ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2007 р.
№ 47/83

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

В. Овечкін  –головуючого,

Є. Чернов
В. Цвігун

за участю представників:

- позивача
Куценко –(дор. у справі)

- відповідача
Лобуцький –(дор. у справі)

- прокурор
Громадський С.О. –(посв. № 76 від 10.02.2005)

розглянув касаційне подання
та касаційну скаргу
Прокурора м. Севастополя

Севастопольської міської ради

на постанову
Київського апеляційного господарського суду
від 19.09.2006 року

у справі
№ 47/83 господарського суду м. Києва

за позовом
Прокурора м. Севастополя в інтересах держави в особі Севастопольської міської ради

до
ТОВ "Реал Істейт АГ"
Севастопольської міської державної адміністрації

про
визнання недійсним договору оренди землі

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду м. Києва від 07.06.2006 (суддя: С.Станік) в позові відмовлено.

Рішення суду мотивовано тими обставинами, що орендодавець Севастопольська міська державна адміністрація – орган державної виконавчої влади згідно п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, наділений повноваженнями щодо розпорядження землями державної та комунальної власності поза межами населених пунктів.

Спірний договір оренди від 28.10.2004 був укладений на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 08.10.2004 № 716р "Про вилучення та надання в оренду земельної ділянки" та на підставі розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації № 1649-р від 27.10.2004 "Про передачу в оренду земельної ділянки ТОВ "Реал Істейт АГ", які на момент укладення договору були чинними, мали відповідні правові наслідки, а отже укладений договір не суперечив діючим нормативним актам.

Підстави для визнання правочинну недійсним у зв'язку з недодержанням вимог, встановлених ст.ст. 203, 2015 ЦК України відсутні.

Рішення суду обґрунтовується дослідженням в якості доказів Генерального плану розвитку м. Севастополя, плану земельної ділянки відповідно до земельно-кадастрового обліку земель, який засвідчує розташування земельної ділянки в районі м. Сарич, висновки Державного комітету земельних ресурсів, Кримського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2005, наказі Держкомзему України від 06.10.2005         № 245 "Про затвердження переліку особливо цінних груп ґрунтів" згідно яких спірні ґрунти не відносяться до категорії особливо цінних, експертного висновку № 2005 у кримінальній справі № 150022 від 15.08.2005.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2006 (судді: В.Кошіль, О.Вербицька, Ю.Цумаєва) рішення господарського суду м. Києва у цій справі залишено без змін, оскільки Верховна Рада України не затверджувала нових меж м. Севастополя, район м. Сарич у затверджені межі сільських населених пунктів і окремих жилих районів не був винесений на місцевість.

Згідно розділу 3 Закону України "Про розмежування земель державної та комунальної власності" від 05.02.2004 у разі не встановлення меж сіл, селищ, міст відповідно до вимог ст.ст. 174-176 Земельного кодексу України, розмежування земель державної та комунальної власності проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до меж, прийнятих до обліку земель у складі державного земельного кадастру.

Правомірність дотримання процедури вилучення спірної земельної ділянки підтверджена Державним комітетом по земельних ресурсах 16.02.2004 № 14-13/7-1277, спірна земельна ділянка до надання в оренду ТОВ "Реал Істейт АГ" знаходилася у постійному користуванні ДП "Укрінвестбуд", цільове призначення земельної ділянки не змінювалося.

У касаційній скарзі та касаційному поданні міська рада та прокурор просять судові рішення у справі скасувати, договір оренди визнати недійсним, оскільки спірна земельна ділянка знаходиться в межах м. Севастополя, судом не досліджені відповідні докази, зокрема, проект землеустрою "Проект встановлення меж міста Севастополя", довідку з державного архіву, рішення органу місцевого самоврядування.

Постановою Ради Міністрів України № 359 від 27.08.83 не встановлювалася умовна лінія меж міста, а визначались площі різних планувальних зон міста, ст.ст. 173, 174 Земельного кодексу України не передбачена процедура затвердження проекту встановлення меж міста, судом неправильно застосовано порядок визначення особливо цінних земель, окремі накази Держкомзему України фактично скасовують частину першу ст. 150 Земельного кодексу України, Севастопольська міська державна адміністрація діяла з перевищенням повноважень, висновок суду не відповідає ст. 4 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 202, 203 ЦК України.

В судовому засіданні 26.12.2006 розгляд касаційної скарги та подання  відкладено на 23.01.2007.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги та касаційного подання та вважає, що скарга та подання не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Касаційна інстанція здійснює перевірку з урахуванням меж, встановлених ст.ст. 1115, 1117 ГПК України. З врахування зазначеного касаційна інстанція не має права здійснювати оцінку доказів, зокрема, проектів землеустрою, проектів встановлених меж населених пунктів, архівних довідок, доказів щодо віднесення ґрунтів до тієї чи іншої категорії, тощо.

12.12.2004 Постановою Кабінету Міністрів України № 1926 "Про вилучення надання у постійне користування та в оренду земельних ділянок для суспільних потреб, погодження місць розташування об'єктів" на підставі ст.ст. 12, 149-151 Земельного кодексу України у Севастопольського державного лісомисливського господарства було вилучено земельну ділянку площею 11, 9947 га в районі м. Сарич Балаклавського району м. Севастополя та надано її в постійне користування ДП "Укрінвестбуд" Державного управління справами з умовою відшкодування втрат лісогосподарського виробництва.

Державні адміністрації цією постановою зобов'язано видати державні акти на право постійного користування земельними ділянками і укласти договори оренди землі з підприємствами, установами і організаціями.

13.07.2004 Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 476-р "Про вилучення та надання у постійне користування земельної ділянки" у Севастопольського державного лісомисливського господарства було вилучено земельну ділянку площею 12 га (лісів першої групи) і надано її в постійне користування ДП "Укрінвестбуд" Державного управління справами для будівництва бази відпочинку.

08.10.2004 розпорядженням Кабінету Міністрів України № 716-р "Про вилучення та надання в оренду земельної ділянки" було погоджено пропозицію Держкомзему та Севастопольської міської державної адміністрації щодо вилучення з постійного користування ДП "Укрінвестбуд" земельної ділянки площею 11, 9947 га земель рекреаційного призначення в районі м. Сарич та надання її в оренду ТОВ "Реал Істейт АГ" в установленому порядку без зміни цільового призначення.

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 08.10.2004 № 716-р 27.10.2004 розпорядженням Севастопольської міської державної адміністрації № 1649-р "Про передачу в оренду земельної ділянки ТОВ "Реал Істейт АГ" для будівництва та обслуговування бази відпочинку в районі м. Сарич" земельну ділянку з кадастровим номером :58:002:0010 площею 11, 9947 га земель рекреаційного призначення в районі м. Сарич було передано ТОВ "Реал Істейт АГ" в оренду строком на 50 років для будівництва та обслуговування бази відпочинку, з віднесенням цих земель до категорії земель рекреаційного призначення, наданих для рекреаційних цілей.

Постанова Кабінету Міністрів України № 1926 "Про вилучення (викуп) надання у постійне користування та в оренду земельних ділянок для суспільних потреб, погодження місць розташування об'єктів", розпорядження Кабінету Міністрів України № 476-р "Про вилучення та надання у постійне користування земельної ділянки", розпорядження Кабінету Міністрів № 716-р  "Про вилучення та надання в оренду земельної ділянки" у встановленому законом порядку визнані недійсними з моменту їх прийняття не були, а тому на момент укладення договору оренди від 28.10.2004 були чинні і відповідно мали певні правові наслідки своєї дії.

Стаття 117 Конституції України встановлює, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Акт державного органу –це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин має обов'язків характер для суб'єктів цих відносин.

Як зазначено Головою Верховної Ради України 12.12.2006 лист № 01-5/236 за ст. 116 Конституції України управління об'єктами державної власності відповідно до закону здійснює Кабінет Міністрів України. Законом України "Про управління об'єктами державної власності" передбачено, що управління об'єктами державної власності –це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням користування і розпорядженням ними у межах визначених законодавством з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Таким чином за урядом уповноваженими ним органом законодавчо закріплено право здійснення повноважень щодо реалізації прав держави як власника зазначених об'єктів.

Правовим наслідком розпорядження Кабінету Міністрів України № 716-р  "Про вилучення та надання в оренду земельної ділянки" стало розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації № 1649-р "Про передачу в оренду земельної ділянки ТОВ "Реал Істейт АГ" для будівництва та обслуговування бази відпочинку в районі м. Сарич". Відповідно до цього розпорядження було припинено право постійного користування землею у ДП "Укрінвестбуд" і анульований державний акт на право постійного користування № 8/3-М-01 від 12.08.2004.

Зазначене розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації № 1649-р "Про передачу в оренду земельної ділянки ТОВ "Реал Істейт АГ" для будівництва та обслуговування бази відпочинку в районі м. Сарич" не скасовано, в установленому законом порядку не оскаржувалось і на момент укладення спірного договору від 28.10.2004 було чинним.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства, зокрема, наступні постанови Кабінету Міністрів України стосовно спірної земельної ділянки не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Як зазначено в п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативних актів, за частиною першою ст. 58 Конституції України дію нормативно-правового акту в часі треба розумі так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Згідно ст. 6 ЦК України сторони в договорі не мають права відступати від положень актів цивільного законодавства, якщо обов'язковість для сторін актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами, а отже розпорядження Кабінету Міністрів України від 08.10.2004 № 716-р "Про вилучення та надання в оренду земельної ділянки" є обов'язковим для виконання для Севастопольської міської державної адміністрації.

Вищий господарський суд України констатує необхідність застосування судової практики Європейського суду з прав людини у національному законодавстві як інструменту функціонування Конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства України.

Зокрема, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 "Stretch проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії" визнання недійсним договору згідно якого покупець отримав майно від держави та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон є неприпустимим.

Зазначене стосується вищезазначених постанов і розпоряджень Кабінету Міністрів України, які в подальшому були скасовані органом виконавчої влади.

Порушень ст.ст. 203, 215 ЦК України при укладенні договору оренди касаційна інстанція не вбачає.

Касаційна інстанція констатує, що вина посадових осіб Севастопольської міської державної адміністрації згідно порушеної кримінальної справи не доведена, вирок суду з цієї справи відсутній, проте, при встановлені інших пов'язаних із цим обставин суд першої інстанції не позбавлений права на перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Виходячи з викладеного, керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111  ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2006 та рішення господарського суду м. Києва від 07.06.2006 у справі № 47/83 господарського суду м. Києва залишити без змін, а касаційну скаргу та касаційне подання –без задоволення.

Головуючий                                                                                             В. Овечкін

судді                                                                                                         Є. Чернов

В. Цвігун