Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2007 р.                                                           Справа № 21/68-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Безлепкіній І.П.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача -  Носкова П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс ЛТД", с. Волохів Яр, Чугуївський район, Харківська область (вх. № 1175 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 27.02.07 р. по справі № 21/68-07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс ЛТД", с. Волохів Яр, Чугуївський район, Харківська область

про стягнення 27 448,50 грн., -

встановила:

У січні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс ЛТД" про стягнення  24504,00 грн. основного боргу, пені в розмірі 2944,50 грн. та судових витрат   по справі, посилаючись на те, що відповідно до умов договору купівлі-продажу № 10/04-Х-06 від 10.04.2006р. позивач по видатковій накладній № РН-ХР00069 від 17.04.2006р. передав відповідачеві товар на суму 37981,20 грн., а відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару здійснив лише частково.

В судовому засіданні 27 лютого 2007 року представник позивача в порядку 22 Господарського процесуального кодексу України уточнив позовні вимоги та просив господарський суд стягнути з відповідача лише 24504,00 грн. основного боргу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.02.2007р. по справі № 21/68-07 (суддя Пелипенко Н.М.) позовні вимоги задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" ЛТД на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента агро" 24504,00 грн. основного боргу, 245,04 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення пені в розмірі 2944,50 грн. провадження у справі припинено на підставі п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач, з рішенням місцевого господарського суду не погодився, подав   апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дане рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Позивач у своїх запереченнях на апеляційну скаргу вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, як безпідставну. Крім того, позивач просить розглянути справу без участі його представника.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши уповноваженого представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку про залишення  апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Харківської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених  матеріалами справи обставин спору за якими встановив, що 10 квітня 2006 року між сторонами у справі укладений договір купівлі-продажу № 10/04-Х-06 (далі - Договір).

Відповідно умов Договору Харківська філія позивача по видатковій накладній № РН-ХР00069 від 17.04.2006р. передала відповідачеві товар на суму 37981,20 грн., відповідач товар прийняв через свого представника, що діяв за довіреністю № ЯЛЦ 832151 від 17.04.2006р., однак свої зобов'язання щодо оплати товару здійснив частково в розмірі 13477,20 грн., про що свідчить банківська  виписка від 13.04.2006р.

Враховуючи те, що відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України    зобов'язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений строк, а  відповідач доказів погашення суми боргу не надав, позовні вимоги в сумі  24504,00   грн. визнані господарським судом обґрунтованими, підтвердженими наданими    доказами, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм  надана правильна та належна правова оцінка, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі рішення колегія суддів не вбачає, оскільки відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Заявник апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм процесуального права, оскільки суд не врахував, що в порушення п. 2.1. Договору, згідно якого позивач зобов'язувався поставити під врожай 2006 року засоби захисту рослин, асортимент яких зазначений в додатку №1 до даного Договору, але останній передав відповідачу лише частину товару на суму 37981,20 грн., а відповідач в свою чергу здійснив попередню оплату отриманого товару у відповідності до п. 5.2. Договору,  перерахувавши 13 квітня 2006 року 13477,20 грн. на поточний рахунок філії.

Але колегія суддів не приймає вказані посилання відповідача до уваги, так як спірним Договором сторони визначили умови купівлі-продажу рослин, серед яких обов'язок позивача поставити відповідачу засоби захисту рослин під врожай 2006 року відсутній. Окрім того, відповідно до п. 2.1. Договору асортимент товару, його кількість, термін оплати та поставки, місце передачі товару, ціна визначається в додатках, рахунках та накладних документах, що є невід'ємною частиною Договору, а згідно з п. 3.1. даного Договору товар може передаватися партіями.

На виконання умов Договору та додатку №1 до нього відповідачу поставлений товар на суму 37981,20 грн., що підтверджується матеріалами справи. Відповідач прийняв вказаний товар без будь-яких зауважень та заперечень і оплатив його вартість лише частково в сумі 13477,20 грн. та претензій щодо якості  або кількості отриманого  товару до позивача не пред'являв.

Пунктом 5.3. Договору сторони визначили порядок проведення розрахунків, згідно з яким кінцевим терміном розрахунків є 01.12.2006р., однак відповідач у встановлений Договором строк решту вартості отриманого від позивача товару не провів.

З урахуванням вказаного, а також того, що відповідач не надав доказів погашення суми боргу за одержаний товар, колегія суддів вважає, що   господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги позивача про стягнення  суми боргу в розмірі 24504,00 грн.

Не погоджується також колегія суддів і з доводами заявника апеляційної скарги  стосовно порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, в зв'язку з відмовою в задоволенні заяві відповідача про вжиття запобіжних заходів,  оскільки господарським судом цілком вірно встановлено, що належні докази в обґрунтування поданої заяви відсутні. Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованою вимогу відповідача, викладену у заяві про вжиття запобіжних заходів, шляхом накладення арешту на майно у розмірі заявлених вимог, так як з урахуванням ст. 33 Господарського процесуального кодексу України відповідач не надав доказів наявності фактичних обставин, з якими він  пов'язує застосування саме такого заходу забезпечення позову, а також не надав доказів, які б свідчили про необхідність вжиття запобіжних заходів.

Крім того, відповідач зазначає, що при ухваленні рішення про задоволення позовних вимог, господарський суд не врахував, чи є у позивача дозвіл на право укладати договір на роздрібну торгівлю пестицидами, що є підставою для визнання  договору №10/04-Х06 від 10.04.06 р. недійсним у відповідності до п.1 ст. 216 Цивільного кодексу України. Проте, колегія суддів вважає вказані посилання відповідача безпідставними та необґрунтованими, оскільки вказане не є підставою для визнання спірного Договору недійсним. Додатковими умовами даного  Договору визначено, що позивач ("Продавець") має ліцензію на оптову та роздрібну торгівлю пестицидами та агрохімікатами серії АА №721240 від 11.11.2003р. (пункт 10.4.), копію якої в обґрунтування заперечень проти апеляційної скарги надав позивач суду  апеляційної інстанції. Більш того, при укладенні та  отриманні від позивача товару (пестицидів) відповідач мав право вимагати надати йому для огляду вказану ліцензію. Проте такі докази відповідачем не надані і в матеріалах справи відсутні.

Твердження відповідача про те, що суд не встановив коло повноважень відособленого підрозділу - Харківської філії ТОВ "Тридента Агро", не грунтуються на матеріалах даної справи та не заслуговують на увагу, оскільки за наявності належно оформлених повноважень юридичної особи керівники її відособлених підрозділів (філій, представництв, відділень) мають право укладати договори від імені юридичної особи у межах наданих повноважень. Матеріалами справи підтверджується той факт, що при укладенні спірного Договору "Продавцем" по ньому є ТОВ "Тридента агро" (, м. Київ, вул. Конотопська, 8) в особі Директора Харківської філії ТОВ "Тридента агро" Ступки О.В., який діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко О.О. 20.12.05р. за реєстраційним номером 1615. Сторони даного Договору досягли згоди з усіх його умов, про що свідчать  підписи та печатки обох сторін, а тому, в даному випадку, відповідач повинен нести відповідальність за неналежне виконання обов'язків по цьому Договору по оплаті решти вартості отриманого від позивача товару.

Разом з тим, не можуть бути прийняті судом до уваги доводи відповідача  про недійсність примірника оскаржуваного рішення, в зв'язку з тим, що він не завірений печаткою суду, оскільки вказані твердження не впливають на суть прийнятого у справі рішення, а його копія належним чином завірена підписом помічника судді господарського суду Харківської області та отримана уповноваженим представником відповідача - Носковим П.А.  у приміщенні суду з урахуванням вимог Господарського процесуального кодексу України.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо неякісності поставленого позивачем товару, з огляду на те, що якість поставленого товару не є предметом розгляду даної справи; надані відповідачем суду апеляційної інстанції акт обстеження агротехнічного стану полів з посівами соняшнику ТОВ "Агросервіс ЛТД" від 23.06.06р., акт від 26.10.06р. про недопоставку засобів захисту рослин по договору від 10.04.06р. № 10/04-Х-06. та акт від 26.10.06р. про ненадання документів по договору від 10.04.06р. № 10/04-Х-06, підтверджуючих якість товару, складені відповідачем в односторонньому порядку та не мають юридичної сили; доказів звернення до позивача з претензією щодо неякісності товару у відповідності з вимогами чинного законодавства та певними строками такого звернення відповідачем не надано. Більш того, матеріали справи взагалі не містять належних доказів неякісності товару, отриманого відповідачем від позивача по спірному Договору, а недопоставка або неякісність не впливають на обов'язок відповідача сплатити решту вартості отриманого від позивача товару.

Також скаржник вказує на те, що господарський суд не надав можливості відповідачу надати докази в обґрунтування своїх заперечень про неналежне виконання позивачем зобов'язань по договору, а саме не відклав розгляд справи з наданням строку з необхідністю витребування нових доказів, як це передбачено ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, а вирішив спір на користь позивача та прийняв рішення в одному засіданні 27 лютого 2006р.

Проте, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що в силу ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішений в даному судовому засіданні, зокрема з причини необхідності витребування нових доказів. Вказане є правом, а не обов'язком господарського суду. Таким чином, враховуючи те, що позицію відповідача викладено у відзиві на позов, його уповноважений представник Носков П.А. приймав участь при розгляді справи по суті та не був позбавлений права надати суду першої інстанції додаткові письмові докази в обґрунтування своїх вимог та мав на це достатньо часу, колегія суддів вважає, що господарський суд правомірно вирішив даний господарський спір по суті, так як у справі зібрано достатньо доказів для його вирішення.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Позивач в обґрунтування вимог по стягненню заборгованості надав судам   достатньо доказів для визнання їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Проте, заявник скарги не навів жодних фактичних даних, що спростовують факти, які було покладено в основу оскаржуваного судового рішення, а також не представив доказів, які б підтверджували реальну та правову обґрунтованість для звільнення від відповідальності за неналежне виконання умов спірного Договору по сплаті вартості отриманого від позивача товару у повному обсязі. Крім того, факт наявності заборгованості та її розмір відповідач в апеляційній скарзі не оспорює.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга відповідача позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Харківської області від 27.02.2007 року по справі № 21/68-07   прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, а доводи відповідача з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс ЛТД", с. Волохів Яр, Чугуївський район, Харківська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 27.02.2007 року по справі № 21/68-07 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді