СУД
СУД
УХВАЛА

10.04.07                                                                                 Справа № 16/78.

Суддя Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали справи за позовом первинної профспілкової організації шахти «Ломоватська», м. Брянка Луганської області

до  державного підприємства «Первомайськвугілля», м. Первомайськ Луганської області

про  стягнення 51840 грн. 00 коп.

при секретарі судового засідання Кочетовій О.М.

за участю представників сторін:

від позивача –Костенко В.О., голова профкому, довідка від 18.12.06. №126,

Дем’яненко С.О., дов. від 05.04.07. №10;

від відповідача –Купченко М.С., головний спеціаліст юрвідділу, дов. від 24.01.06. №01/4-10-60,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: заявлена вимога про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 51840грн. на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу на виконання умов колективного договору, укладеного між позивачем як представником трудового колективу шахти «Ломоватська» та адміністрацією шахти «Ломоватська».

Відповідач відзивом від 02.03.07. №01/4-7-45 та доповненням від 15.03.07. №01/4-7-47 проти позову заперечує з підстав того, що юридичної особи ДВАТ «Шахта «Ломоватська», яка була стороною за колективним договором з позивачем, не існує. В ході реорганізації шахта отримала статус відокремленого підрозділу без права юридичної особи. Правонаступником шахти є відповідач, але відповідачем укладено колективний договір з Первомайським територіальним комітетом профспілки працівників вугільної промисловості, якому підконтрольні профспілкові комітети відокремлених підрозділів. Також, представник відповідача заперечує проти розгляду даного спору господарським судом у зв’язку з порушенням підвідомчості.

Представник позивача підтримав позов і зазначив про правонаступництво відповідача в частині виконання ним вимог колективного договору, укладеного між позивачем та ДВАТ «Шахтою «Ломоватською».

Представник відповідача заперечив доводи позивача і вказав на невідповідність таких доводів вимогам Закону України «Про колективні договори і угоди».

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи,  вислухав представників сторін, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх  належність, допустимість, достовірність кожного  окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід припинити на підставі правил п.1 ст.80 ГПК України у зв’язку з непідвідомчістю даного спору господарським судам України за таких підстав.

Згідно з вимогами ч.3 ст.22 Закону України «Про судоустрій України»місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності. У відповідності до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому законом порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановлено підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених Господарським процесуальним кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених цим законом та іншими законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 4-1 ГПК України передбачено, що господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим кодексом, та розглядають справи про банкрутство в порядку провадження, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Сторонами в судовому процесі –позивачами і відповідачами –можуть бути підприємства та організації, зазначені у статтях 1, 21 ГПК України.

Відповідно до вимог ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна.

Таким чином, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає положенням ст.1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.

За даним позовом позивач звернувся з вимогою до відповідача про стягнення  грошових коштів у сумі 51840грн. на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу на виконання умов колективного договору, укладеного між позивачем як представником трудового колективу шахти «Ломоватська»та адміністрацією шахти «Ломоватська». Тобто, предметом спору є стягнення грошових коштів у сумі 51840грн. на здійснення профспілкою своїх функцій по соціальному захисту робітників підприємства шахти «Ломоватська», а підставами спору –є невиконання стороною (адміністрацією шахти) умов колективного договору.

Необхідно вказати: відповідно до ст.43 Конституції України право на належні, безпечні і здорові умови праці є конституційним правом людини і громадянина, а згідно ст.36 Конституції України громадяни мають право на участь у професійних спілках з метою захисту своїх трудових і соціально-економічних прав і інтересів. Професійні спілки є громадськими організаціями, що об’єднують громадян, пов’язаних спільними інтересами за родом їх професійної діяльності. Професійні спілки утворюються без попереднього дозволу на основі вільного вибору їх членів.

Нормою ст.ст.2,21 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»встановлено, що профспілки, їх об’єднання створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки, захищають право громадян на працю, беруть участь у розробленні та здійсненні державної політики у галузі трудових відносин, оплати праці, охорони праці, соціального захисту.

Колективний договір не є господарським договором і не є підставою для виникнення господарського зобов’язання у розумінні Господарського кодексу України, оскільки повноваження щодо виконання і контролю за виконанням колективного договору профспілки здійснюють в сфері захисту трудових та соціально-економічних прав громадян –членів профспілки. Статтями 1, 7 Закону України «Про колективні договори і угоди», статтею 13 Кодексу законів про працю України встановлено, що колективний договір укладається з метою узгодження інтересів трудящих, власників або уповноважених ними органів і вимогами ст.18 Закону України «Про колективні договори і угоди»встановлено відповідальність за порушення і невиконання колективного договору, яка законом покладена на осіб, що представляють власника або уповноважений ним орган чи профспілки або інші уповноважені трудовим колективом орган у вигляді штрафу до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, і вони також несуть дисциплінарну відповідальність аж до звільнення з посади.

Таким чином, спірні відносини. що виникли між сторонами у даній справі у зв’язку з виплатою внесків на  культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу на виконання умов колективного договору, не є господарськими, відповідати за невиконання колективного договору має фізична (посадова) особа і даний спір не є господарським і провадження у справі слід припинити у зв’язку з тим, що даний спір не підлягає вирішенню у господарських судах України.

При цьому необхідно вказати, що згідно зі ст.20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»встановлено порядок захисту належного виконання умов колективного договору профспілками, відповідно до якого позивач по справі має право направити роботодавцю (відповідачу) подання про усунення порушень колективного договору і у разі відмови –профспілка має право оскаржити неправомірні дії або бездіяльність посадових осіб до місцевого суду.

За таких підстав, право у профспілки - Первинної профспілкової організації шахти «Ломоватська», м. Брянка Луганської області –заявляти позовну вимогу до суду про стягнення грошових коштів на підставі невиконання роботодавцем (його посадовою особою) колективного договору ( бути стягувачем) –відсутнє.

Позивач має право оскаржити дії або бездіяльність осіб, що представляють власника або уповноважений ним орган, у разі неналежного виконання колективного договору до місцевого суду м. Первомайська Луганської області.

Брянківський місцевий суд Луганської області зазначеного не врахував при постановленні ухвали від 07 грудня 2006 року у справі за позовом Первинної профспілкової організації шахти «Ломоватська», м. Брянка Луганської області (позивач у даній справі) до Державного підприємства «Первомайськвугілля», м. Первомайськ Луганської області (відповідач у даній справі) та до відокремленого підрозділу «Шахта «Ломоватська»про стягнення 38750грн. на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу.

Відповідно до ст.49 ГПК України державне мито у сумі 518,40грн., сплачене за платіжним дорученням від 29.01.07. №10 на суму 518,40грн. (а.с.7), слід повернути позивачу. Підставою для повернення державного мита є дана ухвала, засвідчена гербовою печаткою господарського суду Луганської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,4-1,12,21,49, п.1ст.80,ст.86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.          Припинити провадження у справі.

2.  Повернути позивачу державне мито у сумі 518,40грн. на підставі цієї ухвали, засвідченої гербовою печаткою господарського суду Луганської області.

Суддя                                                                                   Р.М. Шеліхіна