ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2007 р.
№ 02-12/7

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого                                                       Ткаченко Н.Г.                                                                                           Суддів                                                             Катеринчук Л.Й.

Панової І.Ю.

за участю : представника Шосткинської МДПІ –Чередниченка  М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Шосткинської МДПІ

на ухвалу господарського суду Сумської області від 24.10.2006 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.12.2006 р. по справі № 02-12/7 за заявою Шосткинської МДПІ до Виробничого управління житлово-комунального господарства, смт. Вороніж,  Шосткінського району про визнання банкрутом., -

В С Т А Н О В И В:

Кредитор –Шосткінська МДПІ 06 жовтня 2006 р.  звернувся із заявою до господарського суду про порушення провадження по справі про банкрутство  Виробничого управління житлово-комунального господарства, внаслідок його  фінансової неспроможності.

Ухвалою господарського суду Сумської області   від 24 жовтня                 2006 р. по справі № Б-31/23-06 /суддя Рижков М.Б./   заяву кредитора  повернуто без розгляду, на підставі ст.9 Закону України  “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та   ст.63 ГПК України.

Постановою Харківського  апеляційного господарського суду від 11 грудня 2006 р. по справі № 02-12/7 /судді: Лащенко Л.Д., Твердохліб А.Ф.,  Погребняк В.Я./  апеляційну   скаргу    Шосткинської МДП залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Сумської області від 24.10.2006 р.  залишено без змін.

В касаційній скарзі кредитор - Шосткинська МДПІ просить скасувати постанову Харківського  апеляційного господарського суду від 11.12.2006 р. та ухвалу господарського суду Сумської області від 24.10.2006 р., справу направити  на новий розгляд до суду першої інстанції. Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої та апеляційної інстанцій неповно з’ясували всіх обставин, що мають значення для справи, та неправильно застосували норми матеріального права.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г.,  пояснення представника кредитора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,  Шосткинською МДПІ було подано заяву про визнання банкрутом  Виробничого управління житлово-комунального господарства  на підставі ст. 52 Закону України  “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, як відсутнього боржника.

Відповідно до ст.52 зазначеного Закону у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

Подана Шосткинською МДПІ заява містить лише одну підставу для порушення справи про банкрутство, а саме, відсутність керівних органів боржника –юридичної особи за її місцем знаходження.

Ухвала господарського суду першої інстанції  та апеляційна  постанова мотивовані тим, що в порушення вимог Закону, кредитором не надано суду належних доказів того, що керівні органи Виробничого управління житлово-комунального господарства  відсутні за його місцезнаходженням.

Згідно зі ст.17 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”, який набув чинності  з 01.07.2004 р., в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,3 ст.18 вищезазначеного Закону, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін, якщо відомості, які підлягають внесенню  до Єдиного державного реєстру,  не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Даний  Закон також визначає порядок внесення до Єдиного державного реєстру записів про відсутність юридичної особи за її  місцезнаходженням.

Кредитором - Шосткинська МДПІ не надано суду доказів щодо  наявності чи відсутності  в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи боржника за її місцезнаходженням, відповідно до вимог Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи,  ініціюючий кредитор не надав суду докази вжиття заходів по отриманню зазначеної в заяві заборгованості в установленому порядку, доказів фактичного припинення боржником своєї діяльності, доказів неможливості встановити місцезнаходження  керівних органів боржника, довідки реєструючого органу  про відсутність  боржника за його місцезнаходженням, документів органу зв’язку про неможливість вручення кореспонденції боржнику, за його юридичною чи поштовою (фактичною) адресою.

Згідно з п.10 ст. 7 Закону України  “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” до заяви кредитора - органу державної податкової служби чи інших державних органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), додаються докази вжиття заходів по отриманню заборгованості по обов'язкових платежах у встановленому законодавством порядку.

Шосткинською МДПІ   не надано суду доказів того, що всі заходи, передбачені законом,  по стягненню заборгованості  з підприємства –Виробничого управління житлово-комунального господарства перед бюджетом, вичерпано.

Відповідно до п.3 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Господарські суди попередніх інстанцій, дійшли до обгрунтованого висновку, що  підстав для прийняття заяви та порушення справи про банкрутство Виробничого управління житлово-комунального господарства за ст.52 Закону України  “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, не вбачається, а   заява кредитора Шосткинської МДПІ підлягає поверненню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала господарського суду  Сумської області від 24.10.2006 р. та постанова  Харківського  апеляційного  господарського суду від  11.12.2006 р. по справі № 02-12/7  постановлені у відповідності до вимог закону та фактичних обставин справи і підстав для їх скасування не вбачається.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, які викладені в оскаржуваних судових рішеннях.

На підставі викладеного та керуючись ст.52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”,   ст. ст. 1115, 1117 - 1119, 11111 - 11113    ГПК  України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Шосткинської МДПІ  залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 24.10.2006 р. та постанову  Харківського  апеляційного  господарського суду від               11.12.2006 р. по справі № 02-12/7 залишити без змін.

Головуючий -                                                                  Н.Г. Ткаченко

Судді -                                                                                Л.Й. Катеринчук

І.Ю. Панова