ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.04.07р.

Справа № 41/113-07

За позовом  Відкритого акціонерного товариства "Губиниський цукровий завод",

смт. Губиниха-1, Новомосковський район, Дніпропетровська область

до  Товариства з обмеженою відповідальністю агро-виробничого об'єднання "Новоолександрівське", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

про стягнення 52980,05 грн.

Суддя Орєшкіна Е.В.

В засіданні приймали участь представники:

Від позивача: Хусаїнов Р.О., довіреність № 6 від 24.01.07 року

Від відповідача: Гордієнко Т.О., довіреність б/н від 10.03.06 року

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача збитків –52980,05 грн., в тому числі 39138,40 грн. –збитків в розмірі вартості наданих товарно-матеріальних цінностей насіння цукрового буряку разом з процентами за користування товарним кредитом, пені –6964,21 грн., інфляційних витрат –5462,02 грн., 3 % річних –1415,42 грн.

Крім того, просить суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачеві.

В обґрунтування позовних вимог посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов’язань щодо поставки позивачу продукції за умовами укладеного між сторонами договору № 116/05 від 22.03.05 року.

Представник позивача позов підтримав, просить суд його задовольнити.

Відповідач проти позову заперечує, просить суд в позові відмовити, посилаючись на те, що:

- в договорі № 116/05 від 22.03.05 року сторонами строк користування товарним кредитом та строки сплати процентів за ним не визначені, тоді як передбачено, що проценти нараховуються в момент передачі цукрового буряку, а оскільки такої передачі не відбулося, нарахування позивачем процентів в розмірі 10208,64 грн. є неправомірним;

- на підставі договору № 116/05 від 22.03.05 року між сторонами виникли відносини міни (бартеру) і взаємних грошових зобов’язань між ними не існувало, тому вимоги позивача щодо стягнення пені, інфляційних збитків та 3 % річних є безпідставними.

За згодою представника відповідача в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в сукупності,  господарський суд, -

ВСТАНОВИВ

Між позивачем –відкритим акціонерним товариством „Губиниський цукровий завод” та відповідачем –товариством з обмеженою відповідальністю агро-виробничим об'єднанням "Новоолександрівське" укладений договір № 116/05 від 22.03.05 року, п. 1.2. якого сторонами погоджено здійснення взаємних поставок товарів без їх грошової оплати на збалансованій за вартістю основі та пунктом 3.1. якого визначено найменування кількість ціна, вартість товарів, що підлягають поставці кожною із сторін.

На виконання умов договору позивачем поставлене відповідачу насіння цукрового буряку на загальну суму 28929,77 грн., що підтверджено видатковою накладною № ПР-0000780 від 22.03.05 року та довіреністю серії НАХ № 006898 від 22.03.05 року, копії яких додані до позовної заяви.

Пунктом 4 договору передбачено, що поставка відповідачем цукрового буряку повинна бути здійснена до 01.11.05 року.

На момент розгляду справи докази поставки відповідачем продукції позивачу за умовами договору сторонами не подані,  в матеріалах справи вони відсутні.

Фактичні дії сторін підпадають під норми ст.ст. 11, 202, 509, 715 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України і свідчать про існування між сторонами відносин міни,  в результаті чого у відповідача виникли зобов’язання по поставці продукції.

Згідно приписів ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, дія яких поширюється на спірні взаємовідносини, зобов’язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та закону. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 220 Господарського кодексу України, боржник, який прострочив виконання господарського зобов’язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання втратило інтерес для кредитора, він має право відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

07.12.06 року на адресу відповідача позивачем був надісланий лист за (вих. №  2784 від 13.11.06 року), в якому позивач, як сторона договору № 116/05 від 22.03.05 року, керуючись положенням ст. 220 Господарського кодексу України, відмовився від прийняття виконання позивачем зобов’язання, тобто поставки цукрового буряку в кількості 170,175 т та вимагав в період до 20 листопада 2006 року відшкодувати завдані збитки в грошовій формі –перерахувати на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в розмірі 39138,40 грн. (вартість наданих товарно-матеріальних цінностей –насіння цукрового буряку разом з процентами за користування товарним кредитом передбачені п. 3.5. договором № 116/05 від 22.03.05 року).

З огляду на викладене, суд вбачає підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача збитків в розмірі 28929,77 грн.

Вимогу позивача щодо стягнення з відповідача відсотків за користування товарним кредитом у розмірі 10208,63 грн. суд вважає необґрунтованою та не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 3.5. договору передбачено, що за користування товарним кредитом господарство сплачує заводу проценти у розмірі 22 % річних шляхом додаткової поставки цукрового буряку.

Згідно п. 3.7. договору, датою початку користування товарним кредитом є дата отримання насіння цукрових буряків згідно накладної. Пунктом 3.6. договору передбачено, що проценти нараховуються в момент передачі відповідачем  товару. У випадку несвоєчасної поставки цукрового буряку товарний кредит нараховується в момент повного проведення розрахунків.

Наведене свідчить, що сторонами чітко визначено момент, в який здійснюється нарахування процентів за користування товарним кредитом –дата поставки цукрового буряку позивачу.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Оскільки поставки цукрового буряку та повного розрахунку між сторонами не відбулося, відсотки за користування товарним кредитом стягненню не підлягають.

Згідно п. 7.3. договору сторонами узгоджено, що за прострочення оплати заборгованості винна сторона сплачує потерпілій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня від суми несплаченого товару за кожен день прострочення.

Нарахована позивачем сума пені складає 6964,21 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних з простроченої суми. За період прострочення з 02.11.05 року по 15.01.07 року  нарахована позивачем сума інфляційних збитків становить 5462,02 грн., 3 % річних            1415,42 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних збитків та 3 % річних суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Пунктом 1.2. договору № 116/05 від 22.03.05 року передбачено, що між сторонами здійснюються взаємні поставки товарів без їх грошової оплати на збалансованій за вартістю основі. Пунктом 3.1. договору визначено характеристики товарів, що підлягають поставці кожною із сторін.

Таким чином, на підставі договору № 116/05 від 22.03.05 року між позивачем та відповідачем виникли відносини міни (бартеру) і взаємних грошових зобов‘язань у сторін не  існувало.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочки виконання.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги те, що відносинах міни грошові зобов’язання у сторін відсутні, позов в частині стягнення з відповідача пені, інфляційних збитків та 3 % річних задоволенню не підлягає.

Вимога позивача щодо вжиття заходів до забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки підставою до забезпечення позову, відповідно до ст. 66 ГПК України, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим  виконання рішення суду. Вимога позивача не обґрунтована, в позовній заяві не вказані підстави, які б свідчили б про наявність таких обставин.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищенаведеного та

керуючись ст. ст. 1, 33, 34, 49, 82-84  Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю агро-виробничого об'єднання "Новоолександрівське" –51934, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Миру,25, , р/р 9001 в Дніпродзержинському відділенні КБ „Приватбанк”, МФО 303965 на користь  Відкритого акціонерного товариства „Губиниський цукровий завод” –51251, Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Губиниха-1, , р/р 8401 в АКІБ „УкрСиббанк” м. Харків, МФО 351005 збитки –28929,77 грн. (двадцять вісім тисяч дев’ятсот двадцять дев’ять грн. 77 коп.), витрати по сплаті держмита в сумі 289,29 грн. (двісті вісімдесят дев’ять грн. 29 коп.) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу –64,44 грн. (шістдесят чотири грн. 44 коп.).

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

СУДДЯ                                                                   Е.В. ОРЄШКІНА

Рішення підписано 11.04.07 року