Харківський апеляційний господарський суд
Ухвала

Іменем України

Адміністративна справа                             Головуючий  по 1-й інстанції

№ АС-27/723-06                                         Суддя –Мамалуй О.О.

Доповідач по 2-й інстанції

Суддя –Шутенко І.А.

17 січня  2007 р.                                                                                    м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду  у складі:        головуючого судді     Шутенко І.А., суддів Бабакової Л.М., Карбань І.С.

При секретарі – Крупі О.В.

За участю представників сторін:

позивача –Венгер Л.В. за довіреністю від 30.04.2004р.,

відповідача –Удянської Т.В. за довіреністю №6/10/10-025 від 09.01.2007р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційну скаргу (вх. № 4636Х/2) ДПІ у Ленінському районі м. Харкова на  постанову господарського суду Харківської області від 09.11.2006р.  по справі  № АС-27/723-06

за позовом ТОВ „Альфа-Тур”, м. Київ,

до  ДПІ у Ленінському районі м. Харкова,

про спонукання видати патент, -

встановила:

Позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив визнати протиправною відмову у видачі торгового патенту та зобов’язати ДПІ у Ленінському районі м. Харкова видати торговий патент ТОВ „Альфа-Тур” на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу.

Постановою господарського суду Харківської області від 09.11.2006р. (у повному обсязі постанову складено 14.11.2006р.) позов задоволено. Визнано протиправною відмову ДПІ у Ленінському районі м. Харкова у видачі торгового патенту ТОВ „Альфа-Тур”. Зобов’язано ДПІ у Ленінському районі м. Харкова видати торговий патент ТОВ „Альфа-Тур” на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 52, к.. 21.

Відповідач з постановою господарського суду Харківської області від 09.11.2006 р. по справі № АС-27/723-06 не погоджується, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з’ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та на порушення норм матеріального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що поняття „підприємницької діяльності" надане в ст.ст.42,43 ГК України, зокрема пунктом 3 ст.43 ГК України свобода підприємництва обмежена встановленим законом переліком видів господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню. Згідно ст.З Закону України від 01.06.00р. №1775-111 „Про ліцензування певних видів господарської діяльності" (далі ЗУ №1775) Ліцензія є єдиним документом дозвільного характеру, який дає право на зайняття певним видом господарської діяльності, що відповідно до законодавства підлягає обмеженню''.

З аналізу вищенаведених норм права, апелянт дійшов висновку, що поняття „підприємницької діяльності" в розумінні як ч.4 ст.2 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності №98/96 (ділі Закон №98/96) передбачає дозволену діяльність. Тобто в заявці на видачу торгового патенту суб'єкт господарювання повинен не тільки зазначити вид підприємницької діяльності, яким він збирається займатися після видачі такого патенту, а й довести відсутність обмежень на її здійснення - наявність документу дозвільного характеру (ліцензії).

Таким чином, на думку апелянта, вимога відповідача про надання ліцензії на вид діяльності, щодо якої встановлені певні обмеження, не протиречить не тільки ч.4, а й ч.2 ст.2 Закону №98/96 стосовно заборони встановлення додаткових умов для придбання торгового патенту.

Апелянт також відмічає, що Законом України від 23.05.05р. №2505 „Про внесення змін до Закону України "Про  Державний  бюджет  України  на 2005  рік"  та  деяких  інших законодавчих актів України" (п.п."а" п.1 ст.44) внесені зміни до ЗУ №1775, а саме п.29 ст.9 щодо видів господарської діяльності, які підлягають ліцензуванню,   доповнений   словами   „організація   діяльності   з   проведення азартних   ігор",   що   не є  тотожнім , поняттю   „організація   та   утримання тоталізаторів,  гральних закладів",  а у  позивача наявна ліцензія Харківської облдержадміністрації саме на оетаншй вид діяльності.

З 12.04.06р. набрала чинності постанова КМУ №1254 „Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", якою органом ліцензування з організації   діяльності   з   проведення азартних ігор визначено Міністерство фінансів України, а обласні держадміністрації відповідно до Переліку органів ліцензування, затвердженого постановою КМУ від 14.11.00р. №1698, є органами ліцензування з організації та утримання тоталізаторів, гральних закладів, що не є тотожними поняттями, т.я. відокремлені законодавцем.

Таким чином, на апелянт вважає, що вимога ДПІ щодо наявності у позивача саме ліцензії Мінфіна України на організацію діяльності з проведення азартних ігор замість ліцензії облдержадміністрації щодо організації та утримання тоталізаторів, гральних закладів, цілком відповідає наведеним змінам в діючому законодавстві.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких постанову господарського суду Харківської області від 09.11.2006р. по справі №АС-27/723-06 вважає законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Під час апеляційного провадження було встановлено, що ТОВ "Альфа-Тур" здійснює підприємницьку діяльність в сфері грального бізнесу. У м. Харкові підприємство має філію без права юридичної особи.

Згідно з Законом України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”, підприємницька діяльність з надання послуг в сфері грального бізнесу може здійснюватись за наявності торгового патенту, який видається за плату податковою інспекцією за місцезнаходженням гральних місць.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 05.10.2006р. звернувся до ДПІ у Ленінському районі м. Харкова з заявою про видачу торгового патенту з надання послуг в сфері грального бізнесу своїй філії, яка розташована за адресою: м. Харків, Полтавський шлях, 52, к. 21, та сплатив вартість торгового патенту за шість місяців в сумі 3600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6469 від 29.09.2006 р.

ДПІ у Ленінському районі м. Харкова листом № 7678/10/15-118 від 06.10.2006р. відмовила у видачі торгового патенту, посилаючись на необхідність придбання позивачем ліцензії на організацію діяльності з проведення азартних ігор, яку видає Міністерство фінансів України. Але позивач в судовому засіданні вказує, що ліцензія на організацію та утримання гральних закладів йому видана Харківською державною обласною адміністрацією та діє до 10.05.2011 р.

Колегія суддів зазначає, що підставою для видачі торгового патенту є заявка, яка оформлена згідно ч. 4 ст. 2 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”, яка повинна містити такі реквізити:

- найменування суб’єкта підприємницької діяльності;

- витяг з установчих документів щодо юридичної адреси суб”єкта підприємницької діяльності, а у випадках, якщо патент придбавався для структурного підрозділу –довідка органу, який погодив місцезнаходження структурного підрозділу, із зазначенням цього місця;

- вид підприємницької діяльності, здійснення якої потребує придбання торгового патенту;

- найменування документа про повну або часткову сплату вартості торгового патенту.

Колегія суддів вважає необхідним відмітити, що вказаний перелік не потребує надання ліцензій та є вичерпним, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”, додаткові вимоги встановлювати заборонено.

Матеріали справи свідчать, що заявка, яка подавалась ТОВ „Альфа-Тур” до ДПІ у Ленінському районі м. Харкова була оформлена з дотриманням вимог закону.

Наявність ліцензії на право заняття певним видом діяльності не являється умовою видачі торгового патенту, а ДПІ у Ленінському районі м. Харкова порушило ч. 2 ст. 2 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”, яка забороняє встановлювати додаткові вимоги. Але у позивача є ліцензія на право зайняття вказаним видом діяльності.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ „Альфа-Тур” придбало ліцензію на організацію та утримання гральних закладів та здійснює свою діяльність на підставі ліцензії, яку видано органом ліцензування Київської міської державної адміністрації серії АА № 777036 від 22.04.2005 р., а Харківська філія за вказаною адресою працює на підставі ліцензії серії АБ № 350550 від 11.05.2006 р., яку видав орган ліцензування Харківською обласної державної адміністрації.

Згідно ст. 1 Закону України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності” ліцензія - документ державного зразка, який засвідчує право ліцензіата на провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності протягом визначеного строку за умови   виконання ліцензійних умов та анулювання ліцензії або строку її дії не передбачається жодним Законом України або нормативним актом. Тому позивачу, ТОВ „Альфа-Тур” отримувати ще одну ліцензію при цьому виду діяльності, підстав немає. Ліцензування організації та утримання гральних закладів на Міністерство фінансів України не покладено, а відноситься до компетенції органів за місцем реєстрації головного підприємства, а їх філій –за місцем проведення господарської діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, букмекерська контора  ТОВ „Альфа-Тур” займається виключно діяльністю з проведення парі. Згідно п. 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 р. № 1254 „Про порядок придбання ліцензії на провадження діяльності з організації і проведення азартних ігор” визначається: „плата за ліцензію на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор, яка видається на кожну особу, що проводить таку діяльність на гральних автоматах, на кожний пункт тоталізатора у разі провадження букмекерської діяльності”, тобто, якщо букмекерська діяльність проводиться відповідно до другого виду, а саме, гра в тоталізатор, суб”єкт господарської діяльності зобов”язаний придбати відповідну ліцензію. Таким чином, діяльність з проведення парі під види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, не підпадає.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним відмітити, що ст.ст. 42, 43 ГК України, на які посилається апелянт, не регулюють відносини в сфері патентування підприємницької діяльності, тому посилання на них є безпідставним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

За таких обставин, постанову господарського суду Харківської області від 09.11.2006 р. по адміністративній справі № АС-27/723-06 прийнято у відповідності з матеріалами справи, фактичними обставинами та чинним законодавством. Заперечення викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими і не можуть бути підставою для скасування оскарженої постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 209, 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду одноголосно, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу  залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Харківської області від 09.11.2006р. по адміністративній  справі № АС-27/723-06 залишити без змін.

Роз’яснити сторонам, що вони мають право на дану ухвалу подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Справу направити до суду першої інстанції.

Головуючий суддя

Судді