ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.07 р.                                                                             Справа № 41/87пн

м. Донецьк, вул. Артема, 157 к. 223

Суддя господарського суду Донецької області Гончаров С.А.

при секретарі судового засідання Возневій Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовною заявою           Відкритого акціонерного товариства “Енергомашспецсталь”,

м. Краматорськ

до відповідача:           Державної податкової інспекції у м. Краматорську

третя особа без самостійних

вимог на боці відповідача:           Філія “Відділення Промінвестбанку в

м. Краматорську Донецької області”, м. Краматорськ

про           визнання векселі погашеними

СУТЬ СПОРУ

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Енергомашспецсталь”, звернувся до суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Краматорську про спонукання відкликати з Філії “Відділення Промінвестбанку”  м. Краматорська “Акт пред'явлення платежу” від 25.01.2007 року № 2654/10/24-013 та зробити погашення податкових векселів від 05.12.2006р. АА № 0081883 на суму 149917,95 грн., від 06.12.2006р. № АА 0081884 на суму 33630,55 грн., від 06.12.2006р. № АА 0081885 на суму 10382,29 грн., від 15.12.2006р. № АА 0081890 на суму 342757,84 грн. шляхом включення  їх сум у склад податкових зобов’язань декларації за грудень 2006 року

Заявою № 17/68 від 21.02.2007р. позивач змінив позовні вимоги та просить суд визнати погашеними векселі від 05.12.2006р. АА № 0081883 на суму 149917,95 грн., від 06.12.2006р. № АА 0081884 на суму 33630,55 грн., від 06.12.2006р. № АА 0081885 на суму 10382,29 грн., від 15.12.2006р. № АА 0081890 на суму 342757,84 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що здійснюючи імпорт товарів, на підставі абз. 1 п. 11.5. ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість”, надав митному органу податкові векселі із строком оплати 03.01.2007р., 04.01.2007р., 13.01.2007р. та включив їх до податкових зобов’язань грудня 2006р. у відповідності до вимог абз.7 п. 11.5 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Позивач стверджує про правомірність включення сум веселів до податкових зобов’язань грудня 2006р. та вважає висновки відповідача викладені у акті камеральної перевірки про безпідставність таких своїх дій помилковими, оскільки вважає, що ним дотримані в повному обсязі вимоги абз.7 п. 11.5 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Позивач наполягає на тому, що на момент надання митному органу спірних векселів у нього була наявна сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі, який значно перевищує суму веселів, при цьому така сума була підтверджена податковим органом.

Позивач вважає безпідставними спроби відповідача отримати оплату за векселями, які, на його думку, фактично є погашеними, у зв’язку з чим, вважає неправомірним здійснення відповідачем дій по пред’явленню третій особі, як авалісту, вимог про таку сплату.

Відповідач надав заперечення проти позовних вимог у яких заявив про необґрунтованість включення позивачем до складу податкових зобов’язань з ПДВ за грудень 2006 року сум за податковими векселями №№ АА № 0081883, № АА 0081884, № АА 0081885, № АА 0081890 на загальну суму 536689 грн.

З посиланням на положення п. п. 11.5. ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість” та методичні рекомендації відповідач стверджує, що на дату видачі спірних векселів у позивача була відсутня підтверджена сума бюджетного відшкодування у необхідному розмірі,

Відповідач стверджує, що станом на 11.12.2006р. по особовому рахунку позивача обліковувалась сума до відшкодування у розмірі 10659667,22 грн., проте ця сума не була підтвердженою, оскільки на цю суму відділом контрольно-перевірочної роботи не передано до відділу обліку та звітності Довідку про підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами позапланової виїзної документальної перевірки.

Позивачем надані суду пояснення, відповідно до яких він вважає поставкою податкового векселя митному органу його видачу, відповідно до вимог Постанови КМУ від 01.10.1997р. № 1104 та стверджує, що датою видачі векселя є дата митного оформлення імпортованого товару, що підтверджено відмітками митного органу на векселях.

Відповідачем надані суду пояснення, відповідно до яких в період з 05.12.2006 р. по 18.12.2006р. у обліковій картці позивача рахувалась переплата у сумі 10659667,22 грн., яка складалась із залишків невідшкодованих сум по деклараціям за травень 2005 р., січень, березень, травень – вересень 2006 р. У поясненнях відповідачем зазначено, що з цієї суми підтвердженою є лише сума за січень 2006р. в розмірі 2344,05 грн., а в іншій частині сума не є підтвердженою, оскільки отримані не всі відповіді по ланцюгу постачальників.

Третьою особою надані суду пояснення, відповідно до яких між третьою особою та позивачем наявні правовідносини щодо авалювання векселів позивача та третьою особою отриманий від відповідача акт пред’явлення платежу. Також, третьою особою пояснено, що позивач офіційно повідомив її про погашення векселів, зазначених у акті пред’явлення платежу, а тому вона не проводить сплату векселів без надання письмової вимоги про таке від позивача.

У судовому засіданні судом досліджені надані сторонами документи: про правовий статус позивача та статус позивача як платника податків, акт № 61/15-2-00210602 від 29.01.2007р., декларація позивача з ПДВ за грудень 2006 року, розрахунок коригування сум ПДВ до податкової декларації за грудень 2006 року, розрахунок суми бюджетного відшкодування за грудень 2006 року, заява про повернення суми бюджетного відшкодування, уточнюючий розрахунок до декларації за грудень 2006 року, розшифровка рядка 19.2.  декларації з ПДВ за грудень 2006 року, векселі №№ АА № 0081883, № АА 0081884, № АА 0081885, № АА 0081890, листи № 13/6517 від 11.12.2006р., № 13/6518 від 11.12.2006р., № 13/6523 від 11.12.2006р., № 13/6654 від 19.12.2006р., № 65564/10/15-183 від 19.12.2006р., № 1189/10/19-013 від 17.01.2006р., № 4291/10/19-013 від 06.02.2006р., акт пред’явлення платежу № 2654/10/24-013 від 25.01.2007р., 43-06/140 від 05.02.2007р., № 13/272 від 19.01.2007р., договір № 3а/2-05 від 21.04.2005р. з додатковими угодами від 07.11.2005р., 01.12.2005р., 04.12.2006р., акт № 32/23-111-1-00210602 від 12.10.2005р. та декларація позивача з ПДВ за травень 2005 року, довідка № 494/23-3-00210602 від 25.04.2006р. та декларація позивача з ПДВ за січень 2006 року, довідка № 569/23-6-00210602 від 19.05.2006р. та декларація позивача з ПДВ за лютий-березень 2006 року, акт № 727/23-6-00210602 від 06.07.2006р. та декларація позивача з ПДВ за квітень 2006 року, акт № 881/23-6-00210602 від 18.08.2006р., довідка № 894/23-6-00210602 від 22.08.2006р. та декларація позивача з ПДВ за червень 2006 року, довідка № 1089/23-6-00210602 від 20.10.2006р. та декларація позивача з ПДВ за липень-серпень 2006 року.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши додатково надані документи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Позивач є суб’єктом підприємницької діяльності - юридичною особою (свідоцтво про держреєстрацію №289620 від 20.11.95р.), код ЕДРПОУ 00210602, є платником ПДВ (свідоцтво № 06292253 від 04.03.03р.), взятий на облік ДПІ у м. Краматорську.

У грудні 2006 року, під час митного оформлення імпорту товарів позивачем були оформлені податкові векселі на суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість та надані митному органу:

при оформлені вантажної митної декларації (далі - ВМД) № 700020009/6/003736 від 06.12.2006р. наданий податковий вексель АА № 0081883 від 05.12.2006 р. на суму 149917,95 грн. із строком сплати 03.01.2007р.;

при оформлені ВМД № 700020009/6/003750 від 06.12.2006р. наданий податковий вексель АА № 0081884 від 06.12.2006 р. на суму 33630,55 грн. із строком сплати 04.01.2007р.;

при оформлені ВМД № 700020009/6/003758 від 07.12.2006р. наданий податковий вексель АА № 0081884 від 06.12.2006 р. на суму 10382,29 грн. із строком сплати 04.01.2007р.;

при оформлені ВМД № 700020009/6/003858 від 15.12.2006р. наданий податковий вексель АА № 0081890 від 15.12.2006 р. на суму 342787,84грн. із строком сплати 13.01.2007р.

Наведені обставини підтверджуються дослідженими судом векселями з відмітками митного органу, засвідчені відбитком особистої печатки інспектора митниці, а також визнані сторонами у судовому засіданні.

Сума податку на додану вартість по зазначеним векселям в загальному розмірі 536689 грн. включена позивачем до декларації за грудень 2006року, що відображено ним у рядку 19.2. цієї декларації у складі суми у розмірі 3181058 грн. та підтверджується доданою до декларації розшифровкою рядку 19.2. із зазначенням переліку векселів, який містить і векселі № 0081883, № 0081884, № 0081885, № 0081890.

Також, включення сум векселів до декларації за грудень 2006 року підтверджено відповідачем в ході судового засідання та визначено у акті акт № 61/15-2-00210602 від 29.01.2007р. (надалі – акт перевірки), складеному за результатами документальної невиїзної (камеральної) перевірки  податкової декларації позивача з ПДВ за грудень 2006 року.

В ході перевірки (стор. 2 акту перевірки) відповідачем зроблені висновки про неправомірне включення позивачем сум зобов’язань по податковим векселям № 0081883, № 0081884, № 0081885, № 0081890 на загальну суму 536689 грн., до складу податкових зобов’язань за грудень 2006 року, оскільки термін сплати зобов’язань по цих векселях виникає до закінчення терміну подання такої декларації, а у позивача відсутня підтверджена на дату поставки векселів митному органу сума бюджетного відшкодування, яка дорівнювала б або була більшою ніж сума включених до декларації векселів.

Внаслідок встановлення наведених обставин відповідачем зроблені висновки про те, що податкові векселі № 0081883, № 0081884, № 0081885, № 0081890 не є погашеними, а підлягають сплаті третьою особою, як авалістом у загальному порядку. Внаслідок таких висновків відповідач звернувся до третьої особи з вимогою про сплату векселів, про що свідчить наявний у матеріалах справи акт пред’явлення платежу  № 2654/10/24-013 від 25.01.2007р. та підтверджено представниками відповідача та третьої особи.

Позивач вважає дії відповідача щодо вимагання у третьої особи сплати за податковими векселями № 0081883, № 0081884, № 0081885, № 0081890 неправомірними, оскільки стверджує, що ці векселі є погашеними у відповідності до абз.7 п. 11.5 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість”, а тому сплата за ними і позивачем, як векселедавцем, і третьою особою, як авалістом, суперечить вимогам закону.

Третьою особою також пояснено, що питання сплати чи не сплати ним, як авалістом, сум за спірними векселями цілком залежить від того, чи є вони погашеними, чи ні.

Таким чином, спір між сторонами стосується саме питання, чи є погашеними, відповідно до закону, видані позивачем податкові векселі № 0081883, № 0081884, № 0081885, № 0081890.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Позовна заява може містити, крім визначених частиною третьою цієї статті, інші вимоги на захист прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи встановлені судом наведені вище обставин справи та наявності спору саме у відношенні того, чи є видані позивачем податкові векселі погашеними, суд вважає вимоги позивача про визнання податкових векселів № 0081883, № 0081884, № 0081885, № 0081890 такими, що направлені на захист його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин та такими що відповідають наведеним приписам процесуального закону.

Відповідно до п. 11.5. ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість”, платники податку при імпорті товарів на митну територію України, за умови оформлення митної декларації (за винятком тимчасової чи неповної, періодичної чи попередньої декларації), можуть за власним бажанням надавати органам митного контролю податковий вексель на суму податкового зобов'язання зі строком погашення на тридцятий календарний день з дня його поставки органу митного контролю, один примірник якого залишається в органі митного контролю, другий надсилається органом митного контролю на адресу органу державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку, а третій залишається платнику податку.

Також абз.7 наведеного п. 11.5 закону встановлено, що якщо платник податку на дату поставки податкового векселя органу митного контролю має підтверджену податковим органом суму бюджетного відшкодування, яка дорівнює або більша ніж сума зобов'язання по такому векселю, платник податку має право включити суму зобов'язань по податковому векселю до складу податкових зобов'язань за звітний (податковий) період, в якому відбулася його поставка органу митного контролю. При цьому податковий вексель вважається погашеним та платник податку має право на включення до складу податкового кредиту суми зобов'язань по податковому векселю у наступному звітному (податковому) періоді.

Таким чином, законом передбачене погашення податкових векселів наданих митному органу на суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у разі наявності певних умов, а саме, включення суми зобов'язань по податковому векселю до складу податкових зобов'язань за звітний (податковий) період, в якому відбулася його поставка митному органу, яка в свою чергу залежить від наявності у платника податку підтвердженої податковим органом суми бюджетного відшкодування, яка дорівнює або більша ніж сума зобов'язання по такому векселю.

Щодо включення суми зобов'язань по спірним векселям до складу податкових зобов'язань саме грудня 2006 року, то в цій частині між сторонами спір відсутній і таке підтверджується матеріалами справи, оскільки судом встановлено, що векселі надані митному органу в ході митного оформлення товару у грудні 2006 року в період з 05.12.2006р. по 15.12.2006р.

Спір між сторонами наявний в тій частині умов щодо яких у позивача повинна бути підтверджена податковим органом сума бюджетного відшкодування, яка дорівнює або більша ніж сума зобов'язання по такому векселю.

Відповідач стверджує, що наведена умова у спірних відносинах відсутня, оскільки сума бюджетного відшкодування позивача податковим органом не підтверджена.

Відповідачем надані суду пояснення щодо наявності суми бюджетного відшкодування на дату надання позивачем спірних векселів до митного органу, відповідно до яких на кожний день періоду з 05.12.2006р. по 18.12.2006р. у позивача наявний залишок невідшкодованої суми ПДВ в загальному розмірі 10659667,22 грн., який складається, зокрема, з невідшкодованих сум за періоди: 279251,17 грн. – за травень 2005р., 2344,05 – січень 2006р., 703665,00 – за травень 2006р., 673565,00 – за липень 2006 р., 529538,61 – за серпень 2006 р., 287698,00 – за червень 2006 р., 115948,00 – за березень 2006 р.

При цьому, відповідач стверджує, що наведені суми бюджетного відшкодування не є підтвердженими, оскільки отримані не всі відповіді по ланцюгу постачальників, що унеможливлює складання та передачу відділом контрольно-перевірочної роботи до відділу обліку та звітності довідки про підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування ПДВ у відповідності до Методичних рекомендацій щодо порядку адміністрування видачі та погашення ПВ (лист ДПА України від 22.12.2005 р. N 25595/7/16-1517) та Методичних рекомендацій щодо взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість (затверджених наказом ДПА України від 18 серпня 2005 р. N 350).

Зазначені твердження відповідача не узгоджуються з вимогами закону та спростовуються матеріалами справи з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 зазначеного пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від’ємному значені суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності – зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від’ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від’ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий  орган проводить документальну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Підпунктом 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” передбачені дії податкового органу, якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган  виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, серед них (підпункт “в”) у разі з’ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.

Аналіз наведених норм підпункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” свідчить про те, що законом визначений єдиний спосіб підтвердження або не підтвердження сум бюджетного відшкодування – це камеральні та документальні перевірки – при цьому, законом чітко визначені наслідки таких дій – або надання висновку у разі підтвердження сум до відшкодування, або прийняття податкового повідомлення про відмову у наданні бюджетного відшкодування у разі не підтвердження його сум.

Інших умов та способів підтвердження сум бюджетного відшкодування діюче законодавство не містить. Суд не приймає посилання відповідача на Методичні рекомендацій  доведені йому листом ДПА України від 22.12.2005 р. N 25595/7/16-1517 затверджених наказом ДПА України від 18.08.2005 р. N 350, так як в розумінні статті 117 Конституції України вони не є нормативно-правовими актами.

Позивачем надані та судом досліджені акти та довідки складені відповідачем за результатами перевірок даних щодо сум бюджетного відшкодування, заявлених позивачем у податкових деклараціях за травень 2005р., січень 2006р., травень 2006р., липень 2006 р., серпень 2006 р., червень 2006 р., березень 2006 р., тобто за періоди, за які у відповідача обліковується сума ПДВ до відшкодування та яку відповідач вважає непідтвердженою.

Так, згідно акту № 32/23-111-1-00210602 від 12.10.2005р. (стор. 5) сума ПДВ, що підлягає відшкодуванню з бюджету за даними декларації позивача за травень 2005р. складає 1140348 грн. За висновками перевірки встановлено завищення цієї суми в розмірі 72054 грн. В іншій сумі, тобто в сумі 1068294 грн., порушень не встановлено і на цю суму будь-якої невідповідності не виявлено.

Згідно довідки № 494/23-3-00210602 від 25.04.2006р. (стор. 18-19), сума що підлягає відшкодуванню з бюджету за даними декларації позивача за січень 2006 р. складає 822909 грн., сума, що підлягає відшкодуванню з бюджету за даними перевірки складає також 822909 грн. Перевіркою порушень не встановлено, невідповідності не виявлено.

Згідно довідки № 569/23-6-00210602 від 19.05.2006р. (стор. 30-31 розд. 4.3. таблиця), сума що підлягає відшкодуванню з бюджету за даними декларації позивача за березень 2006 р. складає 471334 грн., сума, що підлягає відшкодуванню з бюджету за даними перевірки складає також 471334 грн. Перевіркою порушень не встановлено, невідповідності або відхилень між даними декларації та даними перевірки не виявлено.

Згідно акту № 881/23-6-00210602 від 18.08.2006р. (стор. 20-21 розд. 3.3. таблиця) сума ПДВ, що підлягає відшкодуванню з бюджету за даними декларації позивача за травень 2006р. складає 3032341 грн. За висновками перевірки встановлено завищення цієї суми в розмірі 17500 грн. В іншій сумі, тобто в сумі 3014841 грн., порушень не встановлено і на цю суму невідповідності або відхилень між даними декларації та даними перевірки не виявлено.

Згідно довідки  № 894/23-6-00210602 від 22.08.2006р. (стор. 22 розд. 3.3. таблиця), сума що підлягає відшкодуванню з бюджету за даними декларації позивача за червень 2006 р. складає 1707403 грн., сума, що підлягає відшкодуванню з бюджету за даними перевірки складає також 1707403 грн. Перевіркою порушень не встановлено, невідповідності або відхилень між даними декларації та даними перевірки не виявлено.

Згідно довідки  № 1089/23-6-00210602 від 20.10.2006р. (стор. 37 розд. 4), визначено, що перевіркою підтверджено заявлену позивачем суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2006 року в сумі 2838698 грн., за серпень 2006року в сумі 2329623 грн., тобто в повному обсязі сум, визначених позивачем у податкових деклараціях за липень-серпень 2006року. Перевіркою порушень не встановлено, невідповідності або відхилень між даними декларації та даними перевірки не виявлено.

Сторонами пояснено, що на суми 72054 грн. та 17500 грн. на які встановлено завищення бюджетного відшкодування внаслідок наведених вище перевірок, відповідачем приймались відповідні повідомлення, а щодо інших сум з досліджених судом періодів такі повідомлення не приймались. Відповідачем також пояснено суду, що зазначені суми завищення бюджетного відшкодування не включені до обліку позивача та не враховані при визначені загальної невідшкодованої суми податку.

Таким чином, дослідженими в ході провадження по справі доказами доводиться наявність у позивача суми бюджетного відшкодування, яка значно перевищує суму зобов'язань по податкових векселях № 0081883, № 0081884, № 0081885, № 0081890. При цьому, з огляду на наведені приписи законодавства щодо способу підтвердження або не підтвердження податковим органом сум бюджетного відшкодування виключно шляхом проведення перевірок та враховуючи їх результати, суд доходить висновку, що ця сума є підтвердженою податковим органом.

За таких обставин, позивач правомірно, у відповідності до закону включив суму зобов'язань по податкових векселях № 0081883, № 0081884, № 0081885, № 0081890 до складу податкових зобов'язань за грудень 2006 року.

Як зазначалось, законом визначено, що у разі підставного включення сум зобов'язань по податкових векселях до складу податкових зобов'язань за звітний (податковий) період, податковий вексель вважається погашеним.

Враховуючи наведені приписи законодавства та встановлену обґрунтованість включення позивачем суму зобов'язань по податкових векселях № 0081883, № 0081884, № 0081885, № 0081890 до складу податкових зобов'язань за грудень 2006 року суд визнає спірні векселі погашеними, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись п.п. 7.7.1, 7.7.2, 7.7.4 – 7.7.5 ст. 7, ст. 11.5. Закону України “Про податок на додану вартість” ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,  69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254, пунктами 2-1, 6 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Відкритого акціонерного товариства “Енергомашспецсталь” до Державної податкової інспекції у м. Краматорську про визнання погашеними векселів від 05.12.2006р. АА № 0081883 на суму 149917,95 грн., від 06.12.2006р. № АА 0081884 на суму 33630,55 грн., від 06.12.2006р. № АА 0081885 на суму 10382,29 грн., від 15.12.2006р. № АА 0081890 на суму 342757,84 грн. -  задовольнити.

Визнати погашеними векселі від 05.12.2006р. АА № 0081883 на суму 149917,95 грн., від 06.12.2006р. № АА 0081884 на суму 33630,55 грн., від 06.12.2006р. № АА 0081885 на суму 10382,29 грн., від 15.12.2006р. № АА 0081890 на суму 342757,84 грн.

Присудити з Державного бюджету України на користь  Відкритого акціонерного товариства “Енергомашспецсталь” (84306, м. Краматорськ, рр 252 у філії ВАТ "Державний експортно-імпортний банк" у м. Донецьк, МФО 334817, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3,40 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання  постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                              Гончаров С.А.