донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

20.03.2007 р.                                                                            справа №36/151

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Затворницький А.М. (довіреність б/н від 30.06.06р.),

від відповідача:
за участю ДВС:
не з’явився
Меркулова Н.А. (довіреність №481 від 14.03.07р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Елвіко-Гігант" с.Островське

на ухвалу  господарського суду

Від
За скаргою

до

про

Донецької області про оскарження бездіяльності Відділу примусового виконання рішень ДВС у Донецькій області

23.01.2007р.
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „ЕЛВІКО-Гігант”, с.Островське Мар”їнського району Донецької обл.
Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області, м.Донецьк
Оскарження бездіяльності Відділу примусового виконання рішень ДВС у Донецькій області щодо виконання рішення господарського суду Донецької області

23.01.2007

по справі
№ 36/151 (суддя Бойко І.А.)

за позовом
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Елвіко-Гігант" с.Островське

до
Донецький слідчий ізолятор управління державного департаменту Україниз питань виконання покарань №5 м.Донецьк

про
стягнення 136998,76 грн.

В С Т А Н О В И В:

У 2003 році позивач, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „ЕЛВІКО-Гігант”, с.Островське Мар”їнського району Донецької обл., звернувся з позовною заявою до господарського суду Донецької області до відповідача –Слідчого ізолятору №5 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Донецькій області, м.Донецьк  про стягнення 136 998,76грн.

Рішенням від 15.05.03р. позовні вимоги СТОВ „Агрофірма „ЕЛВІКО-Гігант” були задоволені повністю. Господарським судом 26.05.03р. на виконання рішення від 15.05.03р. був виданий відповідний наказ.

У 2006 році позивач, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „ЕЛВІКО-Гігант”, с.Островське Мар”їнського району Донецької обл., звернувся до господарського суду Донецької області з клопотанням про відновлення строку на подання скарги та зі скаргою на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області, якою просить суд визнати бездіяльність відділу примусового виконання рішень ДВС Донецької області неправомірною та зобов’язати усунути порушення.

В процесі розгляду справи позивач надав доповнення до скарги, в якому просив суд визнати недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області від  25.12.06р. про повернення виконавчого документу стягувачу і визнати бездіяльність Відділу примусового виконання рішень ДВС Донецької області при виконанні наказу господарського суду по справі №36/151 від 15.05.03р.

Ухвалою від 23.01.07р. судом першої інстанції позивачу було відновлено строк на подання скарги на бездіяльність державного виконавця та відмовлено у вимогах про визнання недійсною постанови Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області від  25.12.06р. про повернення виконавчого документу стягувачу, про визнання бездіяльності Відділу примусового виконання рішень ДВС Донецької області при виконанні наказу господарського суду по справі №36/151 від 15.05.03р.

Ухвала мотивована тим, що, по-перше, заявником скарги був пропущений  трьохмісячний строк для пред’явлення наказу до виконання (строк пред’явлення наказу до виконання – до 26.08.2003; заява про прийняття наказу до виконання та відкриття виконавчого провадження передана ДВС 15.12.2005); по-друге, як з боку відділу  примусового виконання рішень, так і з боку  слідчого ізолятору № 5 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Донецькій області були прийняті всі можливі заходи для виконання рішення суду. Тобто, бездіяльності в діях Відділу примусового виконання рішень не вбачається.

Позивач, СТОВ „Агрофірма „ЕЛВІКО-Гігант”, з прийнятою ухвалою не згоден, вважає її прийнятою із неповним оцінюванням доказів. Стверджує що, господарським судом зроблені неправильні висновки, які призвели до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права України. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд ухвалу господарського суду Донецької області від 23.01.2007р. скасувати та прийняти постанову, якою визнати бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області при виконанні наказу господарського суду Донецької області по справі №36/151 від 15.05.03р. та визнати недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області від 25.12.06р. про повернення виконавчого документу стягувачу.

Апеляційна скарга прийнята до розгляду Донецьким апеляційним господарським судом.

Представник відповідача до  судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 06.02.07р. ухвали суду. Про причину неявки суд не повідомив, своїм процесуальним правом, передбаченим ст.22 ГПК України, не скористався, ніяких клопотань з цього приводу судовій колегії не надав, відзив на апеляційну скаргу не надав.  Явка сторін ухвалою суду не була визнана обов’язковою, тому справу розглянуто відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні представник Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області усно надав заперечення на апеляційну скаргу позивача. З вимогами позивача не погоджується та просить суд апеляційної інстанції залишити без змін ухвалу господарського суду Донецької області від 23.01.07р., а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача повністю підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з’ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи №36/151, та наданих представниками позивача та  Відділу примусового виконання рішень ДВС  пояснень.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну “Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.

Відповідно до пп.. 2,3,4 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у  доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 4-2 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду у повному обсязі і в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення (ухвали) місцевого господарського суду.

Заслухавши пояснення позивача та  Відділу примусового виконання рішень ДВС, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 26.05.03р. господарським судом Донецької області на виконання рішення від 15.05.03р. був видан відповідний наказ про стягнення  із Слідчого ізолятору № 5 Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Донецькій області на користь СТОВ „Агрофірма „ЕЛВІКО-Гігант” основного боргу в сумі 136998грн.76коп., державного мита в сумі 1369грн.99коп. та витрат  на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн.00коп.

Згідно вимог господарського процесуального законодавства (ст. 118 ГПК України), яке діяло на момент видачі наказу, строк пред’явлення наказу по справі № 36/151 від 26.05.2003 до виконання, встановлений до 26.08.2003р.

Позивач, СТОВ „Агрофірма „Елвіко-Гігант”, заявою від 15.12.05р. вперше звернувся до ВДВС Донецького обласного управління юстиції м.Донецьк, якою просив  прийняти до виконання наказ господарського суду № 36/151 від 15.05.2003 та відкрити виконавче провадження. Вищевказана заява позивача була отримана Відділом підрозділу примусового виконання рішень ДВС Донецької області разом з наказом разом та супровідним листом  19.12.2005 за вх. № 2127-1/501.

Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області відкрив виконавче провадження, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.12.2005, незважаючи на пропуск позивачем строку пред’явлення наказу до виконання.

Даною постановою про відкриття виконавчого провадження від 21.12.2005 Відділ примусового виконання зазначив строк до 28.12.05р. для виконання боржником  рішення суду в добровільному порядку. Але у встановлений строк боржник в добровільному порядку рішення суду по справі № 36/151 не виконав.

Відділом примусового виконання рішень з метою виконання наказу господарського суду 12.04.06р. було направлено запит до Державної податкової адміністрації у Донецькій області, з проханням надати інформацію про рахунки Слідчого ізолятору №5 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Донецькій області.

Від Державної податкової адміністрації у Донецькій області 04.05.06р. на адресу Відділу примусового виконання рішень надійшла відповідь на запит від 12.04.06р. з інформацією щодо банківських рахунків Донецького слідчого ізолятора № 5, з якої вбачається про бюджетне фінансування відповідача та наявність депозитного рахунку, на якому знаходяться особисті кошти засуджених, а саме: заробітна плата ув’язнених, гроші, які за поштовими переводами перераховуються родичами на їх лицеві рахунки, перерахунки  особистих коштів спецконтингенту із інших виправних колоній України у разі переводу із однієї колонії у другу.

З цього приводу Відділом виконання рішень 05.05.2006 був складений акт, в якому зазначене, що згідно положень  Закону України „Про Державну кримінально-виконавчу службу України” від 23.06.2005 заборонено накладення арешту на майно управлінь з питань виконання покарань.  Донецький слідчий ізолятор № 5 готової продукції не випускає, тому звернути стягнення на майно, на яке можливо звернути стягнення у відповідності з приписами глав 5, 6 Закону України „Про виконавче провадження”, у боржника відсутнє.

Згідно ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає по своїм зобов’язанням. Тобто, з огляду на приписи ч.1 ст.96 Цивільного кодексу України, засуджені не відповідають за дії юридичної особи своїми особистими грошовими коштами.

З огляду на вищезазначене, 26 грудня 2006 року постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві, Відділом примусового виконання рішень ДВС Донецької області, наказ господарського суду Донецької області по справі №36/151, виданий 26.05.03р. на підставі рішення від 15.05.03р. про стягнення з Слідчого ізолятору №5 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Донецькій області, м.Донецьк на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „ЕЛВІКО-Гігант”, с.Островське Мар”їнського району Донецької обл.  основного боргу в сумі 136998,76грн., держмита в сумі 1369,99грн., та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 118грн. (всього 138486,75грн.) повернено стягувачу –СТОВ „Агрофірма „ЕЛВІКО-Гігант”.

01.12.06р. Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „ЕЛВІКО-Гігант” звернувся до господарського суду Донецької області зі скаргою на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області, якою просять суд визнати бездіяльність відділу примусового виконання рішень ДВС у Донецької області та зобов’язати усунути порушення, з клопотанням про відновлення строку на подання вищевказаної скарги.

Судом першої інстанції 23.01.07р. позивачу було відмовлено у визнанні бездіяльності відділу примусового виконання рішень ДВС Донецької області при виконанні наказу господарського суду по справі №36/151 від 15.05.03р. та відмовлено у визнанні недійсною постанови Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби у Донецької області від 25.12.06р. про повернення виконавчого документу стягувачу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вислухавши позивачем та  Відділу примусового виконання рішень, судова колегія дійшла висновку, що:

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України сторони та  інші  особи,  які   беруть   участь   у   справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ст. 124 Конституції України –юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно із рішенням Конституційного суду України №15-рп/2002 від 09.07.2002р. положення ч. 2 ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення передбачено право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами, договором.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у визнанні бездіяльності Відділу примусового виконання рішень ДВС у Донецької області при виконанні наказу господарського суду по справі №36/151 від 15.05.03р. та відмовлено у визнанні недійсною постанови Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області від 25.12.06р. про повернення виконавчого документу стягувачу.

По-перше, суд звертає увагу заявника апеляційної скарги на той факт, що ним був пропущений  трьохмісячний строк для пред’явлення наказу до виконання (строк пред’явлення наказу до виконання –до 26.08.2003; заява про прийняття наказу до виконання та відкриття виконавчого провадження подана позивачем лише 15.12.2005).

По-друге, судом встановлено, що незважаючи на пропуск трьохмісячний строк для пред’явлення наказу до виконання, Відділом примусового виконання рішень було відкрите виконавче провадження, та були прийняті всі можливі заходи для виконання рішення суду. Враховуючи неможливість стягнення грошових коштів з рахунків відповідача та неможливістю накладання арешту, Відділом примусового виконання рішень ДВС у Донецької області були здійснені дії і виконавчий документ повернутий стягувачу без виконання з наданням йому можливості звернутися до ДВС ще раз. Тобто, бездіяльності в діях Відділу примусового виконання рішень не вбачається. Заявником апеляційної скарги неправомірно, в порушення вимог ст.121-2 ГПК України об’єднанні вимоги про визнання бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області при виконанні наказу господарського суду Донецької області по справі №36/151 від 15.05.03р. та визнання недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області від 25.12.06р. про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки оскаржується або бездіяльність ДВС, або документ, який винесений службою при здійсненні дій.

За таких обставин, судова колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у вимогах позивача про визнання недійсною постанови Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області про повернення  виконавчого документа стягувачеві від 25.12.2006р. та визнання бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області при виконанні наказу господарського суду Донецької області по справі №36/151 від 15.05.03р.

Доводи заявника апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки вони не вливають на правомірність винесеної судом ухвали.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду прийнята господарським судом за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України  ухвала господарського суду Донецької області від 23.01.2007р. у справі №36/151 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення питання застосовування мір забезпечення позову, відповідають нормам процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „ЕЛВІКО-Гігант”, с.Островське Мар”їнського району Донецької обл. на ухвалу господарського суду Донецької області від 23.01.2007р. у справі №36/151 залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Донецької області від 23.01.2007р. у справі №36/151 –без змін.

Головуючий

Судді:

Надр. 6 прим:

1 –у справу;

2 –позивачу;

3 –відповідачу;

4 –ВДВС;

5 –ДАГС;

6 –ГС Дон. обл.;

Ширіна Ю.М.