ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2007                                                                                   Справа № 37/366-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді   Стрелець Т. Г. (доповідача),

суддів:  Головка В.Г., Чохи Л.В.,

при секретарі судового засідання: Ролдугіній Н. В.,

представники сторін у судове засідання не з’явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “АТБ-інвест”, смт. Ювілейне Дніпропетровського району та області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2007р. у справі № 37/366-06

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “АТБ-інвест", смт. Ювілейне Дніпропетровського району та області

до Товариства з обмеженою відповідальністю “АТБ-маркет”, смт. Ювілейне Дніпропетровського району та області

про  стягнення 10800 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю “АТБ-інвест” звернулось до господарського суду Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю “АТБ-маркет” з позовом про стягнення 10800,00 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди (орендної плати, яку позивач мав би право отримувати за договором оренди від 01.05.2005р.).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області (суддя Кеся Н.Б.) від 18.01.2006р. (у подальшому – рішення) у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Рішення обґрунтоване тим, що позовні вимоги є недоведеними та такими, що не узгоджуються з нормами цивільного законодавства України, оскільки факт укладеного та нерозірваного договору оренди позбавляє можливості встановлювати відсутність достатніх правових підстав для набуття цього майна стороною за договором, яка має право на його отримання. Також суд першої інстанції посилається на те, що акт податкової перевірки діяльності позивача не містить беззаперечних доказів як фактичного орендування відповідачем спірного майна, так і часу, з якого здійснювалось використання об’єкту оренди.

Не погодившись з рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення та постановити нове рішення про стягнення з відповідача 10800,00 грн. збитків.

При цьому скаржник обґрунтовує свої вимоги тим, що при винесенні оскаржуваного рішення суд не врахував норми 795 ЦК України, а також не взято до уваги норми ч. 2 ст. 22 ЦК України, де зазначено, що збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Відповідач не забезпечив присутність у судовому засіданні повноважного представника, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, що знаходиться в матеріалах справи.

Ухвалою від 21.02.2007р. відновлено строк подання апеляційної скарги та прийнято до провадження Дніпропетровського апеляційного господарського суду, розгляд справи був призначений на 14.03.2007р. на 10 год.30 хв.

Розпорядженням від 13.03.2007р. заступник голови суду справу № 37/366-06 передав для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Стрелець Т.Г. (доповідач), судді: Головко В.Г., Чоха Л.В.

Колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представників сторін, оскільки вони були належним чином попереджені про час та місце проведення судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, приєднані до справи.

В судовому засіданні 26.03.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ними рішення, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

01.05.2005р. між позивачем (орендодавець) і відповідачем (орендар) було укладено договір оренди № 01-5/И, згідно з умовами якого позивач зобов’язався передати, а відповідач прийняти у тимчасове оплатне володіння і користування частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенко, 2/1 загальною площею 1412 кв. м., яке належить позивачеві на праві власності.

Відповідно до п. 2.1 договору нерухоме майно має бути передано орендодавцем орендарю протягом 2 календарних днів з моменту підписання договору оренди. Пунктом 4.1 передбачено, що орендодавець зобов’язаний передати майно у строк, вказаний в п. 2.1 даного договору по акту прийому-передачі.

У матеріалах справи (арк. справи 20-23) наявний витяг з акту № 174/ДСК/234/30691543 від 29.08.2006р. про результати виїзної планової перевірки ТОВ “АТБ-інвест” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2005р. по 31.03.2006р., складеного Дніпропетровською міжрайонною державною податковою інспекцією Дніпропетровської області. Вказаний акт містить висновки податкової інспекції про те, що за спірним об’єктом оренди відповідачем 04.05.2005р. зареєстровані 4 реєстратора розрахункових операцій, що за висновком перевіряючи свідчить про те, що за вказаною адресою здійснювалась торгівельна діяльність, а позивачем був занижений валовий дохід на суму орендних платежів.

У відповідності з ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Згідно зі ст. 1214 ЦК України, на яку посилається скаржник у позовній заяві та апеляційній скарзі, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з того, що матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем доходів від нібито безпідставно набутого останнім нерухомого майна.

Позовна заява та додані до неї документи не надають відомостей про вимоги щодо суми доходів, отриманих відповідачем від володіння та користування не житловими приміщеннями, не містять розрахунку отриманих доходів.

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність посилань позивача на норми ч. 1 ст. 1214 ЦК України, як на підставу стягнення збитків з відповідача. Крім того, господарський суд вірно встановив, що акт податкової перевірки не містить даних про фактичне використання реєстраторів розрахункових операцій саме  ТОВ “АТБ- маркет”, оскільки зареєстровані вони  на позивача. Тобто акт перевірки не може бути підставою для встановлення факту фактичного  використання приміщень відповідачем у спірний період, оскільки під час складання податковим органом акту використовувались лише документи, надані до перевірки позивачем, немає відомостей про надання до перевірки актів приймання-передачі приміщень.

Таким чином, судом першої інстанції було обґрунтовано встановлено, що акт податкової перевірки діяльності позивача не може бути достатнім і безпосереднім доказом наявності у позивача збитків, що виникли у неправомірними діями відповідача.

Також слід зазначити, що судом правомірно не було застосовано ч. 2 ст. 22 ЦК України, у відповідності до якої збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), з таких підстав.

Позивачем не надано у матеріали справи належних і допустимих доказів відсутності у відповідача достатніх правових підстав володіти і користуватись нерухомим майном на підставі договору оренди. З наведеного вбачається, що позивачем не доведений і необґрунтований розмір упущеної вигоди, який заявлений до стягнення з відповідача, отже і підстави для стягнення таких збитків відсутні.

Таким чином, при винесенні рішення суд повно, всебічно і об’єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, а також правильно застосував норми матеріального і процесуального права.

Згідно з роз’ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 1 постанови від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

З огляду на викладене, рішення господарського суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, підстави для його скасування і винесення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу  України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “АТБ-інвест”, смт. Ювілейне Дніпропетровського району та області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від  18.01.2007р. у справі № 37/366-06 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2007р. у справі № 37/366-06 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суд України протягом одного місяця з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя

Т. Г. Стрелець

Суддя
В. Г. Головко

Суддя
Л. В. Чоха