ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"23" січня 2007 р.
Справа № 13/269-06-9134А

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:  Л.І. Бандури

суддів: Л.В. Поліщук, В.Б. Туренко

при секретарі судового засідання: Г.В. Селіховій

за участю представників сторін:

від позивача –В.В. Гайдайчук

від відповідача –не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білгород-Дністровської ОДПІ

на постанову господарського суду Одеської області від 06.11.2006р.

у справі № 13/269-06-9134А

за позовом Білгород-Дністровської ОДПІ

до Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району

про стягнення 22180,05грн.

18.01.2007р. в судовому засіданні оголошувалась перерва згідно зі ст. 150 КАС України до 23.01.2007р.

встановив:

Білгород-Дністровська ОДПІ звернулась з позовом до Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району (далі Білгород-Дністровська КЕЧ району) про стягнення податкової заборгованості в сумі 22180,5 грн., на підставі п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України „Про порядок погашення  зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Заперечуючи проти позову, Білгород-Дністровська КЕЧ району послалась на те, що військова частина утримується та повністю фінансується з державного бюджету, за своїм правовим статусом є державною установою, а  майно належить їй на праві оперативного управління і згідно зі ст.14 Закону України „Про збройні сили України” майно, яке закріплено за військовими частинами і установами Збройних сил України являється державною власністю, належить їм на праві оперативного управління і звільняється від сплати всіх видів податків.

Постановою господарського суду Одеської області від 06.11.2006р. (суддя Панченко О.Л.) в позові відмовлено, з мотивів необґрунтованості заявлених вимог, непідтвердженості їх належними доказами та невідповідності чинному законодавству.

Не погодившись із постановою суду, Білгород-Дністровська ОДПІ без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, 09.11.2006р. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, у позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, мотивуючи тим, що Закон України „Про Збройні сили України” не є законом про оподаткування, а передбачені ст.14 Закону України „Про систему оподаткування” пільги по оподаткуванню не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідні зміни в Закон України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів” не внесені.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу, відповідач зазначив про  необґрунтованість доводів скаржника, у зв’язку з чим, просив відмовити  у її задоволенні.

Заслухавши доводи представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія встановила:

Білгород-Дністровська КЕЧ району заснована згідно Директиви Заступника Міністра Оборони по будівництву і розквартируванню військ №156/1/0600 та директиви штабу округу №6/1/01196 від 07.09.1989р., зареєстрована як юридична особа,  взята на облік Білгород-Дністровською ОДПІ 31.01.1995 р. як платник податків.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” від 11.12.91 р. з подальшими змінами, відповідач є платником податку з власників транспортних засобів.

Згідно зі ст.6 названого Закону, Білгород-Дністровська КЕЧ подала до податкового органу розрахунки суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2002, 2003 ,2004 роки, а 02.03.06 р. направила уточнюючі розрахунки за 2003 р. і 2004 р., відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Білгород-Дністровською ОДПІ проведені перевірки фінансово-господарської діяльності Білгород-Дністровської КЕЧ району, в результаті яких встановлено факт несвоєчасного подання вказаних розрахунків, за наслідками, яких,  складені акти перевірки № 826/17-1 від 28.03.2003р., №1715/171 від 10.06.2004р., №1097/17-1 від 19.05.2005р. (а.с. 25, 32, 38).

На підставі цих актів, Білгород-Дністровська ОДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення: № 000821702/0 від 31.03.03р., № /0 від 15.10.03 р., № /0 від 10.06.04р., № /0 від 25.06.05р. про стягнення штрафних санкцій в загальній сумі 937.02 грн.

Ці податкові повідомлення-рішення не були оскаржені відповідачем в адміністративному та судовому порядку.

В зв’язку з несплатою податкового боргу в добровільному порядку, податкова служба звернулась до господарського суду з адміністративним позовом про стягнення, на підставі  п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 названого Закону податкового боргу в сумі 22180,05грн.

Відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу. У разі, якщо такого платника податків визнано банкрутом, черговість задоволення претензій кредиторів визначається законодавством про банкрутство.

Згідно з п.п.15.1.1 п.15 ст.15  названого Закону за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пункту „в” підпункту 18.2.1 вищеназваного Закону підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції, стосовно якого, минув строк позовної давності, встановлений цим Законом.

Як свідчать матеріали справи, вимоги про стягнення податкового боргу у сумі 16374,05грн. за період з 16.07.01 р. по 14.04.03 р. заявлені податковою службою без врахування положень п.п.15.1.1 п.15.1 ст.15, пункту „в” підпункту 18.2.1 п.18.2 ст.18 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Крім того, податковою службою повернуті відповідачу уточнюючі розрахунки сум податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2003р., 2004 р., з нульовими показниками податку, що призвело до неправомірного  заявлення вимог про стягнення вказаного податку за 2003 і 2004 роки.

Таких висновків дійшов суд першої інстанції розглядаючи спір по суті і саме за цих обставин, відмовив у задоволенні позову, а не з тих мотивів, що зазначені скаржником в апеляційній скарзі.

З урахуванням викладеного, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу

адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Б. - Дністровської ОДПІ залишити без задоволення, а постанову господарського суду Одеської області від 06.11.2006р. у справі №13/269-06-9134А - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту  проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя                                                                      Л. І. Бандура

Суддя                                                                                          Л. В. Поліщук

Суддя                                                                                           В. Б. Туренко