ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 березня 2007 р.

№ 10/8

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової -головуючого

Н. Волковицької  Л. Рогач

за участю представників:

Позивача

ОСОБА_2 дов. від 25.07.05р.
а.с.28 т.2 ОСОБА_1

Відповідачів

Тимощука В.В. дов. від 02.01.06р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

від 20.12.2006року Львівського апеляційного
господарського суду

у справі

№ 10/8 господарського суду Рівненської
області

за позовом

Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1

до
третя особа    про

Виконавчого комітету Сарненської міської
ради  -          Комбінату громадського харчування
Сарненської райспоживспілки -
ТОВ “Ринок”  визнання права на
земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 28 березня 2005р. Суб'єкту підприємницької діяльності
-фізичній особі ОСОБА_1 відмовлено в позові до Сарненської міської ради,
Виконавчого комітету про визнання права власності на земельну ді лянку та
зобов'язання Виконкому міської ради продати йому ту частину земельної ділянки,
яка зайнята ларьком-спорудою, та частину земельної ділянки, яка є необхідною
для його обслуговування за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, позивач просив
зобов'язати Виконавчий комітет Сарненської міської ради видати розпорядження
про реєстрацію права власності вже існуючого нерухомого майна
"ларьок-кухню", що розташо ване за адресою: АДРЕСА_1 на його ім'я для
внесення його до державного реєстру прав власності нерухомого майна.(т. 1,
арк.справи 115-119).

Постановою від 7.11.2005року
Львівського апеляційного господарського суду рішення господарського суду
Рівненської області залишив без мін.

Постановою Вищого господарського
суду України від 28.02.2006р. по справі №10/8 скасовано рішення від
28.03.2005р. господарського суду Рівненської області та постанову від
07.11.2005р. Львівського апеляційного господарського суду, справу передано на
новий розгляд.

При новому розгляді господарський
суд Рівненської області ухвалою від 11 травня 2006р. роз'єднав позовні вимоги
та дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права на земель ну
ділянку розглядатиметься в порядку господарського судочинства як справа №10/8,
а вимоги про зобов'язання продати Суб'єкту підприємницької діяльності -фізичній
особі ОСОБА_1 ту частину земельної ділянки, яка зайнята ларьком-спорудою та
частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування, а також про
зобов'язання Виконавчого комітету Сарненської міської ради -видати
розпорядження про реєстрацію права власності вже існуючого нерухомого майна
"ларьок-кухню", що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 на його ім'я для
внесення його до державного реєстру прав власності нерухомого майна - вирішено
розглядати за правилами адмістративного судочинства як справу №11/122.(т.2,
арк.справи 136-137).

Рішенням від 7.06.2006року
господарського суду Рівненської області у задоволені позову відмовлено з огляду
на те, що матеріали справи не дають суду підстав вважати, що зведена позивачем
по АДРЕСА_2 споруда- "ларьок-кухня" є об'єктом нерухомості,
погодження районного архітектора не є затвердженням проекту. При цьому, не
вбачається що відповідач припустився бездіяльності, оскільки саме позивач не
вчинив передбачених законом дій. Матеріали справи не містять ні доказів
прийняття у встановленому порядку до експ луатації об'єкта
"ларьок-кухня", ні доказів створення відповідачем перешкод СПД
ОСОБА_1 у цьому. Разом з тим, відсутнє будь-яке рішення Сарненської міської
ради стосовно користування позивачем земельною ділянкою у АДРЕСА_2. Позивач не
довів набуття права на користування земельною ділянкою або права на оренду
земельної ділянки у визначеному законом порядку, не врегулював фактичні
земельні відно сини із користувачами земельних ділянок на яких розмістив
"ларьок-кухню".

За апеляційною скаргою Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 Львівський апеляційний
господарський суд постовою від 20.12.2006року рішення господарського суду
першої інстанції залишив без змін.

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1 подав до Вищого господарського суду касаційну скаргу на
постанову Львівського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення
та постанову у справі скасувати, мотивуючи касаційну скарги доводами про
порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заявник наголошує на тому, що 11
травня 2006 року на попередньому судовому засіданні представником позивача було
заявлено письмове клопотання про зупинення провадження у справі № 10/8 до вирішення
справи № 17/360 у Львівському апеляційному господарському суді. Крім того,
клопотання було озвучено усно (судовий процес на цій стадії фіксувався
технічними засобами). З цією метою суду було надано для огляду фіскальний чек
та опис вкладення про відправлення апеляційної скарги на постанову
господарського суду Рівненської області від 25.01.2006 року у справі № 17/360.
Проте суд першої інстанції, як і суд апеляційної інстанції, в якому також було
заявлене таке клопотання, порушили статтю 79 Господарського процесуального
кодексу України, безпідставно відхиливши клопотання.

Заслухавши доповідь судді
-доповідача та пояснення присутнього у судовому засіданні представників сторін
та перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи і повноти їх встановлення в рішенні та постанові суду, а також
правильність застосування господарським судом норм процесуального та
матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга  підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу України,
касаційна інстанція рішення місцевого господарського суду та постанови
апеляційного господарського суду переглядає за касаційною скаргою (поданням) та
на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 84
Господарського процесуального кодексу України описова частина рішення має
містити, зокрема, стислий виклад вимог та клопотань сторін; в мотивувальній
частині рішення господарським судом в тому числі вказуються доводи, на підставі
яких господарський суд відхилив чи задовольнив клопотання сторони.

Разом з тим, зі змісту судових
рішень не вбачається, що такі  вимоги
закону  були виконані господарськими
судами.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що позивачем подавались клопотання про зупинення провадження у
справі, у зв'язку з розглядом адміністративної справи (т.2 а.с.128,199).

Але ці  клопотання як судом першої так і судом
апеляційної інстанції розглянуті не були, оскільки в судових рішеннях
господарських судів від 07.06.2006року та від 20.12.2006року не наведено
доводів, за якими такі клопотання відхилені, що є грубим порушенням
процесуального права щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх
обставин справи в їх сукупності. Таким чином, господарськими судами були
порушені вимоги статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, у постанові апеляційної
інстанції зазначено, що сільські, селищні, міські ради надають земельні ділянки
у постійне користування юридичним особам із земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина 1 статті 122
Земельного кодексу України). Надання земельних ділянок юридичним особам у
постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок, а
порядок надання у постійне користування та оренду земельних ділянок юридичним особам
закріплено у статтею 123 Земельного кодексу України.

Але будь - яких висновків з цього
приводу стосовно подання позову до виконкому Сарненської міської ради судами як
першої так і апеляційної інстанції не зроблено.

Відповідно до статті 11110
Господарського процесуального кодексу України, порушення процесуальних норм
права є підставою для скасування прийнятих у справі рішення та постанови.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у
справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції. Під
час  нового  розгляду
справи  господарському  суду необхідно  врахувати
викладене,  всебічно  і
повно  з'ясувати  і
перевірити  всі  фактичні
обставини  справи,  об'єктивно
оцінити  докази,  що
мають  юридичне  значення
для  її  розгляду
і  вирішення  спору
по  суті,  і
в  залежності  від
встановленого,  правильно  визначити
норми  матеріального  права,
що  підлягають  застосуванню
до  спірних  правовідносин,  та
прийняти  обґрунтоване  і
законне  судове  рішення.

Керуючись статтями 1117,
пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111,
11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський
суд України

П О С
Т А Н О В И В :

Рішення від 7.06.2006року
господарського суду Рівненської області
та постанову від 20.12.2006року Львівського апеляційного господарського
суду скасувати.

Справу № 10/8 направити на новий
розгляд до господарського суду Рівненської області.

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді
Н. Волковицька

Л. Рогач