КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2007                                                                                           № 05-5-8/1062

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Григоровича О.М.

суддів:                                          Гольцової  Л.А.

Рябухи  В.І.

при секретарі:                              Пінчук А.П.

За участю представників:

позивача -Сполітак А.М. (дов. від 27.02.07 №350/1/204/ПС);

відповідача -Кузьменко Ю.П. (дов. від 06.02.07 №27/11-1310), Божков Т.І. (дов. від 06.02.07 №27/11-1309);

прокуратури: Стояновський Є.О. (посв. від 15.08.05 №576);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання в.о. військового прокурора Вінницького гарнізону

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 30.01.2007

у справі № 05-5-8/1062 (Катрич В.С.)

за позовом                               Військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах держави в особі Військової частини А0215 (командування Повітряних Сил Збройних Сил України)

до                                                   Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт"

Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма"Укрінмаш"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 50804,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.07 позовні матеріали повернуто без розгляду на підставі п.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (далі-ГПК України).

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, в.о. військового прокурора Вінницького гарнізону звернувся з апеляційним поданням, в якому просить її скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а позовні матеріали передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

В обґрунтування заявлених в апеляційному поданні вимог в.о. прокурора зазначив, що висновки суду є помилковими, оскільки визначений ним позивач наділений повноваженнями органу виконавчої влади, а неправомірні дії відповідача порушують саме інтереси держави.

Позивач у відзиві на апеляційне подання підтримує його доводи та просить ухвалу суду скасувати та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Відповідач  у відзиві на апеляційне подання вважає ухвалу суду законною та обгрунтованою, просить подання залишити без задоволення, ухвалу суду - без змін.

Розглянувши мотиви апеляційного подання, перевіривши позовні матеріали, заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційне подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з  абз.4  ч.1  ст. 2  ГПК України господарський суд порушує справи за позовними  заявами прокурорів  та  їх заступників, які звертаються до господарського суду  в  інтересах  держави.  Частиною  3  згаданої  статті передбачено,  що у позовній заяві прокурор самостійно визначає,  в чому  полягає   порушення   інтересів   держави   та   обґрунтовує необхідність  їх  захисту,  а  також  вказує орган,  уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до   резолютивної   частини  рішення Конституційного Суду    України  від 08.04.99 №3-рп/99 прокурори та їх заступники подають до господарського суду позови саме в інтересах  держави,  а не в  інтересах  підприємств,  установ  і  організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Прокурор або його заступник самостійно визначає і обгрунтовує в позовній заяві,  в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Під поняттям "орган,  уповноважений  державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у ч.2  ст.  2  Господарського  процесуального  кодексу України,  потрібно розуміти орган державної  влади  чи орган місцевого самоврядування,  якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Таким  органом,  відповідно  до статей 6,  7,  13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних  відносин.  В  основі  перших завжди  є  потреба  у  здійсненні  загальнодержавних  (політичних, економічних,  соціальних та інших) дій,  програм,  спрямованих  на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України,  гарантування її державної,  економічної,  інформаційної, екологічної  безпеки,  охорону  землі  як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо. Із врахуванням  того,  що  "інтереси  держави"  є  оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно  визначає  з  посиланням на законодавство,  на підставі якого подається позов,  в чому саме відбулося  чи  може  відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній  заяві  необхідність  їх  захисту  та   зазначає   орган, уповноважений  державою  здійснювати  відповідні функції у спірних відносинах (мотивувальна частина рішення Конституційного Суду    України    від    08.04.99    N3-рп/99).

Як вбачається з позовних матеріалів, прокурором заявлений позов про стягнення з Дочірнього підприємства державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та  спеціального призначення  “Укрспецекспорт”  Державної  госпрозрахункової зовнішньоторгівельної та інвестиційної фірми “Укрінмаш” на користь Військової частини А0215 сум пені та штрафних санкцій за прострочення терміну постачання продукції згідно договору закупівлі від 07.11.05 №111/05-222.

Повертаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції правомірно зазначив, що спірні правовідносини не пов’язані з захистом інтересів держави. Прокурором фактично заявлено позовні вимоги в інтересах конкретної юридичної особи - Військової частини А0215, оскільки ці вимоги стосуються стягнення коштів на користь останньої, а не на користь держави. Вказана юридична особа має самостійне право на звернення до суду з відповідним позовом.

Враховуючи вищевикладене, висновок місцевого господарського суду про повернення позовної заяви без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.63 ГПК України є обґрунтованим (див. п.3 роз’яснення Вищого господарського суду України від 22.05.02 №04-5/570).

За таких умов ухвала Господарського суду міста Києва від 30.01.07 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам  та матеріалам справи, доводи апеляційного подання не є підставою для її скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106  Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.07 №05-5-8/1062 залишити без змін, а апеляційне подання в.о. військового прокурора Вінницького гарнізону -  без задоволення.

2. Позовну заяву (з доданими документами) повернути військовому прокурору Вінницького гарнізону.

Головуючий суддя                                                                      Григорович О.М.

Судді                                                                                          Гольцова  Л.А.

Рябуха  В.І.

27.03.07 (відправлено)