ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.04.07 р.                                                                               Справа № 40/86

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма Уран” м. Донецьк

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „Іллот” м. Маріуполь

про стягнення 36356 грн. 36  коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача Стасовська Е.Н. - керівник

від відповідача не з’явився

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлені вимоги про стягнення боргу в сумі 31301 грн. 76 коп., пені в сумі 1924 грн. 42 коп., штрафу в сумі 1565 грн. 09 коп., процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 1565 грн. 09 коп. згідно договору поставки № 433 від 24.10.06р.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України.

Відповідач позов визнав у повному обсязі по викладеним у відзиві обставинам, однак згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З’ясувавши  фактичні  обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представника позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 24.10.06р. між товариством з обмеженою відповідальністю „Фірма Уран” та товариством з обмеженою відповідальністю „Іллот” був укладений договір поставки № 433.

На виконання п. 1.1 договору № 433 позивач здійснив постачання на адресу відповідача продукції на загальну суму 31301 грн. 76 коп.

Факт постачання продукції підтверджується квитанцією накладною № 2046 від 14.11.06р., рахунком № 2046 від 14.11.06р., довіреністю серії ЯМЛ № 451968 від 07.11.06р.

Згідно п. 3.1 укладеного між сторонами договору відповідач здійснює 100% попередню оплату продукції. У випадку постачання товару без попередньої оплати відповідач проводить оплату на протязі 3 днів з моменту постачання.

Відповідач свої зобов’язання не виконав, продукцію отримав на загальну суму 31301 грн. 76 коп., однак її оплату не провів, внаслідок чого за ним утворився борг в сумі 31301 грн. 76 коп., який позивач намагається стягнути.

Відповідно до п. 5.2 договору у випадку порушення договірних умов щодо оплати продукції відповідач повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої своєчасно суми за кожний день прострочення та сплачує штраф у розмірі 5% від суми відвантаженої та своєчасно несплаченої продукції.

Оскільки мало місце несвоєчасне виконання грошових зобов’язань, позивачем пред’явлені вимоги щодо стягнення з відповідача пені в сумі 1924 грн. 42 коп. за період з 17.11.06р. по 28.03.07р., штрафу в сумі 1565 грн. 09 коп., процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 1565 грн. 09 коп. з 17.11.07р. по 28.03.07р.

За своєю правовою природою між сторонами укладено договір поставки.

Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов’язань, а саме майново-господарських зобов’язань згідно зі статтями 173, 174, 175 ГК України (статтями 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов’язковим для виконання сторонами.

У силу частини першої ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона – постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні – покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього  певну грошову суму.

Господарський кодекс України чітко встановлює, що сторонами договору поставки можуть бути суб’єкти господарювання, вказані у п.п. 1,2 частини другої ст.55 ГПК України.

Як свідчать докази по справі, сторони є суб’єктами господарювання у розумінні ст. 55 ГК України.

За такими обставинами, позов щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 31301 грн. 76 коп. обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки мало місце прострочення виконання основного зобов’язання, позов щодо стягнення з відповідача пені в сумі 1924 грн. 42 коп. за період з 17.11.06р. по 28.03.07р. та штрафу в сумі 1565 грн. 09 коп. також обґрунтовано та підлягає задоволенню.

У задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 1565 грн. 09 коп. з 17.11.07р. по 28.03.07р. слід відмовити, оскільки:

-          відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами може бути встановлений договором, законом або іншим актом цивільного законодавства;

-          під чужими грошовими коштами в ст. 536 ЦК України розуміються, зокрема, кошти, отримані в порядку попередньої оплати товарів, робіт, послуг. Але загальне правило, яке б встановлювало розмір процентів, не передбачено, хоч відповідно до ч.1 ст. 536 ЦК України проценти за користування чужими грошовими коштами застосовуються завжди: лише за договором між фізичними особами допускається виключати застосування процентів за користування чужими грошовими коштами. За таких умов до відносин з приводу нарахування процентів слід за аналогією застосовувати ч. 1 ст. 1048 ЦК України, відповідно до якої у випадках, коли договором не встановлено інший розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку;

-          згідно п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором;

-          стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами сторонами не передбачено в договорі.

Витрати по держмиту та забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних  вимог за приписами частини п’ятої ст. 49 ГПК України.

Суддя може оголосити в судовому засіданні тільки вступну та резолютивну частини рішення за наявності згоди на це представників як позивача, так і відповідача, присутніх у засіданні. А в разі присутності представника лише однієї сторони - за згодою цього представника. Позивачем надана така згода, тому судом оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення по справі.

На підставі викладеного керуючись ч. 2 ст. 9, ст. ст. 526, 536, 625, ч. 2 ст. 712 ЦК України 2003 року, ст. ст. 55, 193, 202, 230, 231, 232, 264, 265 ГК України, ст. ст. 43, 44, частиною п’ятою ст. 49, ст. ст. 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Іллот”, 87549, м. Маріуполь, Донецька область, бульвар Шевченка, 79/17, ід. код 33560379, р/р 1084 в МФ Приватбанку м. Маріуполя, МФО 335429, на користь:

- товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма Уран”, 83114, м. Донецьк, вул. Університетська, 80, ід. код 24802905, р/р 0882 в філії „Київське відділення Промінвестбанку” м. Донецьк, МФО 334271, борг в сумі 31301 грн. 76 коп., пеню в сумі 1924 грн. 42 коп., штраф в сумі 1565 грн. 09 коп., витрати по держмиту в сумі 347 грн. 91  коп., витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 112 грн. 92 коп., видавши наказ.

3.У задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 1565 грн. 09 коп. відмовити.

4.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 03.05.07р.

Суддя