РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2007 р.
Справа № 13/240-4601

Господарський суд Тернопільської області

у складі

Розглянув справу

за позовом:  Кременецької міжрайонної державної податкової інспекції, вул. У. Самчука, 6, м. Кременець, Тернопільська область, 47000

до відповідача:  1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос", вул. С.Петлюри, 30, м. Кременець, Тернопільська область, 47000

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Трініт", вул. Деміївська, 5а, м. Київ, 03134

за участю представників сторін:

позивача:           Мельник Г.С.,  довіреність   № 12/10  від 09.01.07 р.

відповідача 1:          Ханас І.О.,  довіреність   № 2010  від 12.09.20 р.

відповідача 2:           не з’явився

Суть справи:

про визнання господарського зобов'язання недійсним.

Перший відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що: позивач не довів укладення угоди на поставку деревини направлену на порушення інтересів суспільства і держави; порушення шляхом не сплати податків не свідчить про порушення вчинення правочину; реєстрація постачальника деревини в судовому порядку не скасована, установчі документи недійсними не визнавались і відсутність за юридичною адресою не доведена.

Другий відповідач відзиву не представив, представника не направив, хоча про час та місце проведення засідань повідомлявся належним чином.

В розпочатому судовому засіданні представникам позивача та першого відповідача роз’яснено їх права і обов’язки, передбачені ст. 22 ГПК України.

Розгляд справи відкладався на 04.12.2006р., 13.12.2006р. зупинявся та відновлювався 18.01.2007р. з призначенням засідання на 02.02.2007р. та відкладався на 16.02.2007р., в зв’язку з поступленням клопотань сторін та надання можливості їм подати додаткові обґрунтування та заперечення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та першого відповідача, господарський суд встановив:

- позивачем проведено перевірку діяльності першого відповідача на предмет дотримання вимог податкового законодавства по податку на прибуток та ПДВ за період 01.01.2006р. по 30.06.2006р., по результатах якої складено акт №30/15-02/31275939 від 18.09.2006р.

Перевіркою встановлено, що в грудні 2006р. перший відповідач закупив у другого відповідача дуб кругляк на суму 11040 грн. згідно накладної та податкової накладної №382 від 20.06.2006р. на виконання договору купівлі-продажу №46 від 01.06.2006р. Дуб кругляк доставлений транспортом другого відповідача на виконання  договору №32 від 01.06.2006р. (згідно рахунку №3 від 30.06.2006р. та податкові накладної №385 від 30.06.2006р.). При перевірці використано інформаційну довідку ДПІ у Голосіївському районі м. Києва.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що оскільки поставщик дуба кругляка –ТОВ „Трініт” за останні 6 місяців 2006р. не звітує, податків до бюджету не сплачує за юридичною адресою не знайдений, учасники товариства своїх статутних функцій не здійснювали, тому угоди №46 та №32 укладені з метою, за відомо суперечною інтересам держави і суспільства, і підлягають визнанню недійсними з наслідками ч.1 ст.208 ГК України.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи зі слідуючого:

- між ТОВ „Лотос” м. Кременець та ТОВ „Трініт” м. Київ укладено угоду №46 від 01.06.2006р., згідно якої другий відповідач продав першому відповідачу дуб кругляк на суму з ПДВ 13248 грн., що підтверджується видатковою накладною та податковою накладною №382 від 20.06.2006р. Товар доставлявся на виконання договору №32 від 01.06.2006р. згідно ТТН серії АС №44343 від 20.06.2006р., рахунку №3 від 30.06.2006р., податкової накладної №385 від 30.06.2006р. Оплата вартості товару та транспортування проведено за готівку згідно квитанцій до прихідних касових ордерів №264 від 26.06.2006р., №265 від 27.06.2006р. та №278 від 30.06.2006р. повністю. Вказані господарські операції, факти підтвердив й сам позивач. Таким чином удаваних, фіктивних чи інших правочинів, які б приховували дійсні угоди позивач не встановив;

- установчі документи постачальника –ТОВ „Трініт”, у встановленому порядку недійсними не визнавались, як і реєстрація не скасовувалась. Не знаходження постачальника за юридичною адресою згідно акта від 07.11.2006р. не свідчить про не знаходження його за такою адресою під час укладення та виконання оскаржуваних угод.

- положення ст.ст. 207 та 208 ГК України слід застосувати з урахуванням того, що правочин, який вчинено з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства (що позивачем жодним чином не доведено), а тому згідно ч.1 ст.203, ч.2 ст.215 ЦК України є нікчемним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається . Санкції, встановлені ч.1 ст.208 ГК України не можуть застосовуватись за сам факт несплати податків (зборів, інших обов’язкових платежів) однією із сторін договору (що позивачем береться в обґрунтування позову). За таких обставин правопорушенням є несплата податків чи не подання звітності, а не вчинення правочину. Для застосування санкцій ч.1 ст. 208 ГК України необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання, ухилення від сплати податків. Частиною 1 ст. 208 ГК України передбачено застосування адміністративно-господарських санкцій лише судом. Це правило відповідає вимогам ст. 41 Конституції України, згідно з якої конфіскації майна, може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку встановлених законом.

Враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та з огляду на вищевикладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають за необґрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 43, 65, 69, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.          В позові відмовити.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор – апеляційне подання, протягом десяти днів з дня підписання рішення 26 лютого 2007 р., через місцевий господарський суд.

Суддя