СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
ПОСТАНОВА

19.04.07
Справа№ 5/339-28/57 А

12 год 45 хв

За позовом:
Суб”єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Львів

до відповідача:
Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова, м. Львів

про визнання
нечинним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова
від ІНФОРМАЦІЯ_1

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко
І.Р.

м. Львів, вул. Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від позивача:
ОСОБА_2 - представник

Від відповідача:
Мельничук В.А. -  головний державний
податковий інспектор

Позов
заявлено Суб”єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції Шевченківському районі м. Львова про визнання
нечинним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м.
Львова від ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявою (вх.
ІНФОРМАЦІЯ_2) позивач уточнив позовні вимоги в частині  номера спірного податкового повідомлення-рішення,
просить  визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві (з урахуванням
уточнених позовних вимог). Позивач просить задоволити позовні вимоги, визнати
нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова
від ІНФОРМАЦІЯ_1, свої вимоги обгрунтовує наступним.

Відповідно до ст. 44 Закону України
„Про охорону навколишнього природного середовища” від 25.06.91 року, збір за
забруднення навколишнього природного середовища встановлюється на основі
фактичних обсягів викидів, лімітів скидів забруднюючих речовин в навколишнє
природне середовище і розміщення відходів.

Відповідно до п. 2 «Порядку
встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного
середовища і стягнення цього збору», затвердженого Постановою КМУ від 1 березня
1999 року N 303, збір за забруднення навколишнього природного середовища (далі
- збір) справляється за: викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин  стаціонарними та пересувними джерелами
забруднення; скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти; розміщення
відходів.

Аналогічні норми встановлені і  п.1.4 «Інструкції про порядок обчислення та
сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища», затвердженої
наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної
безпеки України, Державної податкової адміністрації України від ІНФОРМАЦІЯ_6,
зареєстровано в Міністерстві юстиції України ІНФОРМАЦІЯ_7.

При цьому  пунктом 4 та пунктом 6.2 зазначених  вище Порядку та Інструкції  є встановлено, що суми збору, який
справляється за викиди пересувними джерелами забруднення, обчислюються
платниками самостійно щокварталу наростаючим підсумком з початку року, виходячи
з кількості фактично використаного пального та його виду, на підставі
нормативів збору за ці викиди і визначених за місцем податкової реєстрації
платників коригуючих коефіцієнтів, наведених у таблицях 2.1, 2.2 додатка 2 до
Порядку. Крім того, відповідно  п. 3
Інструкції  - об'єктами обчислення збору
є: для стаціонарних джерел забруднення - обсяги забруднюючих речовин, які
викидаються в атмосферне повітря або скидаються безпосередньо у водний об'єкт,
та обсяги відходів, що розміщуються у спеціально відведених для цього місцях чи
на об'єктах; для пересувних джерел забруднення - обсяги фактично використаних
видів пального, в результаті спалення яких утворюються забруднюючі речовини.

Таким чином, зазначає позивач, як
вбачається із вищенаведеного, нарахування збору за забруднення навколишнього
природного середовища є пов”язано виключно із
конкретними  документальними
доказами щодо фактичних  обсягів
використання пального в розрізі окремих видів (дизпаливо, бензин, нафтовий та
природний  газ). Проте  у податкового органу  на момент проведення перевірки  були відсутні
докази того що транспортні засоби використовувались позивачем у його
підприємницькій діяльності, та про фактичні
обсяги викидів забруднюючих речовин такими транспортними засобами, що
означає  відсутність  у позивача статусу  платника
збору  за забруднення
навколишнього природного середовища, а відтак унеможливлює  нарахування
та застосування  штрафних санкцій
за нібито несплату такого збору та неподання розрахунків. Факт відсутності
доказів фактичних обсягів викидів забруднюючих речовин транспортними засобами
позивача підтверджено Рішенням про результати
розгляду первинної скарги від ІНФОРМАЦІЯ_3, в якому також визнано
незаконним  застосування  до позивача двох штрафних санкцій за несплату
збору  за забруднення навколишнього
природного середовища за  2002 рік.

Також позивач зазначає, що
оскільки в нього відсутній статус платника збору  за забруднення навколишнього природного
середовища, то він не повинен був подавати
будь-які податкові декларації (розрахунки) по даному збору за 2002-2004
роки.

Також позивач зазначає, що
посилання відповідача на п. 7.1 і п.7.2 Інструкції про порядок обчислення та
сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища є безпідставним
в них лише зазначено таке: платники збору складають податковий розрахунок збору
за забруднення навколишнього природного середовища і подають його до органу
державної податкової служби за місцем податкової реєстрації (місцеперебуванням
на податковому обліку в органах державної податкової служби).  Базовий податковий (звітний) період збору за
забруднення навколишнього природного середовища дорівнює календарному кварталу.
Податкові розрахунки збору подаються платниками органам державної податкової
служби протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) кварталу, за місцем податкової реєстрації платника
(місцем перебування на податковому обліку в органах державної податкової
служби). Якщо останній день строку подання податкового розрахунку збору
припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається
наступний за вихідним або святковим робочий день. У разі коли у майбутніх
податкових періодах платник збору самостійно виявляє помилки, що містяться у
раніше поданому ним податкового розрахунку збору, такий платник зобов'язаний
подати уточнювальний податковий розрахунок, що містить виправлені показники.
Підприємства (установи, організації), які сплачують збір за включені до їх
складу філії, визначені в пункті 2.2 Інструкції, подають податкові розрахунки
збору за здійснені такими філіями викиди, скиди і розміщені відходи за своїм місцем
податкової реєстрації (місцем перебування на податковому обліку в органах
державної податкової служби). Форма податкового розрахунку збору за забруднення
навколишнього природного середовища встановлюється центральним податковим
органом відповідно до законодавства. Платники збору за забруднення
навколишнього природного середовища до затвердження Державною податковою
адміністрацією України форми податкового розрахунку збору за забруднення
навколишнього природного середовища подають податкові розрахунки за формою,
наведеною у додатку 2 до цього пункту Інструкції.                         Однак дані норми не
можуть бути застосовані до позивача, так як він не зареєстрований як платник
збору за забруднення навколишнього природного середовища у встановленому законом
порядку.

Відповідач у поданому суду відзиві
на позовну заяву, а його представник в судовому засіданні проти позову
заперечив, просить у задоволенні позову відмовити.  Свої заперечення відповідач обґрунтовує
наступним. Проведеною перевіркою позивача встановлено, що  Суб”єкт підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1 є платником збору за забруднення навколишнього природного
середовища. Також перевіркою встановлено, що позивач  - СПД ОСОБА_1
для здійснення  підприємницької
діяльності   (роздрібна торгівля
металопрокатом), за період  з  01.10.2002 року  по 30.09.2004 року використовував
транспортний засіб ВАЗ 2108 та FORD TRANSIT. Проте, збір за забруднення
навколишнього природного середовища за вказаний період  не
нараховувався  та не сплачувався ,
розрахунок  та звітність  з даного платежу до ДПІ за місцем реєстрації
не  подавалися.

Відповідач зазначає, що відповідно до
п.2.1  Інструкції про порядок обчислення
та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища   - платниками збору є суб'єкти
господарювання, незалежно від форм власності, включаючи їх об'єднання, філії,
відділення та інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної
особи, розташовані на території іншої територіальної громади; бюджетні,
громадські та інші підприємства, установи і організації; постійні
представництва нерезидентів, які отримують доходи в Україні; громадяни, які
здійснюють на території України і в межах її континентального шельфу та
виключної (морської) економічної зони викиди і скиди забруднюючих речовин у
навколишнє природне середовище та розміщення відходів.

Відповідно до п.7.1  Інструкції - платники збору складають
податковий розрахунок збору за забруднення навколишнього природного середовища
і подають його до органу державної податкової служби за місцем податкової
реєстрації (місцеперебуванням на податковому обліку в органах державної
податкової служби).

Відповідно до п.7.2  Інструкції - базовий податковий (звітний)
період збору за забруднення навколишнього природного середовища дорівнює
календарному кварталу. Розрахунки збору подаються платниками органам державної
податкової служби протягом 40 календарних днів, наступних за останнім
календарним днем звітного (податкового) кварталу, за місцем податкової
реєстрації платника (місцем перебування на податковому обліку в органах
державної податкової служби).

Тому відповідач вважає, що ним
правомірно здійснено нарахування  СПД
ОСОБА_1 штрафу за неподання  податкових
декларацій (розрахунків) по збору за забруднення навколишнього природного
середовища

В судовому засіданні було
досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (податкові
повідомлення-рішення, рішення про результати розгляду скарг, акт перевірки та
інші наявні в матеріалах справи письмові докази).

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та
перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від
06.07.2005 року № 2747-IV, справу розглянуто в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають
значення для справи, суд встановив наступне.

Працівниками Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м. Львова в лютому 2005 року проведено
документальну перевірку позивача - Суб”єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1 за період
ІНФОРМАЦІЯ_4, за наслідками
перевірки було  складено акт  від ІНФОРМАЦІЯ_5. Перевіркою встановлено
порушення п.7.1. та п. 7.2 Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за
забруднення навколишнього природного середовища, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки
України, Державної податкової адміністрації України від ІНФОРМАЦІЯ_6,
зареєстровано в Міністерстві юстиції України ІНФОРМАЦІЯ_7.

На підставі  акту перевірки ДПІ у Шевченківському районі
м. Львова  прийнято податкове
повідомлення - рішення від ІНФОРМАЦІЯ_8, яким
позивачу визначено суму податкового зобов”язання в розмірі  1192,00 грн, в т.ч. 2,00 грн. основного
платежу  із збору за забруднення
навколишнього природного середовища та 1192,00 грн  штрафних (фінансових) санкцій за
несплату  цього  збору та неподання  розрахунків
збору.

Після одержання позивачем  вищезазначеного податкового повідомлення-
рішення, ним була подана первинна скарга
в порядку процедури
адміністративного  оскарження.
Згідно рішення  про результати розгляду
первинної  скарги від ІНФОРМАЦІЯ_3
оскаржене податкове повідомлення - рішення було частково скасовано в
частині  нарахування  2,00 грн. збору за забруднення навколишнього
природного середовища та штрафних санкцій за
несплату  цього збору  в загальному розмірі  340,00 грн. Проте одночасно  тим
же  рішенням  позивачу було збільшено штрафну санкцію на
680,00 грн за неподання  розрахунків
збору, та винесено нове податкове повідомлення-рішення від ІНФОРМАЦІЯ_9,
яким  позивачу визначено суму податкового
зобов”язання із збору за забруднення навколишнього природного середовища в
розмірі  0 грн основного платежу та
1530  грн
штрафних (фінансових) санкції за неподання  розрахунків
збору.

Після цього позивачем була
подана  до ДПІ у м. Львові   повторна скарга, проте за рішенням  про результати  розгляду
повторної скарги від ІНФОРМАЦІЯ_10 ця скарга  була залишена
без задоволення.

Позивачем була направлена повторна
скарга до ДПА у Львівській області. За результатами цієї скарги було винесене
нове податкове повідомлення-рішення від
ІНФОРМАЦІЯ_11, в якому   повторно
була визначена  сума податкового
зобов”язання  із штрафних санкцій  за неподання розрахунків збору за забруднення
навколишнього природного середовища  в
загальному розмірі  1530,00 грн. Позивач
подав скаргу на це податкове повідомлення-рішення. Рішенням про результати  розгляду повторної скарги від ІНФОРМАЦІЯ_12
ДПА у Львівській області залишила скаргу позивача без задоволення, та винесено
нове податкове повідомлення-рішення ІНФОРМАЦІЯ_13

Рішенням ДПА у Львівській області від
ІНФОРМАЦІЯ_14 було залишено повторну скаргу без розгляду.

Після цього позивачу було  надіслано нове податкове повідомлення
-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому  була визначена сума податкового
зобов”язання  в загальному розмірі  1530,00 грн як штрафні(фінансові) санкції за
неподання  розрахунків по збору   за забруднення навколишнього природного
середовища. Це рішення є предметом оскарження у даній справі.

При прийнятті постанови суд виходив
з наступного.

Спір між сторонами виник з
приводу  правильності застосування до
позивача штрафних санкцій за неподання розрахунків по  збору за забруднення навколишнього природного
середовища та   сплаті цього збору.

Відповідно до п. 8.2. «Інструкції
про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного
середовища», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного
середовища та ядерної безпеки України, Державної податкової адміністрації
України від ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстровано в Міністерстві юстиції України
ІНФОРМАЦІЯ_7 - контроль за правильністю обчислення, повнотою та своєчасністю
сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища до бюджету, а
також своєчасністю подання податкових розрахунків цього збору здійснюється
органами державної податкової служби.

Відповідно п. 2.1. Інструкції  - платниками збору є суб'єкти господарювання,
незалежно від форм власності, включаючи їх об'єднання, філії, відділення та
інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, розташовані
на території іншої територіальної громади; бюджетні, громадські та інші
підприємства, установи і організації; постійні представництва нерезидентів, які
отримують доходи в Україні; громадяни, які здійснюють на території України і в
межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони
викиди і скиди забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище та
розміщення відходів.

Відповідно до п. 2 «Порядку
встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища
і стягнення цього збору», затвердженого Постановою КМУ від 1 березня 1999 року
N 303, збір за забруднення навколишнього природного середовища (далі - збір)
справляється за: викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин  стаціонарними та пересувними джерелами
забруднення; скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти;
розміщення відходів.

Аналогічні норми встановлені і  п.1.4 «Інструкції про порядок обчислення та
сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища», затвердженої
наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної
безпеки України, Державної податкової адміністрації України від ІНФОРМАЦІЯ_6,
зареєстровано в Міністерстві юстиції України ІНФОРМАЦІЯ_7.

При цьому  пунктом 4 та пунктом 6.2 зазначених  вище Порядку та Інструкції встановлено, що
суми збору, який справляється за викиди пересувними джерелами забруднення,
обчислюються платниками самостійно щокварталу наростаючим підсумком з початку
року, виходячи з кількості фактично використаного пального та його виду,
на підставі нормативів збору за ці викиди і визначених за місцем податкової
реєстрації платників коригуючих коефіцієнтів, наведених у таблицях 2.1, 2.2
додатка 2 до Порядку. Крім того, відповідно
п. 3 Інструкції  - об'єктами
обчислення збору є: для стаціонарних джерел забруднення - обсяги забруднюючих
речовин, які викидаються в атмосферне повітря або скидаються безпосередньо у
водний об'єкт, та обсяги відходів, що розміщуються у спеціально відведених для
цього місцях чи на об'єктах; для пересувних джерел забруднення - обсяги
фактично використаних видів пального, в результаті спалення яких утворюються
забруднюючі речовини.

Однак матеріалами справи не
підтверджується факт встановлення податковим органом того, що автомобілі, які
належать (належали на момент перевірки 2002-2004 роки) гр-ну ОСОБА_1,
використовувались ним у його підприємницькій діяльності в цей період. Суд не
погоджується із посиланням податкового органу в акті перевірки від ІНФОРМАЦІЯ_5
(п. 6.1) на те, що гр.  ОСОБА_1 у своєму
поясненні власноручно зазначив, що таки використовував власний транспорт у
підприємницькій діяльності, так як  дане
пояснення датоване  18 січня 2005
року(копію долучено ДПІ у Шевченківському районі до матеріалів справи), а спір
виник з приводу штрафу за неподання
розрахунків по збору за забруднення навколишнього природного середовища
за  2002-2004 роки. Гр. ОСОБА_1  у своєму поясненні не зазначав у які саме
періоди (роки) він використовував власний транспорт як суб”єкт підприємницької
діяльності -фізична особа, як вбачається із змісту пояснення, в ньому лише
зазначено в теперішньому часі фразу «поставку товарів здійснюю своїм
транспортом ВАЗ 2108,номерний знак НОМЕР_1».

Аналіз наведеного вище дає висновок,
що нарахування збору за забруднення навколишнього природного середовища та
подання розрахунків такого збору пов”язано виключно із  конкретними
документальними доказами щодо наявності фактичних  обсягів використання пального відповідачем
саме як підприємцем, однак податковий орган не надав доказів в підтвердження
цього.

І навпаки, як вбачається із
матеріалів справи, зокрема, Рішення про результати  розгляду первинної скарги від
ІНФОРМАЦІЯ_3,  податковий  орган зробив висновок, що нарахування   зобов”язання по збору за забруднення
навколишнього природного середовища за 3-ій та
4-ий  кв. 2002 року в сумі  2 грн. та
дві фінансові  санкції у розмірі
170 грн. кожна за несплату   збору  за 2002 рік є безпідставним, оскільки  дане
нарахування  в акті перевірки  не підтверджене  жодним
документом,  який би  засвідчив про фактичні  обсяги викидів забруднюючих речовин
транспортними  засобами, які є у
власності ОСОБА_1

Таким чином, відсутні підстави для
застосування санкцій за неподання розрахунків збору за забруднення
навколишнього природного середовища в порядку п.п.17.1.1 п.17.1 ст.17 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами».

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України,
суд вправі постановою визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень
чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним
рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів суб'єкта у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на вищенаведене, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від ІНФОРМАЦІЯ_1   є обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Судові витрати в сумі 3 грн 40 коп
судового збору  присуджуються з
Державного бюджету України на користь позивача.

На підставі вищенаведеного,
керуючись п. 2-1, п.3, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71,
86, 87, 94, 98, 158, 160, 162, 163, 167
Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року №
2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від ІНФОРМАЦІЯ_1.

3.          Стягнути з Державного бюджету України
на користь Суб”єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1  (місце проживання:АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер ДРФО НОМЕР_2) 3 грн. 40 коп. - судового збору.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в
строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя