РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2007 р.
Справа № 9/28-694

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Кропивної Л.В.

Розглянув справу

за позовом  Державно- комунального підприємства "Монастириський комбінат комунальних підприємств" вул. Підгородня, 5, м.Монастириськ, Тернопільська область,48300

до  Монастириської міської ради вул. Шевченка, 19, м.Монастириськ, Тернопільська область,48300

За участю представників сторін від :

позивача: Монастирський Ф.К, арбітражний керуючий, ліцензія № 307329 від 16.03.2007 р.

відповідача:  Марчук В.В., доручення № 308 від 03.07.2006 р.

роз’яснивши  у розпочатому судовому засіданні представникам сторін  права та обов’язки  учасників господарського процесу згідно з ст.ст. 22,  29  ГПК  України,

Встановив:

Позивач – ДКП  „Монастириський комбінат комунальних підприємств” (надалі -     Позивач, Підприємство)  в особі   призначеного 08.11.2004 р. постановою  господарського суду Тернопільської області  у справі   № 9/Б-412    ліквідатора  Монастирського Ф.К.-  звернувся 16.02.2007 р. (вх. № 0693 (н)  до господарського суду Тернопільської області з позовом (у  редакції  , внесеної  Позивачем   згідно заяви від 05.04.2007 р.)     до Відповідача –Монастириської міської ради, м. Монастириськ, Тернопільської області,  про визнання недійсними  укладеного 12 грудня 2000 р. між радою  та  комунальним підприємством  договору оренди майна комунальної власності територіальної громади м. Монастириська та акту приймання-передачі майна комунальної власності територіальної громади міста Монастирська від 12.12.2000р. .

В обґрунтування вимог    Позивач  посилався на  те, що договір  оренди   від  12 грудня 2000 р. між Монастириською міською радою Тернопільської області, як Орендодавцем, та Державно-комунальним підприємством “Монастириський комбінат комунальних підприємств”, як Орендарем, є фіктивним ,   укладений без наміру   створення    правових наслідків, що  ним обумовлені ,  і мало на меті  неправомірну   зміну  правового режиму   майна  державно-комунального  підприємства  та  виведення   його у такий спосіб    від    можливості  відповідати   власним майном  за   вимогами  кредиторів .

Позивач  також стверджував, що  згідно пункту  3.2 Статуту ДКП “Монастириський комбінат комунальних підприємств”, зареєстрованого Монастириською районною державною адміністрацією 17.01.1994 р., майно Підприємства становлять основні та оборотні кошти, а також цінності, вартість яких відображається на самостійному балансі Підприємства (п. 3.1), майно Підприємства є комунальною власністю Монастирської районної  ради народних депутатів і належить Підприємству   на праві повного господарського відання . Між тим,  державно-комунальне підприємство у встановленому законом порядку    не ліквідовувалось, не реорганізовувалось, і майно у нього  не вилучалося.

Представник  Відповідача  заперечив проти позову і  вказав, що Монастириська міська рада діяла в рамках повноважень  органу місцевого  самоврядування , встановлених   ст. 60  Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”,   і тому   згідно з  рішенням Монастириської міської ради  № 193 від 08.12.2000 р. цією радою було прийнято рухоме та нерухоме майно Позивача у комунальну власність територіальної громади міста Монастириська та передано у безоплатне орендне користування ДКП “Монастириський комбінат комунальних підприємств” на підставі   укладеного договору  оренди майна комунальної власності територіальної громади міста Монастирська  від 12.12.2000 р. за актому приймання-передачі від 12.12.2000 р.

У судовому засіданні  13.04.2007 р.  представник  Позивача  вказав, що доказом того, що договір оренди та акт прийому-передачі від 12 грудня 2000 р. являються фіктивними з моменту їх укладання,  є безперервність бухгалтерського обліку у ДКП “Монастириський ККП , підтвердженням  чого    є дані     головної книги (основні засоби –будинки, споруди та транспортні засоби) та карток обліку основних засобів.

Розглянувши матеріали справи,  заслухавши  доводи та пояснення сторін, оцінивши   наявні у  справі  докази,  суд встановив, що позов підлягає до   задоволення,  виходячи з наступного.

Як вбачається з  Статуту Державного  комунального  підприємства  „Монастириський    комбінат комунальних підприємств ”  було утворено   за рішенням Монастириської районної ради народних депутатів  28 липня 1993 р.    та  зареєстроване   у січні 1994 р.

Відповідно до   статей    9  , 10 Закону України „Про підприємства  в Україні”  , що діяв  у період    заснування  та утворення  державно-комунального підприємства,   майно  підприємства, яким  воно було  наділене  засновником  при створенні ,   і  за складом   являло   основні та оборотні   кошти та інші  цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства,  належало   на праві повного господарського відання , яке  передбачало  правомочності   щодо володіння, користування  та   розпорядження   зазначеним майном на свій розсуд та можливості   вчинення  щодо нього будь-яких дій, що не суперечать чинному законодавству та статуту підприємства.

Режим  права повного  господарського   відання   також  передбачав використання способів   захисту   речових прав      нарівні з  захистом  права  власності, у тому числі  і від власника.

Наділення   засновником  підприємства   відокремленим від засновника    майном  є гарантією участі  підприємства  у цивільному обороті     і можливості   відповідати цим майном  за  йогом власними  зобов’язаннями .

Згідно  із   пунктом  3.2.  Статуту    ДКП    „Монастирський    комбінат комунальних підприємств ” , майно підприємства   перебуває у нього  на праві повного  господарського  відання.

Разом  з тим матеріали справи не містять доказів   на підтвердження   того, що   майно    , яке належало  ДКП на праві повного  господарського  відання ,  було  вилучено  у нього за рішенням власника  або    відчужене   самим  Підприємством   на підставі  цивільно-правової угоди  в користь   Монастириської міської ради .       З відомостей   головної книги   ДКП   вбачається, що стосовно   майна , яке обліковувалося  на   самостійному    балансі    впродовж  2000 р. -  2004 р.      здійснювався  безперервний  бухгалтерський облік.

Відповідач- Монастириська міська  рада    - вважає, що  передача   державно-комунального Підприємства   за рішенням  Монастириської районної ради      № 92 від  15.09.2000р.  до комунальної власності територіальної  громади    м. Монастириська  викликала  припинення  права  повного  господарського відання  цього  підприємства       на  майно,    яке відображалося  у нього  на самостійному балансі.

Однак,  такі  доводи  Відповідача є неспроможними і   відхиляються судом,     адже    передача цілісного  майнового   комплексу  (підприємства)   з комунальної власності  району  до   комунальної власності  міста  не   є підставою  для  зміни правового  режиму  майна     підприємства,   відтак, не позбавляє та не обмежує   його   у  користуванні ,  володінні   та розпорядженні  належним йому майном   відповідно до закону та Статуту.

На час   укладення     договору оренди між ДКП  та Монастириською міською радою  Цивільний кодекс УРСР   передбачав, що угода , укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки(мнима угода)  є нікчемною.( ст. 58 ЦК УРСР)  Таким чином,  при укладенні мнимих угод , хоча і  висловлюється  воля сторін,   але вона спрямована  не на  створення  між  їх учасників   дійсного  правового  зв’язку, а  на створення       лише  видимості     такого  зв’язку.

Закон України „Про оренду державного  та комунального   майна”   у редакції , що  діяла на час укладення  договору оренди ,    за своєю  правовою природою  визначав  договір  оренди  державного та комунального  майна  як  реальний  , двосторонній  та  оплатний, тобто  для вчинення договору  оренди  державного  та комунального  майна  необхідно було   не лише  узгодити   істотні умови договору  ,  але й   передати  майно .

Утім,   реальна  передача майна від орендодавця до  орендаря   за договором оренди виключалася ,  тому що  Монастириська   міська рада  не володіла і не  розпоряджалася       предметом оренди,   яким      володіла   та розпоряджалася інша особа -  ДКП „Монастириський   ККП”.

Оскільки      сторони  ніяких дій щодо вчинення  договору   оренди від 12.12.2000р.   не   могли здійснити,  а саму угоду  вчинили  лише для вигляду,  без наміру створити реальні наслідки, договір  оренди від 12.12.2000р.   та акт прийому –передачі від  цього ж числа   слід визнати  недійсними  з дати їх вчинення.

Судові витрати покласти   на  Сторони  порівну.

У судовому засіданні  13.04.2007 р. у відповідності до ст. 85 ГПК України за згодою представників сторін  оголошувалась вступна та резолютивна частини рішення  .

Враховуючи викладене та керуючись ч.1 ст. 58 ЦК УРСР,   ст. 82, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.  Позов задовольнити .

2. Визнати недійсними  договір оренди майна комунальної власності територіальної громади м. Монастириська ,  укладений  від 12 грудня 2000 р. між  Монастириською міською радою  та Державно-комунальним підприємством Монастирський комбінат комунальних підприємств та акт приймання-передачі майна комунальної власності територіальної громади міста Монастирська від 12.12.2000 р.

3. Стягнути з Монастирської міської ради ( вул. Шевченка, 19, м. Монастириськ, Тернопільської області, ідент. код 04058433)  101,50 грн. судових витрат на користь ДКП “Монастирський комбінат комунальних підприємств” ( вул. Підгородня, 5, м. Монастириськ, Тернопільської області).

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення  10 травня 2007  року через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          Л.В. Кропивна