сумської області Дюбенкової Н.В. з призначенням відповідного експерта. У відповідності зі ст.14 Закону України «Про виконавче провадження»були проведені відповідні експертизи майна зі складанням висновків судової експертизи з урахуванням вимог Закону України «Про судову експертизу», Цивільно-процесуального кодексу України. У відповідності до ст.75 Кримінально-процесуального кодексу України, експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність. У відповідності з п. 10 Роз'яснення Вищого Арбітражного Суді України02-5/424 від 11.11.98 УСІ981111 Уп02-5/424 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи»п.10. Закону, зокрема, ст.14, згідно з якою експерта  може бути притягнуто до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, судовим експертом може бути виключно фізична особа, яка повинна підписати свій висновок (акт експертизи), хоча проведення судової експертизи було покладено на відповідну державну установу, відомчу службу або підприємницьку структуру. Тому, призначаючи судову експертизу, арбітражний суд в цій же ухвалі зазначає, що особа чи особи, які безпосередньо проводитимуть судову експертизу, несуть  відповідальність, передбачену ст.ст. 178 і 179 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків.

Крім того, відповідач зазначає, що згідно п.п. 6 ст. 4 Закону України «Про судову експертизу»зі змінами та доповненнями; ст.150 Цивільно-процесуального кодексу України; ст.42 Господарсько-процесуального кодексу України; ст.203 Кримінально-процесуального кодексу України; абзацу 3 ст.11-1 Закону України «Про виконавче провадження», у разі незгоди з висновком експерта, можливо призначення додаткової або повторної експертизи після розгляду висновку первинної експертизи, якщо виявиться, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом заслуховування експерта неможливо. Позивач не представив доказів щодо порушення його майнових прав.

Таким чином, відповідач вважає, що законодавством України не передбачено оскарження висновків судової експертизи шляхом подання позову до відповідної державної установи, відомчої служби або підприємницької структури, вважаємо що ПФ «ІКАР ВМЗ сервіс»не може бути відповідачем по справі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані доводи та докази, судова колегія встановила наступне.

Позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовом, в якому просив визнати протиправними дії органу Державної виконавчої служби Сумської області по оцінці майна підприємства; визнати нечинними висновки експертів по оцінці арештованого майна підприємства від 31.07.2006р. № 641, № 642, № 643, № 644, № 645; від 24.07.2006р. № 626, № 627, № 628, № 629, № 630, № 631, № 632, № 633, № 634, № 637; від 10.07.2006р. № 5; від 31.07.2006р. № 4; від 31.07.2006р. № 4/1; від 20.06.2006р. № 1; від 28.06.2006р., 29.05.2006р., 29.06.2006р., 22.03.2006р.; зобов'язати орган ДВС Сумської області надати суду висновки експертів по оцінці арештованого майна підприємства та ліцензії експертів на право зайняття експертною діяльністю, та стягнути з відповідача судові витрати на користь позивача.

Клопотанням від 22.11.2006 р. позивач просив суд замінити первинного  відповідача, державну виконавчу службу Сумської області,  на належного відповідача фірму  «ІКАР ВМЗ СЕРВІС»Консультативно-експертний центр,   який знаходиться за адресою: 40000, м.Суми, вул.Г.Сталінграда,1, та залучити у якості 3-ї особи державну виконавчу службу Сумської області.

Ухвалою від 23.11.2006 р. клопотання позивача задоволено.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, підставою для проведення експертиз були постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС Сумської області Дюбенкової Н.В. з призначенням відповідного експерта. У відповідності зі ст.14 Закону України «Про виконавче провадження», були проведені відповідні експертизи майна зі складанням висновків судової експертизи з урахуванням вимог Закону України «Про судову експертизу», Цивільно-процесуального кодексу України.

Ст. 3 Закону України «Про судову експертизу»передбачено, що судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об'єктивності і повноти дослідження. Відповідно до ст. 10 цього Закону, судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань, а ст. 14 визначено, що судовий експерт на підставах і в порядку, передбачених законодавством, може бути притягнутий до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. З ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження», експерт або спеціаліст зобов'язаний дати письмовий висновок з питань, що поставлені йому державним виконавцем у постанові, а також давати усні рекомендації щодо дій, які виконуються в його присутності.

В суді першої інстанції експерти пояснили, що експертиза проводилася у відповідності до діючого законодавства і в межах поставлених державним виконавцем питань.

Відповідно до п. 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу Адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року вирішують у першій та апеляційний інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, зазначених у законодавстві, крім: спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України, міждержавних договорів та угод віднесено до відання інших органів.

Як вбачається з матеріалів справи, суть даного спору полягає в оскарженні дій судових експертів. Оскільки судовим експертом, відповідно до ст. 10 Закону України „Про судову експертизу”, може бути виключно фізична особа, яка має необхідні знання для давання висновку з досліджуваних питань.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України „Про судову експертизу”, незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються: процесуальним порядком призначення судового експерта; забороною під загрозою передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому в проведення судової експертизи; існуванням установ судових експертиз, незалежних від органів дізнання, досудового та судового слідства; створенням необхідних умов для діяльності судового експерта, його матеріальним і соціальним забезпеченням; кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків; можливістю призначення повторної судової експертизи; присутністю учасників процесу в передбачених законом випадках під час проведення судової експертизи.

Відповідно до ст. 14 Закону України „Про судову експертизу”, судовий експерт на підставах і в порядку, передбачених законодавством, може бути притягнутий до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, а отже даний спір не підвідомчий господарському суду і відноситься до компетенції судів загальної юрисдикції, місцевий господарський суд обґрунтовано закрив провадження по адміністративній справі №АС 14/698-06.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.1-4,10-14 Закону України «Про судову експертизу»п. 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу Адміністративного судочинства України, ст. п.1 ст.157, 196, п. 1 ст.199, п.1 ст. 205 Кодексу Адміністративного судочинства України, ст. 12, 106 Господарського процесуального кодексу України судова колегія, -

ухвалила:

Ухвалу господарського суду Сумської області від 20.02.2007 р. по справі № АС-14/698-06 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач)                                        Плужник О.В.

судді                                                              Могилєвкін Ю.О.

Пушай В.І.