донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

24.01.2007 р.                                                                                   справа №45/277а

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового засідання

за участю представників сторін:

від позивача:
ГО "Громадська організація" - не з"явився
ТОВ "Союз 2002" - не з"явився,

від відповідача:
від третьої особи:
Козієнко І.С. - по Дов від 12.12.05р,
не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
1.Громадської організації "Громадська рада" м.Донецьк
2.Товариства зобмеженою відповідальністю "Союз 2002" м.Донецьк

на постанову  господарського суду

Донецької області

від
30.11.2006 року

по справі
№45/277а , Новікова Р.Г., Дучал Н.М.)

за позовом
1.Громадської організації "Громадська рада" м.Донецьк
2.Товариства зобмеженою відповідальністю "Союз 2002" м.Донецьк

до
Донецької міської ради м.Донецьк

про

за позовом третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору
до
про
визнання недійсними рішення № 20/1 від 24.06.05р. та № 4/2 від 11.09.06р.
Донецької обласної громадської організації "Народний контроль" м.Донецьк

Донецької міської ради м.Донецьк
визнання протиправними та недійсними рішення №20/1 від 24.06.05р. та №4/2 від 11.09.06р., як таких, що прийняті не у відповідності до власних повноважень представницького органу місцевого самоврядування

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2006 року  Громадська організація „Громадська рада”  та Товариство з обмеженою відповідальністю „Союз 2002”, м. Донецьк звернулись до  господарського суду  Донецької області  з адміністративним позов  про визнання недійсним рішення Донецької міської ради м.Донецьк №20/1 від 24.06.2005р., прийнятого з перевищенням власних (делегованих) повноважень та основаним на недіючих в Україні нормах Закону України „Про тарифи на житлово –комунальні послуги” та його скасування, а також про визнання недійсним рішення Донецької міської ради №4/2 від 11.09.2006р., яке прийняте з перевищенням власних (делегованих) повноважень, та його скасування.

14.11.2006р. до господарського суду Донецької області по справі №45/277а від третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору –Донецької обласної громадської організації  „Народний контроль”, м.Донецьк надійшла позовна заява №1/с від 14.11.2006р. до відповідача –Донецької міської ради, м.Донецьк про визнання протиправним та недійсним рішення Донецької міської ради №20/1 від 24.06.2005р. „Про приведення тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до вимог Дочірньої компанії „Газ України” НАК „Нафтогаз України” від 31.05.2005р.”, як такого, що прийняте не у відповідності до власних повноважень представницького органу місцевого самоврядування та визнання протиправним та недійсним рішення Донецької міської ради №4/2 від 11.09.2006р. „Про приведення тарифів на комунальні послуги відповідно до вимог енергопостачальних організацій”, як такого, що прийняте не у відповідності до власних повноважень представницького органу місцевого самоврядування, яка була прийнята до провадження господарським судом.

Постановою господарського суду Донецької області від 30.11.06року у справі №45/277а, ухваленою колегією суддів у складі головуючого: Плотніцького Б.Д., суддів: Новікової Р.Г., Дучал Н.М.,  у задоволені  позовних вимог Громадської організації „Громадська рада”  про визнання недійсними рішень Донецької міської ради м.Донецьк №20/1 від 24.06.05р. та №4/2 від 11.09.06р. відмовлено.

У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Союз 2002” м.Донецьк про визнання недійсними рішень Донецької міської ради м.Донецьк №20/1 від 24.06.05р. та №4/2 від 11.09.06р., як таких, що прийняті з перевищенням власних ( делегованих) повноважень, відмовлено.

У задоволені позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору: Донецької обласної громадської організації „Народний контроль”, м.Донецьк про визнання протиправним та недійсним рішення  №20/1 від 24.06.05р. та №4/2 від 11.09.06р., як таких, що прийняті не у відповідності до власних повноважень представницького органу місцевого самоврядування відмовлено.

Вищевказане рішення господарського суду мотивується тим, що  виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, рішення  виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Позивачі, Громадська організація „Громадська рада” м.Донецьк та Товариство з обмеженою відповідальністю „Союз 2002 року” м.Донецьк, не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням від  30.11.2006року у справі №45/277а, звернулися з апеляційною скаргою, в якій ставиться питання про скасування зазначеного судового акту з мотивів порушення господарським судом попередньої інстанції  норм  матеріального та процесуального права та прийняття нового рішення, яким  задовольнити позовні вимоги.

Позивачі, вони ж заявники апеляційної скарги, та третя особа не скористалися своїм процесуальним правом на участь їх представників  у судовому засіданні апеляційної інстанції, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином у відповідності до п.2 ст.189, ст..190 Кодексу адміністративного судочинства України, про що свідчать повернення поштових повідомлень з відміткою про вручення їм  поштового відправлення. Позивачами надано до суду клопотання з проханням розглянути справу без участі їх представників. Від третьої особи ніяких додаткових документів на час розгляду скарги до суду апеляційної інстанції не надійшло. Оскільки, суд апеляційної інстанції не визнав явку третьої особи обов’язковою, Донецька обласна громадська організація „Народний контроль” м.Донецьк не скористалась процесуальним правом щодо участі у судовому засіданні і ця обставина не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги без його участі, судова колегія дійшла до висновку про можливість розглянути справу за  наявними в ній  документами відповідно до п.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України .

У судовому засіданні представник відповідача висловився на підтримку своїх доводів викладених у запереченнях на апеляційну скаргу, наданих  суду 24.01.07р.

Заслухавши пояснення повноважного представника відповідача, розглянувши матеріали справи, судова колегія встановила наступне.

24.06.2005р. Донецькою міською радою прийняте рішення №20/1 „Про приведення тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до вимог Дочірньої компанії „Газ України” НАК „Нафтогаз України” від 31.05.2005р., яким було  встановлено погодження для підприємств, які не відносяться до комунальної власності територіальної громади міста Донецька та  затверджені для підприємств комунальної власності територіальної громади міста Донецька  з 01.08.2005року тарифи  на послуги з водопостачання та водовідведення всім споживачам, на послуги з опалення та гарячого водопостачання для всіх споживачів,  на послуги з утримання житла ( квартирна плата), на послуги по прибиранню, вивозу та знищенню твердих побутових відходів та вивезенню рідких нечистот.

Рішенням №4/2 від 11.09.2006р. „Про приведення тарифів на комунальні послуги відповідно до вимог енергопостачальних організацій” Донецькою міською радою з 01.10.2006р. затверджені для підприємств комунальної власності, територіальної громади м.Донецька та погоджені для підприємств, що не відносяться до комунальної власності територіальної громади міста Донецька: тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення всім споживачам, тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання, які  надаються Комунальним підприємством „Донецькміськтепломережа” та комунальним підприємством „Тепломережа” усім споживачам, тарифи на послуги по прибиранню, вивозу та знищенню твердих побутових відходів та вивезенню рідких нечистот.

З постанови господарського суду Донецької області від  30.11.06р. у справі №45/277а , що є предметом перегляду судом апеляційної інстанції, вбачається, що суд попередньої інстанції дійшов певних висновків щодо порушеного права і осіб, яких воно торкається, дав оцінку  наданим доказам.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку  про відсутність  підстав для  задоволення апеляційної скарги з  наступного.

Дані рішення були ухвалені у відповідності до Закону України „Про місцеве самоврядування”.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” місцеве самоврядування в Україні –це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади –жителів села чи добровільного об’єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селищ, міста –самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Згідно ст.5 вказаного Закону система місцевого самоврядування включає територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської,  селищної,  міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно зі ст..10 цього Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначенні Конституцією України, цим Законом та іншими законами.

За приписом п.1 ст.11 Закону України „Про самоврядування в Україні” виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

При цьому, згідно п.2 вказаної статті виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Статтею 16 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено, що органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Одночасно органам місцевого самоврядування законом можуть надаватися окремі повноваження органів виконавчої влади, у здійсненні яких вони є підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

До виключної компетенії сільських, селищних, міських рад у відповідності із ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” входить утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск.

Виконавчим органом сільської,  селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень (п.1 ст.51 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”).

Таким чином, виконавчий  комітет  ради  є  підзвітним  і підконтрольним раді, що його утворила, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади, що підтверджується п.8 ст.51 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”.

Рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Статтею 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” визначаються виключні повноваження міських рад. Стаття 28 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” надає повноваження виконавчим органам Рад встановлювати тарифи на житлово-комунальні послуги.

Однак, Законом не заборонено міській Раді приймати рішення щодо питань, на які має повноваження створений нею її виконавчий орган –виконавчий комітет.

Органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

У відповідності із ст. 3 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” до  повноважень  органів  місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить як затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних програм (п.1), так і встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону (п.2). Крім цього до повноважень  органів  місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг віднесені також і вирішення інших питань у сфері житлово-комунальних послуг відповідно до законів.

У відповідності із ст.13 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання”       до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері питної води та питного водопостачання належать в тому числі і визначення рівня та якості послуг з питного водопостачання та водовідведення і встановлення тарифів на ці послуги, а також вирішення інших питань у сфері питної води та питного водопостачання відповідно до законів України.

Як було вірно встановлено судом, згідно із ст. 13 Закону України „Про теплопостачання” до основних  повноважень  органів  місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать також встановлення для відповідної територіальної громади в порядку і  межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію, які  надаються підприємствами та організаціями комунальної власності, крім тарифів на теплову енергію, що виробляється на установках комбінованого виробництва теплової і електричної енергії.

Отже, доводи скаржників,  викладені в апеляційній скарзі, стосовно відсутності повноважень місцевої ради щодо  прийняття оспорюваних рішень, суттю яких є приведення до відповідності тарифів на комунальні послуги,  є безпідставними.

В іншій частині постанова господарського суду Донецької області від 30.11.2006року у справі №45/277а не оскаржувалась.

Відносно посилань апелянтів  на п.п.14 п.4 „Положення про Міністерство юстиції України”, затвердженого Указом Президента України  від 30.12.1997р. №1396/97, згідно якого Міністерство юстиції України у відповідності до покладених на нього задач, дає роз’яснення чинному законодавству України, та про обов’язковість застосування роз’яснення  Міністерства юстиції України №к-32218 від 17.10.2005року –відносно повноважень органів місцевого самоврядування ( ради і виконкому), з посиланням на ст..ст.26,28 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, саме, в якій вказано, що „ Донецька міська рада не мала  повноважень приймати  оскаржуване рішення. Подібне по суті своєму  рішення, може бути ухвалене виконавчим органом, тобто виконкомом Донецької міської ради”, судова колегія вважає необхідним зауважити, що означений документ не може вважатись таким, що має обов’язкову силу для суду при  прийнятті рішення.

Крім того, вирішення питань щодо офіційного тлумачення законів України віднесена ст.147 Конституції України до відання Конституційного Суду України, а не Міністерства юстиції України.

Внаслідок цього, „Положення про Міністерство юстиції України”, затвердженого Указом Президента України  від 30.12.1997р. №1396/97, в цій частині не може бути застосоване судом як таке, що не відповідає положенням ст.8 Конституції України.

За таких обставин, доводи апелянтів в цій частині не можуть бути взяті до уваги.

Виходячи з наведеного, господарським судом  при вирішення спору по суті були додержані норми матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції  погоджується з висновком  господарського суду першої інстанції щодо доведеності обставин, що мають значення по справі. Таким чином доводи викладені в апеляційній скарзі щодо порушень господарським судом норм матеріального  права не є такими, що ґрунтуються  на матеріалах справи та чинному   законодавстві та не можуть бути підставою для скасування постанови суду за підстав, зазначених у ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв’язку з вказаними обставинами  судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті рішення господарським судом було враховано вимоги чинного законодавства, матеріали справи та представлені сторонами докази, і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,198,200, 205 п.6,п.7 розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія  Донецького апеляційного господарського суду,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Громадської організації „Громадська рада” м.Донецьк та Товариства з обмеженою відповідальністю „Союз 2002 року” м.Донецьк на постанову  господарського  суду   Донецької області  від 30.11.2006року у справі №45/277а  залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Донецької області від 30.11.2006року у справі №45/277а  залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Текст ухвали в повному обсязі  складений та підписаний 29.01.2007року.

Головуючий:

Судді:

Надруковано:  7 примір.

2 –позивачам

1 –відповідачу

1 –до справи

1 –ДАГС

1- ГСДО

1-3-ій особі