ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2007 р.
Справа № 10/221-4328

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Півторака М.Є.

при секретарі судового засідання  Єднаку О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства «Ковалівський спиртовий завод», с. Ковалівка, Монастириського району Тернопільської області

до відповідача  : Бучацької міжрайонної податкової інспекції (Монастириського відділення), м. Монастириськ, вул. Шевченка, 19 Тернопільської області

За участю представників :

позивача: Тилищак І.М, - провідний юрисконсульт, доручення № 415 від 30.11.2006р.;

відповідача : Гладиш А.С. –завідувач юридичного сектору Бучацької МДПІ, довіреність № 98 від 06.04.2006р.

В судовому засіданні представникам позивача та відповідача  роз'яснено належні їм права і обов'язки, передбачені ст. 49, 51, 54, 59, КАС України.

За відсутності відповідного  клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи :

До господарського суду Тернопільської області звернулося з позовом Державне підприємство «Ковалівський спиртовий завод», с. Ковалівка Монастириського району Тернопільської області до Бучацької міжрайонної податкової інспекції (Монастириське відділення), м. Бучач, вул. Шевченка, 19 Тернопільської області про скасування податкового повідомлення-рішення Бучацької МДПІ від 16.10.2006р. № 92//0; яким позивачу занижено заявлену суму бюджетного відшкодування по декларації за липень 2006 року на суму 52 757,00 грн.; витрати по сплаті державного мита та послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу просить покласти на відповідача по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що підприємство не порушило вимог чинного законодавства України, в т. ч. Закону України «Про податок на додану вартість», посилаючись на  оскаржуване податкове повідомлення-рішення, податкові накладні, платіжні доручення, договори купівлі –продажу та поставки товарів, Акт перевірки  Бучацької МР ДПІ від 10.10.2006р. № 162-23/00375059, інші матеріали.

У судовому засіданні та у представленому запереченні від 09.11.2006 року №2164 Бучацька міжрайонна податкова інспекція (Монастириське відділення)   адміністративного позову не визнає , вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає.

Стверджує, що ДП «Ковалівський спиртовий завод»завищено заявлену суму бюджетного відшкодування в розмірі 11 272, 78 грн., що є порушенням пп.7.7.2, п. 7.2, пп. 7.7.5 п. 7.7, пп. 7.8.1, п. 7.8 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”; завищено заявлену суму бюджетного відшкодування в розмірі 41484, 22 грн., що є порушенням п.1.8, п.1.4, ст. 1; п. п. 7.2.3 п.7.2, п. п. 7.4.1 п.7.4, п. п. 7.7.5 п.7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” та просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до статті 150 КАСУ у судових засіданнях оголошувалась перерва до 15 год.  30 листопада 2006 року та 09 годин 45 хвилин 26 грудня 2006 року.

Представник позивача позовні вимоги підтримує.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та  заперечення представника відповідача, оцінивши представлені докази в їх сукупності, господарський суд встановив наступне:

Бучацькою міжрайонною податковою інспекцією (Монастириське відділення) в період з 13.09.2006р. по 26.09.2006р. проведено перевірку ДП «Ковалівський спиртовий завод», за результатами якої складено Акт про результати виїзної позапланової документальної перевірки фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Ковалівський спиртовий завод»з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень місяць 2006 року за № 162-23/00375059 від 10 жовтня 2006 року.

На підставі даного Акту перевірки 16.10.2006р. Бучацькою міжрайонною податковою інспекцією (Монастириське відділення) винесено податкове повідомлення-рішення № 92//0, згідно якого  зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 52 757 грн.

Вважає , що  ДП «Ковалівський  спиртовий завод»в порушення Закону України  “Про податок на додану вартість” включено до складу податкового кредиту суми податку, які у відповідних звітних періодах його постачальниками не були задекларовані до сплати та не були сплачені до бюджету.

Як зазначено в повідомленні-рішенні, підставою для його прийняття є акт № 162-23/00375059 від 10.10.2006 р., оформлений за результатами перевірки проведеної на предмет достовірності нарахування Державним підприємством "Ковалівський спиртовий завод" суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень  2006 р..

Як стверджує позивач, підставою для зменшення бюджетного відшкодування в сумі 52 757,00 грн., згідно акту виїзної позапланової перевірки № 162-23/00375059 від 10.10.2006р., стали допущені підприємством порушення п.1.8.,п. 1.4, ст. 1, п.п.7.7.2., п.п.7.7.5 п.7.7, п.п.7.8.1 п.7.8, п.п.7.2.3 п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (далі Закон про ПДВ), а саме підприємством зайво включено до бюджетного відшкодування в липні 2006р.: 11 272,78 грн. податку на додану вартість, сплаченого Закритому акціонерному товариству «Калина ЛТД»за отримані паливно-мастильні матеріали, згідно платіжних доручень: №919 від 10.04.2006р. на суму 6430,15 грн. та ПДВ -1071,69 грн.; №7 від 26.04.2006р. на суму 40 000,00 грн. та ПДВ –6666, 67 грн.; №16 від 27.04.2006р. на суму 7206,40 та ПДВ –1201, 08 грн.; №35 від 06.05.2006р. на суму 4000,00 грн. та ПДВ –666,67 грн.; №1015 від 17,05.2006р. на суму 6000,00 грн. та ПДВ –1000,00 грн.; №70 від 26.05.2006р. на суму 4000,00 грн. та ПДВ –666,67 грн.; 30 078, 02 грн. податку на додану вартість, сплаченого за поставку меляси Відкритому акціонерному товариству «Цукропроммеханізація», у відповідності до укладеного договору-постачання між даними підприємствами від 14.06.2006р. №16/0406-1612, згідно з яким «продавець»(ВАТ «Цукропроммеханізація») продає товари партіями на умовах EXW франко-резервуар продавця ВАТ «Горохівський цукровий завод»Волинської області; 11 406, 20 грн. податку на додану вартість, сплаченого за поставку меляси Товариству з обмеженою відповідальністю «Тріанон»,  у відповідності до укладеного договору постачання №23 від 31.05.2006р., згідно з яким «продавець»(ТзОВ «Тріанон») продає товар окремими партіями на умовах EXW франко-резервуар продавця цукрові заводи Рівненської області (Гнідавський цукровий завод) та ВАТ «Горохівський цукровий завод»Волинської області.

Позивач не погоджується з доводами інспекції та просить суд врахувати, що: 11 272, 78 грн. ПДВ, сплачені постачальникам в квітні –травні  2006р., правомірно включені до податкового кредиту в липні 2006 р., у зв’язку з тим, що податкові накладні від постачальників отримані підприємством в червні 2006р.; 30 078, 02 грн. ПДВ правомірно підприємством включено до бюджетного відшкодування в липні 2006р., так як оплата ВАТ «Цукропроммеханізація» за поставлену мелясу, яка проводилася підприємством в червні 2006р., а оскільки одержані підприємством податкові накладні оформлені належним чином, тому порушення п.п. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7 Закону про ПДВ не допускалося; 11 406, 20 грн. ПДВ підприємством включено до податкового кредиту на підставі належним чином оформлених накладних, виданих ТзОВ "Тріанон".

Відповідно до пп. 1.8 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість»(надалі Закон), який визначає платників податку на додану вартість, об’єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету, бюджетне відшкодування –сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Закон визначає платника податку, як особу, що згідно з цим Законом зобов’язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особу, яка імпортує товари на митну територію України.

Згідно з вимогами пп. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

Законом зазначено, а саме пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7, що протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних.

Відповідно до положень до пп. 7.7.7 п. 7.7 ст. 7 Закону встановлено, що якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає  платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у надані бюджетного відшкодування.

Як свідчать матеріали справи, позивачу за результатами перевірок зменшено суму бюджетного відшкодування  за липень 2006 року  в розмірі   52 757,00 грн.

Як було встановлено в ході позапланової перевірки з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2006 року позивачем до податкового кредиту включено суми податку на додану вартість згідно податкових накладних, які виписані ВАТ «Цукропромеханізація»та ТзОВ «Тріанон»на виконання договорів постачання від 14.06.2006р. №16/0406-1612 та від 31.05.2006р. №23. Суми податку на додану вартість по зазначених податкових накладних відображені в реєстрі придбаних товарів.

Згідно отриманої інформації від Васильківської ОДПІ ВАТ «Цукропромеханізація»у липні 2006 року у відповідності до поданої декларації з ПДВ відповідні суми ПДВ до бюджету не сплачувало. Крім того, з метою дослідження походження меляси по ланцюгу її придбання 25.09.2006р. у Васильківську ОДПІ  було направлено відношення №1684/23/125 з проханням провести зустрічну перевірку. Лист з аналогічним проханням було направлено й ВАТ «Цукропромеханізація», але на даний час відповідей не отримано.

З метою дослідження походження меляси по ланцюгу її придбання у ДПІ в м. Рівне було направлено відношення з проханням проведення зустрічної перевірки ТзОВ «Тріанон». Згідно отриманої відповіді, провести перевірку неможливо, оскільки місцезнаходження ТзОВ «Тріанон»не встановлено.

Враховуючи викладене, податковим органом зроблений висновок, що ДП «Ковалівський спиртовий завод»в порушення пп. 7.2.3 п. 7.2, пп. 7.4.1 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5, пп. 7.2.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»віднесено до складу податкового кредиту податкові накладні, виписані ВАТ «Цукропроммеханізація»та ТзОВ «Тріанон», оскільки суми податку на додану вартість, віднесені до податкового кредиту і пред’явлені покупцем товарів до відшкодування з бюджету не знаходять підтвердження податковими зобов’язаннями продавця цих товарів, а податкова накладна не виконує своїх законодавчо-встановлених функцій.

Вважає, що ДП «Ковалівський спиртовий завод»,  зависило суму податкового кредиту за липень 2006 року та відповідно до пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»і суму бюджетного відшкодування за липень місяць 2006 року на 41 484,22 грн.

Виходячи з норм Закону України «Про податок на додану вартість» та дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що твердження Бучацької міжрайонної податкової інспекції Тернопільської області (Монастирське відділення), викладенні в Акті перевірки та у заперечені на позов не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та спростовуються наступним.

Підпункт 7.2.4, 7.2.6 статті 7 Закону передбачає, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платник податку на додану вартість, податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги) та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до пп. 7.7.1 п. 7.1 ст. 7 Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання згідно звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків, або дата отримання податкового накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно норм Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податків в звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обороту) і основних фондів або нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

До складу податкового кредиту звітного періоду відносяться суми податку, сплачені в ціні товару при їх придбанні або при одержанні послуг по визначених цінах, якщо платник податку мав підстави включити витрати на придбання товару чи одержання послуг до складу валових витрат, до яких п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»відносить суми будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

При цьому, для вказаного віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару чи послуг до податкового кредиту платника податку, який придбав товар або отримав послуги Законом України «Про податок на додану вартість»не передбачено умов про сплату цих сум до бюджету. Статтею 7 Закону передбачено лише обов’язок платника податку надати покупцю податку накладну. Якщо ж контрагент не виконав свого зобов’язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

В підтвердження правомірності внесення та включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, а також визначення суми бюджетного відшкодування позивач представив суду належним чином завіренні копії податкових накладних, які долучені до матеріалів справи.

У відповідності до вимог чинного законодавства України позивач не наділений повноваженнями щодо контролю за своєчасністю і правильністю сплати податків та подання звітності контрагентами за господарськими операціями, ці повноваження покладені на органи Державної податкової служби України. На час проведення перевірки та складання акту перевірки, який є підставою прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, як і на час розгляду справи відповідачем не представлено належних доказів визнання недійсними договорів та господарських зобов’язань на виконання, яких позивачем отримано податкові накладні.

Державне підприємство «Ковалівський спиртовий завод»включило до податкового кредиту за липень 2006 року суми податку на додану вартість в розмірі 41 484,22 грн. відповідно до податкових накладних, які були належним чином виписані постачальниками –ВАТ «Цукропроммеханізація»та ТОВ «Тріанон», і в ході проведення перевірки у посадових осіб Бучацької міжрайонної податкової інспекції Тернопільської області (Монастирське відділення) не виникало сумнівів у правильності оформлення цих податкових накладних.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ДП «Ковалівський спиртовий завод»правомірно включило суму ПДВ в розмірі 41 484,22 грн. до податкового кредиту та набуло права на бюджетне відшкодування суми податку на додану вартість в сумі 41  484,22 грн., заявленій  в декларації за липень 2006 року, а тому в  цій частині адміністративний позов підлягає до задоволення, а податкове  повідомлення –рішення Бучацької МР ДПІ № 92//0 від 16.10.2006 року  в частині зменшення бюджетного відшкодування по ПДВ  на суму 41 484,22 грн. скасуванню.

Разом з тим, до бюджетного відшкодування за липень місяць 2006 року позивачем включено сплату за придбання  у ЗАТ «Калина»товарно-матеріальних цінностей у квітні місяці 2006 року та проплата  за одержаний товар яких позивачем по справі була проведена  на протязі квітня-травня  місяців 2006 року  на суму 11272,78 грн.

Бюджетне відшкодування ДП „Ковалівський спиртзавод”, заявлене у декларації за липень  2006 року було зменшене на підставі підпункту „а” підпункту 7.7.2 пункту 7.7 ст. 7 Закону на суму 11 272,78 грн., яким встановлено, у разі якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п.п. 7.7.1 цього пункту має від’ємне значення то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам товарів.

За таких обставин до підсумку рядка 25 податкової декларації з ПДВ за липень 2006 року слід було включити суми податку, сплачені позивачем на користь своїх постачальників лише у червні 2006 року, що позивачем не зроблено.

При цьому на підставі підпункту „б” підпункту 7.7.2 підпункту 7.7 статті 7 Закону ДП „Ковалівський спиртовий завод” не було позбавлене можливості включити вказані суми ПДВ до підсумку рядка 26 податкової декларації за липень 2006 року. Значення рядка 26 декларації перенеслося б до складу податкового кредиту наступного місяця (у рядок 23.2) та могло бути використане для погашення податкових зобов’язань або боргу у майбутніх періодах, підприємством в супереч норм Закону не зроблено.

Тому, в цій частині позовних вимог позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 71 Кодексу Адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що згідно вимог Конституції України, законодавства України відповідальність осіб, в тому числі і суб’єктів господарювання носить індивідуальний характер, що Законом не передбачено відповідальності особи за протиправні вчинки та діяльність інших осіб, суд визнає позовні вимоги Державного підприємства «Ковалівський спиртовий завод»щодо скасування податкового повідомлення-рішення № 92//0 від 16.10.2006р., в частині  зменшення бюджетне відшкодування з податку на додану вартість в сумі 41 484,22 грн., обґрунтованими, правомірними та  такими, що підлягають до задоволення, в  іншій частині позовних вимог  відмовляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України судове рішення, ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Стаття 258 КАС України передбачає, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Разом з тим, судовий збір, сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

З огляду на наведене, керуючись статтями 19,129 Конституції України ст.ст.1,2,4,6,8,12,17-19,49,50,51,59,69-79,87,94,99,104,107,108,122-154,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,  господарський суд, -

П о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Бучацької міжрайонної податкової інспекції Тернопільської області (Монастирське відділення) № 92//0 від 16.10.2006 року в частині зменшення бюджетного відшкодування по податку на додану вартість Державному підприємству "Ковалівський спиртовий завод"  на суму 41 484,22 грн. з моменту його прийняття.

3. В іншій частині позовних вимог  відмовити.

4.Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Ковалівський спиртовий завод», ідентифікаційний код 00375059 – 3,40 грн. в повернення сплаченого судового збору.

5. Виконавчий лист видати за заявою ДП «Ковалівський спиртовий завод».

6. Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі  до адміністративного суду апеляційної інстанції, та протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

7. Постанова складена в повному обсязі  11 січня 2007 року .

Суддя                                                            М.Є. Півторак