ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 травня 2007 р.
№ 10/443

Вищий господарський суд України  у складі колегії суддів:

головуючого судді
Добролюбової Т.В.

суддів
Гоголь Т.Г.

Дроботової Т.Б.

розглянувши

касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Брокколі”

на постанову
Донецького апеляційного  господарського суду

від
12.03.2007 року

у справі
№ 10/443

господарського суду
Донецької області

за позовом
Приватного малого підприємства “Фагот”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Брокколі”

про
стягнення 46678,40 грн.

за зустрічним позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Броколлі”

до
Приватного малого підприємства “Фагот”

про
стягнення 20944,32 грн.

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Брокколі” б/н, б/д на постанову Донецького апеляційного  господарського суду від 12.03.07 (отримана судом 27.04.07) не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно пункту 3 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається і повертається без розгляду якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі.

Порядок сплати державного мита визначений Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, яка затверджена наказом Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993  №15.

Відповідно до пункту 14 названої Інструкції при перерахуванні державного мита з рахунку платника до документа, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається оригінал останнього примірника платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної  установи такого змісту “Зараховано в дохід бюджету ___грн. (дата)”. При цьому, платіжні  документи  подаються  до  господарського суду тільки  в  оригіналі. Ксерокопії чи фотокопії платіжних документів не можуть бути доказом сплати державного мита.

Додані до касаційної скарга копії квитанцій №62 від 06.04.07, №63 від 06.04.07  про сплату державного мита за звернення з касаційною скаргою не може бути належним доказом сплати державного мита у встановленому  порядку.

Разом з цим, згідно  пункту 4 частини 1 статті 111  Господарського  процесуального кодексу України касаційна скарга за змістом  повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального права. Тобто, має чітко викладатися зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчими актами та вказуватися конкретні  їх пункти та статті. Зокрема, касаційна скарга повинна містити дані, які б свідчили,  що судами при розгляді спору не застосований Закон, який підлягає застосуванню, або застосований закон, який не підлягає застосуванню, або судами неправильно витлумачена норма Закону. Однак, скаржник обґрунтовуючи касаційну скаргу  наводить лише обставини справи та висловлює незгоду з оцінкою доказів судовими інстанціями.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати  доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Зважаючи на те, що у поданій касаційній скарзі посилання на порушення судом норм матеріального і процесуального права, зводиться до аналізу наявних у справі доказів та встановлених судом обставин справи, враховуючи наведені вище положення процесуального законодавства, касаційна скарга не дає підстав для перевірки постанови у справі в касаційному порядку та підлягає поверненню також на підставі пункту 6 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна інстанція зауважує на тому, що відповідно до приписів частини 3 статті 111 3 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4, 6 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу з додержанням стислих строків для виправлення, а також враховуючи вимоги статей 53, 110 зазначеного Кодексу.

Керуючись статтями 86, 111, пунктами 4, 6 статті 1113  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В  :

Касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 12.03.07 у справі №10/443 повернути скаржникові без розгляду.

Справу №10/443 скерувати до господарського суду Донецької області.

Головуючий                                                                  Т.Добролюбова

Судді                                                                            Т.Гоголь

Т.Дроботова