ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.07
р.
Справа № 31/364а

Господарський суд Донецької області
у складі головуючого судді Ушенко Л.В.

при секретарі судового засідання
Лазебній Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
матеріали за позовною заявою

Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 с. Сніжне

До Державної податкової інспекції в
м. Сніжному

про визнання недійсним податкового
повідомлення -рішення НОМЕР_1 від 26.10.05р.

За участю сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 - довіреність
від 26.05.05р.

Від відповідача: Строганова О.Ф. -
довіреність від 10.01.07р.

Сафонова  Т.Г. - довіреність від
12.01.07р.

СУТЬ СПОРУ:

Приватний підприємець ОСОБА_1
звернувся з позовом до ДПІ у м. Сніжне про визнання недійсним податкового
повідомлення -рішення НОМЕР_1 від 26.10.05р., прийнятого Торезькою ОДПІ.

14.12.06р. за даним позовом було
порушено адміністративне провадження відповідно до п.6 розділу „Прикінцевих та
перехідних положень” КАС України.

10.04.07р. позивач змінив позовні
вимоги, зменшивши обсяг вимог і просить визнати недійсним податкове
повідомлення-рішення Торезької ОДПІ від 26.10.05р. НОМЕР_1 лише в частині
застосування штрафних санкцій у сумі 40931 грн., нарахованих на суму податкових
зобов'язань з ПДВ відповідно до п. 17.1.3. ст. 17 Закону України „Про порядок
погашення зобов'язань  платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами”. В обґрунтування вимог позивач
посилається на те, що перевірка його діяльності здійснена Сніжнянським
відділенням Торезької ОДПІ без його участі, в зв'язку з чим не були надані під
час перевірки всі необхідні документи, а його дружина не мала повноважень на
підписання документів і він не уповноважував її представляти його інтереси під
час перевірки.

В додаткових поясненнях, наданих в
процесі розгляду справи, позивач та його представник ОСОБА_2 посилались на те,
що під час розгляду скарг на податкове повідомлення-рішення, яке було прийняте
за результатами перевірки, до податкової інспекції надавались документи, які не
були враховані під час перевірки, однак ці документи не були прийняти до уваги,
а скарги залишені без задоволення. Позивач наполягає на тому, що він не
отримував повідомлення про перевірку, не був ознайомлений в установленому
порядку з актом перевірки і його підписувала від його імені дружина, яка не
мала відповідних повноважень на це.

Додатковий акт до перевірки
складений ОДПІ по ксерокопіям документів, які надала його дружина та на підставі
матеріалів зустрічної перевірки і фактично додаткова перевірка не проводилась.

Оскільки на момент розгляду справи
донарахований податок на додану вартість у сумі 84862 грн., був погашений в
рахунок бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2005 р., то позивач просить
визнати недійсним спірне податкове повідомлення -рішення лише в частині
застосування штрафних санкцій у сумі 40931 грн., яка обліковується по особовому
рахунку в ДПІ у м. Сніжному, яка є правонаступником Торезької ОДПІ щодо
Сніжнянського  відділення, на базі якого
була створена ДПІ у м. Сніжне.

Відповідач - ДПІ у м. Сніжне проти
позову заперечує, зважаючи на те, що перевірка була проведена правомірно,
документи від імені позивача надала його дружина і ці документи були враховані
під час перевірки.

Під час перевірки було встановлено
порушення підприємцем вимог п. 7.2.4 Закону України „Про податок на додану
вартість”, в результаті чого ним завищенний податковий кредит по операціям з ПП
“Донбасс-Екотехносервіс” та ПП “Дельта-Д” за жовтень, листопад- грудень 2004 р.
на загальну суму 84862 грн.

Провадження у справі зупинялося
відповідно до п.4 ч.2 ст.156 КАС України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача
господарським судом встановлено наступне.

В квітні 2005р. Торезькою ОДПІ
проведена планова документальна перевірка дотримання податкового законодавства
приватним підприємцем ОСОБА_1 за період з 14.05.04р. по 31.12.04р., за
результатами якої складено акт перевірки НОМЕР_2 від 21.04.05р.

В акті зазначено, що перевірка
проведена з відома та у присутності приватного підприємця ОСОБА_1 і що про
перевірку приватний підприємець був повідомлений листом НОМЕР_3 від 21.03.05р.
і про ознайомлення з актом наявний підпис від імені підприємця. Актом перевірки
зафіксоване порушення вимог ст. 13 Декрету КМУ „Про прибутковий податок” та
п.7.4.5 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” за жовтень 2004р.
(відсутня податкова накладна на суму ПДВ 784 грн. по операціям з ПП
„Дельта-Д”).

12.05.2005р. Торезька ОДПІ
повідомила підприємця про те, що після проведення перевірки отримані матеріали
з Деснянського районного суду м. Києва про визнання недійсним свідоцтва
платника ПДВ ПП „Дельта-Д” та рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька
про анульовання свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ ПП
“Донбасс-Екотехносервіс” і посиланням на п.1 ст.11 Закону України „Про державну
податкову службу в Україні” просила надати для проведення позапланової
документальної невиїзної перевірки пояснення та копії податкових накладних та
копії книги придбання за перевірений період.

17.05.05р. витребувані документи та
пояснення були надані.

31.05.05р. Торезька ОДПІ склала
доповнення до акту НОМЕР_4 „Про донарахування ПДВ за жовтень, листопад та
грудень 2004р.”

В даному доповненні зазначено, що
працівниками ОДПІ на підставі ст.11 Закону України „Про державну податкову
службу в Україні” проведена позапланова невиїзна перевірка та складено
доповнення до акту документальної перевірки НОМЕР_2 від 21.04.05р. з питання правильності
нарахування ПДВ за жовтень, листопад та грудень 2004 р. по угодам з ПП
„Донбас-Екотехносервіс” та ПП „Дельта-Д”.

Доповнення до акту складено на
підставі документів, пов'язаних із анулюванням свідоцтв платників ПДВ ПП
„Донбас-Екотехносервіс” та ПП „Дельта-Д”, копій податкових накладних, виписаних
цими підприємствами, книги обліку придбань.

В додатку до акту зазначено, що в
порушення п.7.2.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”
підприємцем завищений податковий кредит за жовтень-листопад 2004р., що
спричинило заниження податкових зобов'язань з ПДВ на загальну суму 84881,95
грн.

Причиною порушення є включення
позивачем до складу податкового кредиту в жовтні-грудні 2004р. ПДВ по
податковим накладним, виданим ПП „Дельта-Д” та ПП „Донбасс-Екотехносервіс”, чиї
свідоцтва платників ПДВ були анульовані з 7.03.2003р. та з 26.07.02р.
відповідно, що підтверджується актами анулювання та рішеннями Деснянського
районного суду м. Києва від 25.08.2004р. про визнання недійсними державної
реєстрації юридичної особи та свідоцтва платника ПДВ ПП „Дельта-Д” та рішеням
Куйбишевського районного суду м. Донецька від 26.07.02р. про визнання
недійсними статутних документів та свідоцтва платника ПДВ ПП
„Донбасс-Екотехносервіс”.

Відповідно до п.7.2.4 ст.7 Закону
України „Про податок на додану вартість” право на нарахування податку та
складання податкових накладних надається виключно особам, які зареєстровані як
платники податку у порядку, передбаченому ст..9 цього Закону.

Оскільки податкові накладні були
видані позивачу ПП „Дельта-Д” та ПП „Донбасс-Екотехносервіс” як  особами, які вже не були зареєстровані як
платники ПДВ і не мали права на виписування податкових накладних, тому
прийняття цих податкових накладних до обліку і включення ПДВ по цим податковим
накладним до складу податкового кредиту в жовтні-грудні 2004р. є порушенням з
боку позивача вимог п.7.2.4 та 7.4.5 ст. 7 Закону України „Про податок на
додану вартість”.

Разом з тим, господарський суд
вважає, що ДПІ неправомірно, на підставі доповнення до акту НОМЕР_4 від
31.05.2005р., прийняла податкове повідомлення-рішення, яке є предметом спору в
частині застосування штрафних санкцій з ПДВ у сумі 40931 грн. з огляду на
наступне.

Відповідно до п.4.2.2 ст.4 Закону
України „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового
зобов'язання платника податків у разі наявності обставин та підстав визначених
в абз. „а”-„г” п.4.2.2 ст.4 зазначеного Закону, зокрема за результатами даних
документальних перевірок результатів діяльності платника податків, якщо вони
свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань,
заявлених в деклараціях (абз. „б” п.4.2.2 ст.4 Закону), та якщо внаслідок проведення
камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки в поданій
платником ПДВ податковій декларації, які призвели до заниження або завищення
податкового зобов'язання (абз „в” п.4.2.2 ст.4).

Згідно податкового
повідомлення-рішення від 26.10.05р. НОМЕР_1, податкове зобов'язання з ПДВ у
сумі 84962 грн. та штрафна санкція у сумі 40931 грн. визначене за порушення
п.7.2.4 ст.7 та п.9.8 ст.9 Закону України „Про податок на додану вартість”  на підставі акту перевірки  НОМЕР_4 від 31.05.05р.

За даним номером значиться
доповнення до акту документальної перевірки              НОМЕР_2 від 21.04.05р., однак
Законодавством не передбачено складання такого документу за результатами
проведеної самостійної позапланової документальної перевірки.

Більше того, відповідач в своїх
письмових (вих. НОМЕР_5 від 04.04.07р.) та усних поясненнях стверджував, що
доповнення до акту перевірки складено за результатами проведеної позапланової
документальної невиїзної перевірки, про що також зазначено в самому доповнені до
акту НОМЕР_4 від 31.05.05р. (т.1 а.с. 12).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.11 Закону
України „Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової
служби у випадках в межах компетенції та у порядку, встановленими законами
України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі
поданих декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і
сплатою податків та зборів незалежно від способу їх подачі), а також планові та
позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і
сплати податків.

Таким чином, ДПІ мала право
здійснити невиїзну перевірку лише у випадках, передбачених законами України.

Випадки та підстави визначення
податкових зобов'язань контролюючими органами за результатами проведення
невиїзних документальних перевірок, пов'язаних з нарахуванням податків та
зборів передбачені в абз. „в” п.4.2.2 ст.4 Закону України „Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” та ст..7 Закону України „Про податок на додану вартість”,
однак в даній справі такі обставини відсутні.

За результатами перевірки
самостійний акт перевірки не складався.

Господарський суд вважає, що
відповідач не дотримався вимог закону і визначив податкові зобов'язання та
штрафні санкції позивачу посиланням на п.”б” п.4.2.2 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” на підставі документу, який не може бути визнаний судом як
належний документ, а отже і факт порушення податкового законодавства,
зазначений в ньому є таким, що встановлений з порушенням вимог Закону.

Відповідач не був позбавлений права
здійснити позапланову виїзну документальну перевірку при наявності підстав,
передбачених в ч.6 ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в
Україні” та з дотриманням порядку, визначеного ст. 11-1, 11-2 цього Закону, в
т.ч. і за заявою платника податків, однак зазначеним правом не скористався.

Суд, також зазначає, що відповідач
здійснив в квітні 2005р. документальну виїзну планову перевірку, за
результатами якої склав акт перевірки НОМЕР_2 від 21.04.05р. за період з
14.05.04 р. по 31.12.04р. і повторне проведення перевірки в межах цього періоду
можливе лише за рішенням вищестоящого податкового органу при наявності підстав,
передбачених ст..11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”.

Суд, також враховує, що при
проведені перевірок документи надавала дружина підприємця, оскільки підприємець
в той час знаходився у відрядженні по основному місцю роботи, первинні
документи фактично підписані від імені позивача як СПД його дружиною ОСОБА_2,
яка не мала повноважень на це.

Оскільки позивачем оспорюється
податкове повідомлення-рішення від 26.10.2005р. НОМЕР_1 лише в частині
застосування штрафних санкцій у сумі 40931 грн. (сума податку 84862 грн.
погашена за рахунок бюджетного відшкодування ПДВ і позивач з цим погодився,
змінивши позовні вимоги), то вимоги позивача в цій частині підлягають
задоволенню.

Судові витрати у справі-судовий
збір 3 грн. 40 коп. підлягають стягненню з коштів державного бюджету на користь
позивача.

Керуючись ст. 7 Закону України „Про
податок на додану вартість”, ст.4 закону України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами”, ст. 11, 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в
Україні”, ст. 2, 17, 72, 86, 94, 158-163, 167, 185-186, 254 КАС України,
господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов приватного підприємця ОСОБА_1,
м. Сніжне до ДПІ у м. Сніжне про визнання недійсним податкового повідомлення
-рішення Торезької ОДПІ НОМЕР_1 від 26.10.05р. в частині застосування штрафних
санкцій з ПДВ у сумі 40931 грн. задовольнити.

Визнати недійсним податкове
повідомлення-рішення Торезької ОДПІ від 26.10.05р. НОМЕР_1 в частині
застосування штрафних санкцій з ПДВ у сумі 40931 грн.

Присудити на користь приватного
підприємця ОСОБА_1 витрати по сплаті
судового збору - 3 грн. 40 коп. з державного бюджету України.

В судовому засіданні була оголошена
резолютивна частина постанови. Повний текст складено 16.04.07р.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але
апеляційна скарга не була подана у визначений строк, постанова суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Про апеляційне оскарження постанови суду подається заява.
Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до
адміністративного суду апеляційної інстанції через господарський суд Донецької
області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає,
до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду
подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна
скарга  може  бути
подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя