ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2007
м. Київ
Справа № 13/878

За позовом
Дочірнього підприємства «Компанія Інтерсервіс»Закритого акціонерного товариства «Астрон-Фонд»

до
Закритого акціонерного товариства «Авіакомпанія ВОЛАРЕ»

про
стягнення 92 880,73 грн.

Суддя
Сташків Р.Б.

секретар судового засідання
Карбовська О.В.

Представники:

від позивача –
Кисляк Я.В. (довіреність у справі);

від відповідача –
не з’явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство «Компанія Інтерсервіс»Закритого акціонерного товариства «Астрон-Фонд»(далі –Підприємство) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з Закритого акціонерного товариства «Авіакомпанія ВОЛАРЕ»(далі –Товариство) 79 608 грн. основного боргу, 7956,44 грн. пені, 4 060,01 грн. збитків від інфляції та 1256,28 грн. 3% річних за неналежне виконання умов договору оренди нежитлового приміщення № 60-ИС/67 від 19.12.2003 (далі –Договір).

Позовні вимоги мотивовані тим, що Відповідач не виконав своїх зобов’язань щодо своєчасної сплати орендної плати за орендоване у Позивача нежитлове приміщення.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав, але надіслав на адресу суду докази про сплату основного боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2006 порушено провадження у справі (суддя Євдокимов О.В.) та прийнято позовну заяву до розгляду та призначено судове засідання на 12.01.2007.

Згідно розпорядження заступника Голови Господарського суду міста Києва від 01.02.2007 № 04-1/124 справу № 13/878 передано для подальшого розгляду судді Сташківу Р.Б., у зв'язку з перебуванням судді Євдокимова О.В. на лікарняному.

Ухвалою від 02.02.2007 прийнято справу до провадження та призначено судове засідання на 20.02.2007.

Ухвалою від 20.02.2007 розгляд справи відкладався відповідно до ст. 77 ГПК України.

Ухвалою від 20.02.2007 припинено провадження у справі в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 79608,00 грн. відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Відповідач у судове засідання 14.03.2007 не з‘явився, проте був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання. Так, ухвали суду від 02.02.2007 та  20.02.2007 надсилалися відповідачу, про що свідчать відмітки канцелярії суду, вчинені на зворотній стороні ухвал суду.

За таких обставин, відповідно до частини шостої статті 75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2003 між Підприємство та Товариством було укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 60-ИС/67 від 19.12.2003.

Відповідно до пункту 1 Договору Підприємство передає, а Товариство приймає в строкове платне користування (оренду) нежитлове приміщення площею 995,69 м.кв. (далі –Об’єкт оренди), яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська,81, літера «А».

Згідно із пунктом 4.1. Договору розмір щомісячної орендної плати за оренду складає 79 608 грн., в т.ч. ПДВ.

Орендна плата сплачується Товариством за кожний поточний місяць оренди в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Підприємства протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунку від Підприємства. Орендна плата сплачується Товариством з дня підписання сторонами Акта прийому-передачі об’єкту оренди (пункт 4.5 Договору).

Товариство, у разі прострочення терміну сплати орендної плати за Об’єкт оренди, сплачує Підприємству пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на термін стягнення пені, за кожний день прострочення (пункт 8.3 Договору).

20.04.2004 між Підприємством та Товариством був укладений Акт (накладна) прийому-передачі (внутрішнього приміщення) основних засобів, відповідно до якого Підприємство передало, а Товариство отримало в тимчасове користування Об’єкт оренди.

31.10.2005 між Підприємством та Товариством був укладений Акт прийому-передачі до Договору, відповідно до якого Товариство повернуло із тимчасового користування, а Підприємство отримало  Об’єкт оренди.

Відповідно до Акта здачі-приймання виконаних робіт від 31.10.2005 до Договору за період  з 01.10.2005 по 31.10.2005 Підприємство у повному обсязі та якісно виконало роботи щодо надання в оренду Об’єкту оренди, а вартість виконаних робіт становила 79 608 грн., в т.ч. ПДВ.

31.10.2005 Підприємством та Товариством було укладено Додаткову угоду до Договору про припинення дії договору (далі –Додаткова угода).

Пунктом 1 Додаткової угоди встановлено, що відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) та статті 188 Господарського кодексу України (далі –ГК України) сторони дійшли згоди щодо припинення виконання зобов’язань за Договором.

Відповідно до пункту 2 Додаткової угоди сторони підтверджують, що заборгованість Товариства перед Підприємством за Договором на день підписання даної Додаткової угоди становить 79 608 грн., в т.ч. ПДВ. Товариство зобов’язується погасити заборгованість перед Підприємством до 20.11.2005.

Листом від 19.02.2007 № 113/07 Товариство надало суду копію платіжного доручення від 22.11.2006 № 961 на суму 79 608 грн., яке підтверджує факт сплати Товариством вищезазначеної заборгованості перед Підприємством. Також факт сплати Товариством вищезазначеної заборгованості підтверджується довідкою Товариства, копія якої міститься в матеріалах справи.

Відповідно до частини першої статті 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 188 ГК України встановлено, що зміна та   розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються,  якщо інше не передбачено законом або договором.

Аналіз вище вказаних положень ЦК України та ГК України дає підстави для висновку про те, що Договір не було припинено в односторонньому порядку, а його було припинено за домовленість та згодою сторін. Таким чином Додаткову угоду було укладено з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство, відповідно до Додаткової угоди, зобов’язувалось сплатити заборгованість у сумі 79 608 грн. до 20.11.2005, проте зазначену заборгованість сплатило лише 22.11.2006.

Таким чином, Товариство прострочило виконання своїх грошових зобов’язань перед Підприємством, які було встановлено Додатковою угодою, а тому вимоги Підприємства щодо стягнення з Товариства збитків від інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі статті 625 ЦК України.

Відповідно до пункту 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі  порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Підприємство вимагає стягнути з Товариства пеню за період з 21.11.2005 до 01.06.2006 на підставі Договору, дію якого і, відповідно, зобов’язання за яким було припинено Додатковою угодою 31.10.2005.

Зобов’язання у Товариства виникли відповідно до Додаткової угоди, але як вбачається з її змісту, пеня за прострочення сплати суми заборгованості в ній не передбачена.

Таким чином вимоги Підприємства щодо стягнення з Товариства пені за період з 21.11.2005 до 01.06.2006 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі вищенаведеного, враховуючи, що наявні у справі матеріали свідчать про часткову обґрунтованість вимог позивача, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при частковому задоволенні позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Згідно з ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” з державного бюджету України позивачу підлягає поверненню надлишково сплачене державне мито в розмірі 149,65 грн.

Керуючись статтями 188, 232 ГК України, статтями 549, 604, 625, 651 ЦК України, статтями 22, 32, 33, 43, 49, 81-1, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Авіакомпанія «ВОЛАРЕ»(м. Київ, вул. Польова, 24, р/р № 501 в КФ АБ «Кредит –Днепр», МФО 320898, код 24593176) на користь Дочірнього підприємства «Компанія Інтерсервіс»закритого акціонерного товариства «Астрон-Фонд» (м. Київ, вул. Лейпцизька,3-А, р/р № 3736 у ВАТ «Укрексімбанк», м. Києва, МФО 322313, код 30971020)  збитки від інфляції у сумі 4 060  (чотири тисячі шістдесят) грн. 01 коп., три проценти річних  від  простроченої суми в розмірі 1 256 (одна тисяча двісті п’ятдесят шість) грн. 28 коп., держмито в розмірі 53 (п’ятдесят три) грн. 16 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 6 (шість) грн. 75 коп.

В решті позову відмовити.

Повернути Дочірньому підприємству «Компанія Інтерсервіс»закритого акціонерного товариства «Астрон-Фонд» ((м. Київ, вул. Лейпцизька,3-А, р/р № 3736 у ВАТ «Укрексімбанк», м. Києва, МФО 322313, код 30971020)  149,65 грн. надлишково сплаченого державного мита згідно платіжного доручення № 304  від 23.03.2006., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Суддя
Сташків Р.Б.