ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2007 р.

Справа  № 15/20-07-128А

11 год. 50 хв.
м. Одеса

Господарський суд
Одеської області у складі:

головуючого судді -                    Петрова В.С.

При секретарі -                             Стойковій М.Д.

За участю представників
сторін:

від
позивача -                   Родін С.М.,

від відповідача -              ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом Любашівської міжрайонної
державної податкової інспекції Одеської області до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2 про стягнення 1 481,93 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Любашівська
міжрайонна державна податкова інспекція Одеської області звернулась до
господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_2
податкової заборгованості в сумі 1481,93 грн., посилаючись на наступне.

Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_2, ідентифікаційний код  № НОМЕР_2, зареєстрований в Любашівській
міжрайонній державній податковій інспекції Одеської області як платник податків
та зборів (обов'язкових платежів) згідно заяви форми № 6-ОПП за №ІНФОРМАЦІЯ_1,
про що 02.07.1997 р. видано свідоцтво про державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи.

Згідно
з вимогами ст. 9 Закону України „Про систему оподаткування в Україні”, ст. 4,
ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами” СПД ОСОБА_2  зобов'язаний проводити сплату визначеної
та  узгодженої сум податкових зобов'язань
та штрафних санкцій.

Так,
Любашівською МДПІ встановлено, що СПД ОСОБА_2 має заборгованість по штрафним
санкціям в сумі 1480,00 грн., нарахованої згідно податкового
повідомлення-рішення за № НОМЕР_1 від 05.05.2005 р., прийнятого на підставі
акту перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкове безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності за №
НОМЕР_3 за порушення Закону  України  „Про
застосування  реєстраторів
розрахункових  операцій  в
сфері  то громадського харчування
та послуг”. Також залишок пені складає 1,93 грн.

На
підставі п.п. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
Любашівською МДПІ були надіслані перша податкова вимога № 1/129 від 08.07.2005
р. та друга податкова вимога № 2/335 від 12.10.2005 р.

Також
позивач зазначає, що відповідно до Закону України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
№ 2181-III від 21.12.2000 року (зі змінами та доповненими) Любашівською МДПІ
було винесено рішення № 17/24 від 01.12.2005 р. про стягнення коштів та продаж
активів СПД ОСОБА_2 в рахунок погашення його податкового боргу. При цьому
позивач посилається на п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України „Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами”, згідно якого активи платників податків можуть бути
примусово стягнуті в рахунок погашення його податкових зобов'язань  виключно за рішенням суду.

Крім
того, позивачем була надіслана СПД ОСОБА_2 претензія № 6 від 16.11.2006 р.
(вих. № 5890/10/10-05) щодо сплати податкового боргу по податкам і зборам
(обов'язковим платежам), на яку було отримано відповідь від 13.12.2006 р.

Ухвалою
господарського суду Одеської області від 17 січня 2007 р. відкрито провадження
в адміністративній справі № 15/20-07-128А та призначено передане судове
засідання.

Ухвалою
господарського суду Одеської області від 01.02.2007 р. у справі № 15/20-07-128А
закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду в
засіданні суду.

Під
час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просить суд стягнути з
відповідача заборгованість по штрафним санкціям в сумі 1481,93 грн., також на
підставі ст. 117 КАС України позивач просить суд вжити заходів забезпечення
погашення боргу шляхом накладення арешту на активи СПД ОСОБА_2

У
зв'язку з тим, що позивачем не обґрунтовано необхідність вжиття заходів
забезпечення погашення боргу шляхом накладення арешту на активи СПД ОСОБА_2, в
задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову
відмовлено.

Відповідач
з позовом не згоден з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну
заяву та у доповненнях до заперечень на позовну заяву, тому просить суд
відмовити у задоволенні позову. При цьому відповідач посилається на те, що
податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05.05.2005 р., на підставі якого
позивач просить стягнути суму штрафних санкцій в розмірі 1480,00 грн., прийнято
відповідачем з порушенням норм законодавства та не відповідає вимогам закону,
також відповідач зазначає, що позивачем пропущено строк на звернення до суду,
встановлений в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) згідно
ст. 258 Цивільного кодексу України.

У
зв'язку з набранням 01 вересня 2005 р. чинності Кодексом адміністративного
судочинства України господарський суд Одеської області зазначає, що згідно п. 6
розділу VII Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України
до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи,
підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального
кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за
правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши
пояснення представників сторін, дослідивши всі письмові докази, які містяться в
матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_2
зареєстрований  Любашівською
райдержадміністрацією Одеської області
ІНФОРМАЦІЯ_2  згідно заяви форми №
6-ОПП № ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 02.07.1997 р. видано свідоцтво про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи.

26
квітня 2005 року Балтською міжрайонною державною податковою інспекцією в
Одеській області було здійснено перевірку щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами
підприємницької діяльності у господарській одиниці за адресою: АДРЕСА_1 , що
належить СПД ОСОБА_2.

Проведеною
перевіркою встановлено порушення відповідачем вимог п. 1, п. 4, п. 2, п. 13 ст.
3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг”. За результатами вказаної
перевірки Балтською міжрайонною державною податковою інспекцією в Одеській
області складений акт від 26.04.2005 р. № НОМЕР_3, на підставі якого Балтською
міжрайонною державною податковою інспекцією в Одеській області 05.05.2005 р.
було прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про застосування до
відповідача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1480 грн.

В
судовому порядку вищевказане податкове повідомлення-рішення від 05.05.2005
року  відповідачем не було оскаржено, у
зв'язку з чим заперечення відповідача щодо неправомірності прийняття
відповідачем вказаного повідомлення-рішення до уваги суду не приймаються.

Згідно
ст. 25 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” суми фінансових санкцій, які
визначені статтями 17-24 цього Закону, підлягають перерахуванню суб'єктами
підприємницької діяльності до Державного бюджету України в десятиденний термін
з дня прийняття органами державної податкової служби України рішення про
застосування таких фінансових санкцій.

Так,
оскільки відповідач суму застосованих до нього штрафних (фінансових) санкцій не
сплатив, у нього виникла заборгованість по сплаті штрафних (фінансових) санкцій
в розмірі 1480,00 грн. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, згідно
облікової картки відповідача за відповідачем рахувалась недоїмка по пені в
розмірі 1,93 грн.

Проте,
оскільки відповідач посилається на пропуск позивачем строку на звернення до
суду, суд зазначає наступне.

Відповідно
до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Але
позивач звернувся до суду з адміністративною позовною заявою 16.01.2007 р.,
тобто після сплину встановленого законом річного строку для звернення до суду з
позовною заявою про стягнення з відповідача суми застосованих до нього
фінансових санкцій та пені. Так, податкове повідомлення-рішення про
застосування до відповідача фінансових санкцій було винесено 05.05.2005 р., а
сума застосованих санкцій підлягала сплаті в десятиденний термін з дня
прийняття вказаного повідомлення-рішення (до 15.05.2005 р.). Відтак, строк для
звернення позивача до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача суми
застосованих до нього фінансових санкцій закінчився 15.05.2006 р. Щодо вимог
про стягнення 1,93 грн. залишку пені, то зазначена пеня рахувалась за
відповідачем ще на початку 2005 року, тому строк на звернення позивача до суду
з такими вимогами також закінчився у 2006 році.

Відповідно
до ст. 102 Кодексу адміністративного судочинства України пропущений з поважних
причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за
клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Відповідно
до ч. 2 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд визнає
причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа
розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Однак,
позивач з клопотанням про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з
адміністративним позовом про стягнення з відповідача суми застосованих до нього
фінансових санкцій та пені до суду не звертався.

Відповідно
до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Частиною
1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при
вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України

Відповідно
до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює  докази, які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,  всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно
ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному
судочинстві є  будь-які фактичні
дані,  на підставі  яких
суд  встановлює  наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі,  та інші обставини,  що мають значення для правильного вирішення
справи.  Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків, письмових  і речових
доказів,  висновків експертів.

Враховуючи
вищевикладене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги Любашівської міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області
про стягнення з суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2  1 481,93 грн. задоволенню не підлягають у
зв'язку з пропуском встановленого законом строку для звернення до суду з такими
вимогами.

Керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У
задоволенні позовної заяви Любашівської міжрайонної державної податкової
інспекції Одеської області до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про
стягнення 1 481,93 грн. відмовити.

Постанова
суду може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Постанова
набирає законної сили в порядку ст.254 КАС України.

Повний
текст постанови складено 30.03.2007 р.

Суддя
Петров В.С.