КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2007                                                                                           № 38/503

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Григоровича О.М.

суддів:                                          Гольцової  Л.А.

Рябухи  В.І.

при секретарі:                     Решоткіній Т.О.

За участю представників:

позивача :Кисельов Ю.Ф. – директор, Репетько О.Г. (дов. від 23.01.07 №1);

відповідача 1 -Дутчак І.Д. (дов. від 26.09.06 №26/09-1);

відповідача2: Мальчук Н.М. (дов. від 10.01.07 №6/07),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного науково-виробничого підприємства "Термохолод"

на рішення Господарського суду м.Києва від 24.01.2007

у справі № 38/503 (Власов Ю.Л.)

за позовом                               Державне науково-виробниче підприємство "Термохолод"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Октопус Девелопмент груп"

Міжрегіональна академія управління персоналом (у формі акціонерного товариства закритого типу)

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Державне науково-виробниче підприємство “Термохолод” (далі-позивач) звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю “Октопус девелопмент груп” (далі-відповідач 1) та Міжрегіональної академії управління персоналом (у формі акціонерного товариства закритого типу) (далі-відповідач 2) з позовом (з врахуванням  уточнень позовних вимог) про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору купівлі-продажу об’єкта незавершеного будівництва від 21.07.03.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.01.07 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Скарга мотивована тим, що висновки суду є помилковими, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу від 21.07.03 не існувало предмета цього договору - об'єкта незавершеного будівництва готельно-житлового, офісного та банківського комплексу “Столиця”; спірний договір укладений з порушенням земельного законодавства та будівельних норм. Крім того, суд не надав правової оцінки договорам від 24.06.92 №1/1, від 17.12.93 №2/2, від 27.12.93 №3/3 та від 19.11.96.

Відповідач 1 у відзиві на апеляційну скаргу вважає її доводи безпідставними, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу – без задоволення.

Відповідач 2 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, просить залишити рішення суду без змін, а скаргу без задоволення.

Розглянувши мотиви апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

24.06.92 між ТОВ “Октопус девелопмент груп” та Київським науково-дослідним технологічним інститутом був укладений договір про спільну діяльність №1/1, відповідно до якого сторони зобов'язалися спільно діяти для будівництва інженерно-лабораторного корпусу загальною площею 8000 м. кв., а також прилеглих споруд, які будуть розташовані за адресою: місто Київ, вул. Кустанайська, 13, з їх подальшою експлуатацією сторонами.

Згідно ст.3 даного договору Київський науково-дослідний технологічний інститут зобов'язується: сприяти забезпеченню будівництва об'єкта будівельними матеріалами; на протязі 1 року і двох місяців після завершення будівництва об'єкта у відповідності до статті 2 даного договору, відшкодувати відповідачу 1 витрати, понесені на будівництво своєї частини, які розраховуються згідно з процентним відношенням отриманої Київським науково-дослідним технологічним інститутом площі.

В ст.4 договору передбачено, що відповідач 1 протягом 30 днів з моменту підписання даного договору відшкодує Київському науково-дослідному технологічному інституту витрати, понесені інститутом на підготовку будівництва об'єкту станом на 01.06.02 в сумі 1486920 крб. У витрати, які відшкодовуються відповідачем 1, входить дольова участь у будівництві комунального господарства, яке передається Державній адміністрації м. Києва в сумі 1840000 крб.

Відповідно до ст.5 договору після закінчення будівництва об'єкт є спільною дольовою власністю, при цьому долею відповідача 1 є інженерно-лабораторний корпус площею 7500 кв.м., долею Київського науково-дослідного технологічного інституту площа 500 кв.м. на 5 поверсі інженерно-лабораторного корпусу та тимчасова допоміжна споруда площею 1500 кв.м. Якщо Київський науково-дослідний технологічний інститут не виконає вказаних зобов'язань відповідно до ст.3 даного договору площа 500 кв. м. на 5 поверсі інженерно-лабораторного корпусу та тимчасова допоміжна споруда площею 1500 кв. м. перейде до відповідача 1 у рахунок погашення боргу.

Згідно з додатком №1 до договору про спільну діяльність щодо затрат, здійснених Київським науково-дослідним технологічним інститутом для відводу землі, проектування і будівництва інженерно-лабораторного корпусу, станом на 01.06.92 останнім були здійснені витрати на загальну суму 3326920 крб.

02.09.92 відповідачем платіжним дорученням №21 було перераховано на рахунок Київського науково-дослідного технологічного інституту 3326920 крб. за виконання робіт по підготовці будівництва інженерно-лабораторного корпусу.

Наказом Міністерства машинобудування військово-промислового комплексу і конверсії України від 05.05.93 №260 "Про реорганізацію Київського науково-дослідного технологічного інституту", Київський науково-дослідний технологічний інститут було реорганізовано в Київське спеціальне конструкторсько-технологічне бюро "Дніпро" Мінмашпрому України (далі-КСКТБ “Дніпро”).

17.12.93 між відповідачем 1 та КСКТБ "Дніпро" був укладений договір №2/2 про уступку права дольової частини в будівництві інженерно-лабораторного корпусу, згідно якого КСКТБ "Дніпро" уступило відповідачу 1 свою долю в будівництві інженерно-лабораторного корпусу, розташованого за адресою: місто Київ. вул. Кустанайська, 13, яка належить йому за договором від 24.06.92 №1/1 (500 м.кв. на 5 поверсі та тимчасову допоміжну споруду площею 1500 м.кв.). Згідного ст.2 вказаного договору КСКТБ "Дніпро" уступає відповідачу 1 на підставі ст.30 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою, яка відведена під будівництво об'єкта рішенням Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 22.09.87 №940-46.

Статтею 3 вказаного договору встановлено, що він є додатком до договору від 24.06.92 №1/1, та ні за яких обставин не може відмінити його положень.

27.12.93 між відповідачем 1 та КСКТБ "Дніпро" був укладений договір №3/3 про уступку дольової частини в будівництві інженерно-лабораторного корпусу, відповідно до якого відповідач 1 повертає КСКТБ "Дніпро" його долю в будівництві інженерно-лабораторного корпусу, розташованого за адресою: місто Київ, вул. Кустанайська, 13, яка належить йому за договором від 24.06.92 №1/1, та яка була анульована за договором від 17.12.93 №2/2.

18.05.95 Міністерство машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України листом №15/3-3-153 дало згоду на вилучення земельної ділянки з користування КСКТБ “Дніпро”, яка була надана останньому рішенням Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 22.09.87 №940-46 і передачу її відповідачу 1 в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 55 років для будівництва лабораторно-виробничого корпусу по вул. Кустанайській, 13 у місті Києві.

19.11.96 між КСКТБ “Дніпро” та відповідачем 1 був укладений договір про припинення спільної діяльності, відповідно до якого сторони погодились розірвати договір про спільну діяльність від 24.06.92 №1/1.

Статтею 2 цього договору передбачено, що з одного боку відповідач 1 не буде вимагати від КСКТБ “Дніпро” відшкодування частини вартості інвестованої відповідачем 1 в будівництво споруди за адресою місто Київ, вул. Кустанайська, 13, а з іншого боку, враховуючи те, що КСКТБ “Дніпро” не вносило в будівництво ніяких активів, воно у майбутньому ніяким чином не буде претендувати на частину власності вищевказаної споруди, а також підіймати питання спільної експлуатації або володіння даним об'єктом.

Згідно ст.3 договору сторони підтвердили, що з моменту його підписання всі положення договору про сумісну діяльність від 24.06.92 №1/1 остаточно припинили свою дію.

В ст.4 договору сторони зафіксували відсутність один до одного будь-яких претензій, які стосуються питань власності та майнових відносин.

Вказаний договір у встановленому порядку недійсним не визнаний.

08.11.01 Київською міською радою було прийнято рішення №82/1516, яким було погоджено відповідачу 1 місце розташування готельно-житлового, офісного та банківського комплексу “Столиця” на вул. Кустанайській, 13 в місті Києві. Вказане рішення не оспорене і на час розгляду справи є чинним.

21.07.03 між відповідачами був укладений договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва, відповідно до умов якого відповідач 1 передав у власність відповідачу 2 об'єкт незавершеного будівництва готельно-житлового, офісного та банківського комплексу “Столиця” (далі - об'єкт), який знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Кустанайська, 13, на земельній ділянці площею 9873 кв.м., а відповідач 2 прийняв об'єкт і зобов'язався сплатити за нього ціну відповідно до умов договору.

Факт передачі об’єкта за зазначеним договором та сплати за нього коштів підтверджується  актом приймання-передачі об'єкта незавершеного будівництва від 28.07.03 №1

27.09.05 Київською міською державною адміністрацією було прийнято розпорядження №1795 “Про припинення юридичної особи спеціального конструкторсько-технологічного бюро “Дніпро”, яким КСКТБ “Дніпро” було припинене шляхом приєднання до державного науково-виробничого підприємства "Термохолод".

Підставами для визнання недійсним укладеного між відповідачами договору купівлі-продажу від 21.07.03 позивач вважає (з врахуванням уточнень позовних вимог) порушення, внаслідок укладення договору, його права господарського відання державним майном - частиною об’єкта  по  вул. Кустанайській,13 в місті Києві, що був предметом спірного договору і право на який виникло у позивача як правонаступника КСКТБ “Дніпро”. Тому такий договір є недійсним на підставі ст.48 Цивільного кодексу УРСР.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з наступного.

На момент укладення та виконання спірного договору був чинним Цивільний кодекс Української РСР (далі - ЦК УРСР) 1963 року.

Згідно п. 4 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України 2003 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Таким чином, до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення ЦК УРСР 1963 року.

Частиною 1 ст. 48 ЦК УРСР встановлено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Згідно з ст.1 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи можуть звертатись до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорених прав та інтересів.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено матеріалами справи, уклавши 19.11.96 договір про припинення спільної діяльності, сторони погодились розірвати договір про спільну діяльність від 24.06.92 №1/1, і в ньому зазначено, що КСКТБ “Дніпро” ніяким чином не буде претендувати на частину власності спірного об’єкта та підіймати питання його спільної експлуатації або володіння, оскільки не вкладало у будівництво будь-яких активів.

Таким чином, позивач, як правонаступник КСКТБ “Дніпро”, не набув прав на частину об’єкта, який є предметом укладеного 21.07.03 між відповідачами договору купівлі-продажу. Будь-яких інших доказів, підтверджуючих наявність у позивача права власності, господарського відання на спірний об'єкт позивачем не надано.

Отже, позивачем не доведено порушення з боку відповідачів його прав та інтересів внаслідок укладення спірного договору.

Давши належну оцінку обставинам справи, суд першої інстанції прийшов до мотивованого висновку про відсутність підстав для визнання спірного договору недійсним і прийняв відповідне рішення.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, а тому не є підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення.

За таких умов рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.07 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105  Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.07 у справі №38/503 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного науково-виробничого підприємства “Термохолод” –  без задоволення.

2. Матеріали справи №38/503 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Григорович О.М.

Судді                                                                                          Гольцова  Л.А.

Рябуха  В.І.

20.04.07 (відправлено)