ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

13.02.2007
Справа №2-22/407-2007А

За позовом - СПД Юрченко П.М.(м.Сімферополь, вул.Тролейбусна 7, кв.3, факт.адр. м.Сімферополь, вул.Лермонтова, 35, кв.22)

До відповідача   -  Державної виконавчої служби  у Київському районі  м.Сімферополь ( м.Сімферополь, б. Франко, 25)

Про   скасування постанови.

Суддя С.В.Яковлєв

участю секретаря Дулімової В.І.

представники:

Від позивача – Юрченко П.Ш. – паспорт ЕЕ№ 969544.

Від відповідача  - Щедров  О.В., держ. Виконавець, дов. від 21.06.2006 р.

Сутність спору: Позивач – СПД Юрченко П.М.-  звернувся  до суду з позовною заявою,  у якій просив визнати незконними дії Державної виконавчої служби  у Київському районі  м.Сімферополь (далі відповідач)  по арешту  автомобіля Volkswagen caddy держ.номер 16283 КО, рік випуску 2003 р., номер кузову WV2ZZZ9KZ3R  538144 , скасувати арешт автомобіля Volkswagen caddy держ.номер 16283 КО, рік випуску 2003 р., номер кузову WV2ZZZ9KZ3R  538144 . Вимоги мотивовані тим, що відповідач , на виконанні у якого знаходиться  наказ Господарського суду АРК від 15.04.2005 р. ,  наклав арешт на вказаний автомобіль, що на думку позивача  зроблено з порушенням ст. 52 Закону України  “Про виконавче провадження”.

Представник відповідача , під час судового засідання, яке відбулось 16.01.2007 р., надав відзив на позов, в якому з позовними вимогами не погодився, вказавши, що позивач не  виконав наказ  Господарського суду АРК по справі № 2-16/3643  від 15.04.2005 р. у строк, визначений для його добровільного виконання, у зв’язку з чим відповідно до Закону України “Про виконавче провадження “ накладено арешт на майно, яким володіє позивач.  Відповідач  вважає, що державним виконавцем  вжиті всі необхідні заходи для  виконання зазначеного виконавчого документу з додержанням вимог Закону України “Про виконавче провадження” і немає підстав для визнання цих дії незаконними.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, вислухавши представників учасників процесу , суд

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд  АРК 15.04.2005 р.   по справі № 2-16/3643-2005   видав наказ  про стягнення в доход державного бюджету України  штрафу за порушення податкового законодавства у розмірі 3812,15 грн.

Згідно з  Законом України “Про виконавче провадження” вказаний виконавчий  документ надісланий на виконання відповідачу.

Державним виконавцем 26.01.2006 р.   було  винесено постанову про відкриття виконавчого провадження  по примусовому виконанню  наказу Господарський суд  АРК 15.04.2005 р.   по справі № 2-16/3643-2005, позивачу наданий  термін для його добровільного виконання.

З метою забезпечення виконання наказу Господарський суд  АРК   по справі № 2-16/3643-2005 відповідачем згідно з ст. 5,6 Закону України “Про виконавче провадження”  направлені запити  щодо встановлення майна, яке належить позивачу.

Після отримання відповіді  про те, що позивачу належить  автомобіль Volkswagen caddy держ.номер 16283 КО, рік випуску 2003 р., номер кузову WV2ZZZ9KZ3R  538144 ( далі автомобіль) , відповідачем 27.07.2006 р. винесено постанову про  накладення арешту на зазначений автомобіль, а 21.08.2006 р.  – про його розшук  .

Ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що органами державної виконавчої служби підлягають виконанню  рішення,  ухвали, постанови  господарських судів.

Відповідно до ст.5 Закону України “Про виконавче провадження” державний виконавець зобов’язаний неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, здійснюючи необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання, він має право, зокрема,   накладати арешт на майно боржника.

Державний виконавець  зобов’язаний у 3-дений строк з дня надходження  до нього виконавчого документа винести  постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій встановити строк для добровільного виконання рішення, який не  може перевищувати семи днів, та попередити боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору  і витрат, пов’язаних з провадженням виконавчих дій( ст. 24 Закону).

Ст. 30 Закону України “Про виконавче провадження “ визначає, що, якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його  примусове виконання.

Загальний  порядок звернення стягнення на майно боржника  визначений у главі 5 Закону України “Про виконавче провадження “. Згідно зі ст. 50 Закону  звернення стягнення  на майно  боржника  полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

У разі відсутності у божника коштів , достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно (ст. 50 Закону України “Про виконавче провадження “).

Умови та порядок  виконання  рішень судів та інших органів, яки підлягають примусовому виконанню, викладені в Інструкції про проведення виконавчих дій ( далі Інструкція), яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.99 р. та зареєстрована в Мінюсті України 15.12.99 р. за № 865/4158. П. 4.1.3 зазначеної Інструкції встановлює, що  якщо боржник  у встановлений строк добровільно  не виконав рішення повністю або частково, то державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Порядок звернення стягнення на майно боржника встановлений у р. 5 Інструкції, п.5.1.1 якого передбачає, що звернення стягнення  на майно боржника полягає в його виявленні шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентарізації, нотаріату тощо, описі, арешті, вилученні та примусової реалізації.

Звернення стягнення  на майно боржника – юридичної особи  здійснюється відповідно до порядку, передбаченному у р.6 Інструкції.

Надані сторонами документи свідчать про те, що у позивача були відсутні кошти, достатні для виконання наказу Господарський суд  АРК 15.04.2005 р.   по справі № 2-16/3643-2005. Позивач не надав доказів того, що він у добровільному порядку мав можливість виконати зазначений виконавчий документ.

За таких обставин суд вважає, що відповідач правомірно розпочав пошук належного позивачу майна, надіславши необхідні запити у відповідні установи.

На думку суду дії відповідача по  накладенню арешту на належний позивачу автомобіль є правомірним та відповідають ст.5, 30, 50   Закону України “Про виконавче провадження”

Суд не можить погодитись з твердженнями позивача про незаконність накладення арешту на автомобіль у зв’язку з тим, що він є предметом застави.

У ст.44 Закону України “Про виконавче провадження” визначено, що у першу чергу  задовольняються  забезпечені заставою  вимоги про стягнення з вартості заставленого майна.

На думку суду , діючи відповідно до вимог ст. 44 Закону України “Про виконавче провадження”,  відповідач зобов’язаний розподілити  кошті, отримані від реалізації автомобілю, з додержанням інтересів заставодержателя.

За таких умов, вивчивши обставини справи , суд вважає, що, здійснючи арешт автомобіля, відповідач діяв відповідно до ст. 3,5,30, 50 Закону України “Про виконавче провадження”.

У зв’язку з наведеним, приймаючи до уваги ненадання відповідачем доказів наявності у нього коштів або іншого майна, які не виявлені відповідачем під час примусового виконання наказу Господарський суд  АРК 15.04.2005 р.   по справі № 2-16/3643-2005, суд вважає, що дії останнього  по арешту  автомобіля Volkswagen caddy держ.номер 16283 КО, рік випуску 2003 р., номер кузову WV2ZZZ9KZ3R  538144 зроблені відповідно до Закону України “Про виконавче провадження” , тому відсутні підстави на визнання їх незаконними.

Надані сторонами документи свідчать про те, що відповідачем  арешт автомобіля Volkswagen caddy держ.номер 16283 КО, рік випуску 2003 р., номер кузову WV2ZZZ9KZ3R  538144 накладений з додержанням зазначених вище положень  Закону України “Про виконавче провадження”, тому відсутні підстави для його скасування.

Під час судового засідання, яке відбулось 13.02.2007 р., були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Відповідно до ст. 163 КАСУ  постанову складено 19.02.2007 р.

Керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову відмовити

У разі неподання  заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви  про апеляційне оскарження , апеляційну скаргу не подано, постанова набирає  законної сили  через 20 днів після подання заяви про апеляційне  оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Яковлєв С.В.