ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 р.
№ 13/227-пн-06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Грейц К.В.,

суддів :
Бакуліної С.В.,
Рогач Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю
“Подорожнінське”

на постанову
від 27.10.2006 року Запорізького апеляційного
господарського суду

у справі
№ 13/227-пн-06

господарського суду
Херсонської області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ)
“Подорожнінське”

до
третя особа:
Фермерського господарства “Подорожнінське”
Спілка співвласників майна “Ватра”

про
усунення перешкод в користуванні майном

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від позивача:
не з’явились

від відповідача:
третя особа:
не з’явились
не з’явились

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Херсонської області (суддя Закурін М.К.) від 29.06.2006 року по справі № 13/227-пн-06 позовні вимоги задоволено; зобов’язано відповідача усунути перешкоди позивачу в користуванні, шляхом звільнення певного нерухомого майна а також зобов’язано передати (шляхом вилучення) певне майно; стягнуто з відповідача на користь позивача 85,00 грн. витрат по державному миту, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду (головуючий суддя –Шевченко Т.М, судді –Кагітіна Л.П., Хуторной В.М.) від 27.10.2006 року по справі № 13/227-пн-06 рішення Господарського суду Херсонської області від 29.06.2006 року скасовано; в позові відмовлено; стягнуто з позивача на користь відповідача 42,50 грн. державного мита по розгляду апеляційної скарги.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 27.10.2006 року, а рішення Господарського суду Херсонської області від 29.06.2006 року у справі № 13/227-пн-06 залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, а саме: ч.1 ст.92, п.2 ч.2 ст.207 ЦК України, ст.65 ГК України.

Відзиву на касаційну скаргу відповідач не надіслав.

Сторони не скористалися наданим процесуальним правом на участь у засіданні суду касаційної інстанції.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в рішенні місцевого господарського суду та в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що виходячи зі змісту договору, укладеного 31 жовтня 2005 року між Співвласниками майнового комплексу Спілки “Ватра” в особі голови Спілки та Товариством з обмеженою відповідальністю “Подорожнінське” в особі директора Шматолохи М.М., що діє на підставі Статуту, відповідно до Акту приймання-передачі від 01.11.2005 року (Додатку № 2 до Договору) співвласники передали в користування, терміном на 5 років майно Товариству з обмеженою відповідальністю “Подорожнінське” певні будівлі та споруди а також обладнання, сільгоспмашини та сільгоспінвентар (т.1 а.с.23, 24).

Виходячи зі змісту приписів статті 391 Цивільного кодексу України, позивачем у негаторному позові є власник майна або особа, яка володіє майном на підставі інших прав на майно (титульний володілець), орендар тощо.

25.03.2006 року сторони за Договором від 31 жовтня 2005 року дійшли згоди щодо добровільного дострокового розірвання договору від 31.10.2005 року, укладеного між Спілкою співвласників майна “Ватра” і ТОВ “Подорожнінське”, про що уклали відповідну Угоду (т.1 а.с.32).

Оскільки зазначена Угода не розірвана, не визнана у встановленому законом порядку недійсною, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду стосовно того, що на час звернення позивача до суду з вимогами щодо захисту права шляхом усунення перешкод в користуванні майном, у позивача не існувало прав щодо володіння, користування, розпорядження спірним майном.

Доводи касаційної скарги про те, що Угода від 25.03.2006 року надана в матеріали справи відповідачем лише апеляційному суду, не відповідають дійсності, оскільки підшита Угода (т.1 а.с.32) до повного тексту рішення (т.1 а.с.40-42), подана разом із відзивом відповідача в день його ухвалення (т.1 а.с.29), що вбачається з матеріалів справи. Місцевий господарський суд в порушення процесуальних положень щодо повного та всебічного розгляду справи, не дав оцінки наведеному доказу, що було виправлено апеляційним господарським судом.

Враховуючи викладене, а також те, що сторони повинні добросовісно користуватися наданими їм процесуальними правами, позивач повинен був знати перелік та зміст наданих суду процесуальним опонентом матеріалів та своєчасно заявляти свої пояснення та заперечення щодо них. Враховуючи закріплені Конституцією та іншими законами України принципи змагальності, рівності та диспозитивності під час розгляду справи, суд не повинен був за власною ініціативою перевіряти дійсність Угоди від 25.03.2006 року, яку, до речі, підписала та сама особа, що діючи відповідно до Статуту підписала і Договір від 31.10.2005 року, однак позивач в касаційній скарзі не заперечує повноважень цієї особи на підписання останнього.

Враховуючи наведене, постанова Запорізького апеляційного господарського суду є такою, що відповідає вимогам чинного законодавства, а касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ґрунтується на довільному та неправильному тлумаченні положень чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст. 1119, ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ТОВ “Подорожнінське” від 24.11.2006 року б/н на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 27.10.2006 року у справі № 13/227-пн-06 залишити без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 27.10.2006 року у справі № 13/227-пн-06 –без змін.

Головуючий-суддя
К.Грейц

С у д д і

С.Бакуліна

Л.Рогач