ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 квітня 2007 р.

№ 9/205(9/82-60)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Кравчука Г.А.

суддів:

Мачульського
Г.М.

Шаргала В.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні

касаційну скаргу

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

Донецького апеляційного
господарського суду від 22.01.2007р.

у справі

№ 9/205

господарського суду

Донецької області

за позовом

Акціонерного товариства закритого
типу "Торговий Дом Астрон"

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

про

стягнення збитків

за участю представників

- позивача:

Осипенко Л.П. (довіреність №525
від 09.11.2006р.)

- відповідача:

1).ОСОБА_2
(довіреність НОМЕР_1 від 14.12.2006р.) 2). ОСОБА_3 (довіреність
НОМЕР_2 від 24.04.2007р.), -

В С Т А Н О В
И В:

Оскарженою постановою Донецького
апеляційного господарського суду від 22.01.2007р. (колегія суддів у складі:
головуючого -судді Гези Т.Д., суддів Акулової Н.В., Мирошниченка С.В.) залишено
без змін рішення Господарського суду Донецької області від 20.09.2006р. (суддя
Марченко О.А.), яким позов задоволено, постановлено стягнути з Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1на користь Акціонерного
товариства закритого типу "Торговий Дом Астрон" збитки в сумі 13 448,
67 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 134, 49 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

В своїй касаційній скарзі відповідач
просить скасувати вказані рішення і постанову та передати справу на новий
розгляд, посилаючись на порушення господарськими судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального права, а саме: ч.2 ст.203, ст.ст.215, 230,
234, ч.1 ст.358, ст.364, ч.2 ст.631, ч.6 ст.762, ч.1 ст.766, ст.785 Цивільного
кодексу України, абз. 4 ч.1, ч.3 ст.225, ч.5 ст.226 Господарського кодексу
України, ч.1 ст.4 Закону України "Про власність", ст.ст.18, 25 Закону
України "Про виконавче провадження", ст.ст.4-1, 4-2, 33, 56, 74, ч.1
ст.83, п.п.1-3 ч.1 ст.104, ст.115 Господарського процесуального кодексу
України.

У відзиві на касаційну скаргу позивач
зазначає, що ним було набуто на законних підставах право власності на нерухоме
майно, розташоване за адресою:АДРЕСА_1, після чого запропоновано відповідачеві
звільнити частину приміщення, яку, як зазначено у відзиві, останній
безпідставно займав. Посилаючись на ст.ст.30, 234, 759, 611, 623 Цивільного
кодексу України, ст.283, 224 Господарського кодексу України, ст.48 Закону
України "Про власність", позивач зазначає про відповідність судових
рішень, прийнятих у цій справі, нормам чинного законодавства, та відсутність
правових підстав для їх скасування і задоволення касаційної скарги.

Переглянувши у касаційному порядку
судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до
уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарськими судами
попередніх інстанцій, 23.12.2004р. між Управлінням житлового та комунального
господарства Краматорської міської ради (Продавець) та позивачем (покупець) був
укладений договір купівлі-продажу НОМЕР_3, згідно якого продавець передав у
власність покупцеві 884/1000 частини окремо розташованої будівлі площею 2 284,
3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Згідно умов договору
право власності на приміщення переходить до покупця з моменту державної
реєстрації договору купівлі-продажу. Факт переходу права власності на зазначене
приміщення до позивача підтверджується витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно Краматорського міського БТІ НОМЕР_4від 04.01.2005р. та
свідоцтвом про право власності на приватизоване комунальне майно від
20.01.2005р.

30.12.2004р. позивач звернувся до
відповідача листом НОМЕР_5 з вимогами звільнити займане приміщення, однак
останній вказані вимоги не виконав, внаслідок чого позивач звернувся до
Господарського суду Донецької області.

Рішенням Господарського суду
Донецької області від 08.08.2005р. по справі №12/83в позовні вимоги позивача до
відповідача про зобов'язання останнього усунути перешкоди в користуванні
об'єктом власності, звільнити нежитлові приміщення та стягнення збитків в сумі
2 820 грн. було задоволено частково, відповідача було зобов'язано звільнити
кімнати ІНФОРМАЦІЯ_1, розташовані в приміщенні поАДРЕСА_1 та передати
позивачеві ключі від цих кімнат. Після набрання рішенням законної сили 19.08.2005р.
господарським судом видано накази.

Також після набрання чинності
зазначеним рішенням позивач (орендодавець) уклав з Закритим акціонерним
товариством "Вестастрой" (орендарем) договір НОМЕР_6 від
01.09.2005р., згідно якого позивач  взяв
на себе зобов'язання передати орендарю у строкове платне користування нежитлове
приміщення, розташоване за адресою:АДРЕСА_1, кімн. ІНФОРМАЦІЯ_1, загальна площа
яких складає 93, 3 м2, а орендар зобов'язався сплачувати позивачеві
послуги по наданню приміщень в оренду. Згідно умов договору сторони
передбачили, що об'єкт оренди повинен бути переданий позивачем та прийнятий
орендарем на протязі 2-х днів з дати підписання сторонами даного договору; за
користування приміщеннями встановлюється плата у розмірі 15, 12 грн. з
урахуванням ПДВ за 1 м2, а виходячи із загальної площі предмету
оренди -93, 3 м2 -розмір орендної плати за місяць складає 1 410, 70
грн. за місяць.

Оскільки вимоги суду, викладені у
рішенні від 08.08.2005р. по справі №12/83в, відповідачем виконані не були,
позивач звернувся до господарського суду зі скаргою на дії Державної виконавчої
служби.

Ухвалою від 17.04.2006р. по справі
№12/83в заяву позивача було задоволено та зобов'язано Державну виконавчу службу
у м. Краматорську виконати рішення господарського суду від 08.08.2005р. по
справі 312/83в.

Фактично рішення суду по справі
№12/83в було виконано 19.06.2006р., що підтверджується актом приймання
приміщення, укладеним між позивачем та відповідачем.

Позивач дійшовши до висновків, що у
зв'язку з несвоєчасним звільненням відповідачем спірного приміщення йому було
завдано збитки за період з 03.09.2005р. по 19.06.2006р. в сумі 13 448, 67 грн.,
звернувся до господарського суду з позовом про стягнення цієї суми з
відповідача.

В свою чергу відповідач звернувся до
господарського суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним
договір купівлі-продажу НОМЕР_3 від 23.12.2004р., визнати відсутність права
власності у позивача на кімнати ІНФОРМАЦІЯ_1 в приміщенні по АДРЕСА_1 та
відмовити у задоволенні первісних вимог.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 15.09.2006р. (з присвоєнням реєстраційного номеру №9/82-60)
зустрічну позовну заяву повернуто без розгляду особі, що її подала.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 27.11.2006р. вказану ухвалу скасовано, справу №9/82-60
(9/205) передано до Господарського суду Донецької області для розгляду.

Місцевий господарський суд
задовольняючи позов Акціонерного товариства закритого типу "Торговий Дом
Астрон" по справі №9/205 про стягнення збитків виходив з того, що
відповідачем не надано жодних підстав, встановлених законодавством, щодо
недійсності договору купівлі-продажу НОМЕР_3 від 23.12.2004р.; позивачем по справі
№12/83в було заявлено позов щодо стягнення збитків відносно зовсім іншого
предмету спору, тобто заявлені збитки нараховані за інший період, в іншому
розмірі та з інших підстав, ніж по справі №9/205; вимоги про стягнення збитків
у справі №9/205 документально підтверджені договором оренди НОМЕР_6 від
01.09.2005р., укладеним після винесення рішення Господарським судом Донецької
області від 08.08.2005р. по справі №12/83в та видачі відповідного наказу, а
відтак місцевий господарський суд, посилаючись на приписи ст.48 Закону
України  "Про власність",
ст.224 Господарського кодексу України, ст.204 Цивільного кодексу України та
ст.33 Господарського процесуального кодексу України дійшов до висновків про
наявність правових підстав для задоволення позову Акціонерного товариства
закритого типу "Торговий Дом Астрон" та стягнення з Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1заявленої до відшкодування
суми збитків у розмірі 13 448, 67 грн.

Апеляційний господарський суд
погодився з висновками місцевого господарського суду, зазначивши також в своїй
постанові, що обставиною, яка перешкоджала виконанню договору оренди НОМЕР_6
від 01.09.2005р., укладеного між позивачем та ЗАТ "Вестастрой", було
безпідставне займання відповідачем об'єкту оренди -кімнат ІНФОРМАЦІЯ_1 в
будівлі за адресою:АДРЕСА_1.

Проте вказані судові рішення
прийняті з порушенням приписів ст.ст.4-7, 43, 38 ГПК України щодо всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, у зв'язку з чим підлягають скасуванню.

Позовні вимоги у справі №9/205 про
стягнення збитків у вигляді не одержаного прибутку мотивовані посиланням на
ст.ст.611, 623, 22 ЦК України, ст.224 ГК України.

Відповідно до ч.2 ст.224 ГК України
під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона
одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил
здійснення господарської діяльності другою стороною. Згідно з ст.22 ЦК України
збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла
б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене
(упущена вигода).

У відповідності з вимогами п.4
ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,
встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів
складу цивільного правопорушення:

1)          протиправної поведінки;

2)          збитків;

3)          причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками;

4)          вини.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування
наявності упущеної вигоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли
у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір оренди між позивачем та ЗАТ “Вестастрой” не було розірвано, що свідчить
про можливість виконання цього договору і що отримання позивачем прибутку не
втрачено.

Крім того, статтею 659 ЦК України
встановлено обов'язок продавця попередити покупця про права третіх осіб на
товар, вказана норма визначає, що продавець зобов'язаний попередити покупця про
всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, тощо), у разі
невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або
розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права
третіх осіб на товар.

Судами не враховано вказані вимоги
норми права, а відповідно не досліджено всіх обставин справи, пов'язаних з
укладенням договору оренди із ЗАТ “Вестастрой”, наявності підстав виникнення та
стягнення збитків.

У відповідності з вимогами ст.33
ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, на порушення ст.33 ГПК
України позивач не надав суду доказів наявності причинного зв'язку між
протиправною поведінкою боржника та збитками.

За цих обставин оскаржена постанова
апеляційного господарського суду та рішення місцевого господарського суду
підлягають скасуванню.

Аналогічна правова позиція
Верховного Суду України (постанові від 30.05.2006р. у справі № 42/266-6/492).

Також, згідно ст.283 ГК України за
договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення
господарської діяльності. Частиною шостою цієї статті визначено, що до відносин
оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.759 ЦК
України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Статтею 765
цього кодексу визначено, що наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у
користування негайно або у строк, встановлений договором найму. Стаття 766
зазначеного кодексу визначає правові наслідки непередання майна наймачеві. Так,
згідно цієї норми якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право
за своїм вибором, або 1) вимагати від наймодавця передання майна і
відшкодування збитків, завданих затримкою, або 2) відмовитися від договору
найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

З викладених норм матеріального
права вбачається, що позивач у справі №9/205 укладаючи договір, неможливістю
виконання якого, як він вважає, і було завдано збитки, мав усвідомлювати
можливість виконання такого договору в обумовлені в ньому строки, тобто при
укладенні цього договору повинен був мати реальну можливість щодо виконання
його умов зі своєї сторони, оскільки вказані вище норми права спрямовані на
реальне настання правових наслідків за зобов'язанням.

Крім того, вирішуючи спір про
стягнення збитків судами не перевірено відповідно до вказаних норм права, а
зокрема статей 203, 766 ЦК України чи були дії сторін за договором оренди
спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини першої статті
4-7 ГПК України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення
усіх обставин справи. Частина перша статті 43 названого Кодексу містить вимоги
щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності. Згідно приписів частини першої статті 38 ГПК
України за недостатності поданих сторонами доказів господарський суд
зобов'язаний витребувати документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.
З огляду на викладені вимоги ГПК України господарський суд повинен з'ясувати
усі обставини справи, що входять до предмету доказування в ній та мають
значення для її розгляду, хоча б сторони та інші учасники судового процесу й не
посилалися на відповідні обставини. Відповідно до вимог ст.84 ч.1 п.3 цього
кодексу обставини справи, встановлені місцевим господарським судом, вказуються
в мотивувальній частині рішення суду, а встановлені судом апеляційної
інстанції, згідно ст.105 ч.2 п.7 вказаного кодексу, в постанові.

Однак суди попередніх інстанцій не
дали правову оцінку діям позивача з
урахуванням вказаних норм матеріального і процесуального права.

Крім того, обґрунтовуючи позовні
вимоги позивач в позовній заяві посилався на те, що відповідач повідомлявся про
перехід до позивача права власності на приміщення за договором купівлі продажу
і про необхідність звільнити їх. Задовольняючи позов місцевий господарський суд
виходив з того, що збитки були заподіяні позивачу як власнику таких приміщень.
Рішення суду першої інстанції про стягнення збитків мотивовано тим, що
відповідачем не надано доказів, встановлених законодавством, щодо недійсності
договору купівлі продажу НОМЕР_3 від 23.12.2004р. При цьому постановою суду
апеляційної інстанції від 27.11.2006р. у справі №9/82-60(9/205) було скасовано
ухвалу місцевого господарського суду від 15.09.2006р., якою було повернуто без
розгляду зустрічну позовну заяву СПД ОСОБА_1, пред'явлену до позивача у справі
№9/205 про визнання недійсним договору купівлі продажу НОМЕР_3 від
23.12.2004р., та про визнання відсутності права власності у позивача на вказані
приміщення, а вказану справу було передано до місцевого господарського суду для
розгляду зустрічного позову. При цьому з викладеного вбачається що зустрічний
позов взаємно пов'язаний з первісним, і був поданий до прийняття рішення зі
спору за первісним позовом.

Відповідно до ст.60 ГПК України
відповідач має право до прийняття рішення зі спору подати до позивача
зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом, зустрічний позов
повинен бути взаємно пов'язаний з первісним.

Таким чином від вирішення питання
щодо правомірності набуття права власності залежало вирішення питання про
відшкодування збитків, заявлених позивачем.

Суд апеляційної інстанції,
залишаючи без змін рішення місцевого господарського суду про стягнення збитків,
в порушення статей 4-7, 43 ГПК України на вказані обставини уваги не звернув.

Наведені порушення судами
попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права як такі, що
призвели до прийняття неправильних судових рішень у справі та не можуть бути
усунені касаційною інстанцією в силу положень ч. 2 ст. 111-5 та ст. 111-7 ГПК
України, є підставою для їх скасування з направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції слід взяти до уваги викладене в цій постанові, всебічно, повно
й об'єктивно встановити всі обставини справи та вирішити спір відповідно до
вимог чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119 п.3, 11110 ч.1, 11111,
11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 22.01.2007р. та рішення Господарського суду Донецької
області від 20.09.2006р. у справі №9/205 Господарського суду Донецької області
скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя
Г.А. Кравчук

С у д д і
Г.М. Мачульський

В.І. Шаргало