ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2007                                                                                             Справа № А23/318

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:   Павловський П.П.. –доповідач

суддів: Логвиненко А.О, Чус О.В

Секретар судового засідання Мацекос І.М.

Представники сторін:

від позивача:  Гармаш Л.М. представник, довіреність №31722/10/08-09-15  від 13.12.06;

від позивача:  Твердоступ І.І. представник, довіреність №31816/10/08-09-15  від 14.12.06;

від позивача:  Старостенко Д.С. представник, довіреність №9107/10/08-10/1-15  від 28.03.07;

від позивача:  Дядик К.О. представник, довіреність №325/10/10-029  від 11.01.07;

від відповідача-2:  Кірєєв С.В. представник, довіреність №727  від 28.12.06;

від відповідача-1: представник не з"явив

розглянувши апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську на постанову господарського суду Дніпропетровської області від  04.12.06р.  у справі №  А 23/318

за позовом   Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську

до відповідача –1: товариства з обмеженою відповідальністю “ Промо –Груп”, м. Київ

відповідача –2: товариства з обмеженою відповідальністю “ Оптіма –Телеком”, м. Дніпропетровськ

про  визнання господарського зобов’язання від 13.12.04 № 0412-13 недійсним та стягнення грошових коштів у розмірі 78000000,00 грн., отриманих за вищезазначеним господарським зобов’язанням.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2006 року Спеціалізована державна податкова інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську (далі –позивач) звернулась  до господарського суду Дніпропетровської області з позовом  до товариства з обмеженою відповідальністю “ Промо –Груп”, м. Київ ( далі –відповідач -1) та до товариства з обмеженою відповідальністю “ Оптіма –Телеком”, м. Дніпропетровськ( далі –відповідач -2)

про  визнання господарського зобов’язання від 13.12.04 № 0412-13 недійсним та стягнення грошових коштів у розмірі 78000000,00 грн., отриманих за вищезазначеним господарським зобов’язанням.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області  від 04.12.2006 року               у справі   № А 23/318  (суддя –Добродняк І.Ю.)  в позові відмовлено.

Не погодившись з вказаною постановою , позивач  звернувся з апеляційною скаргою, в якій   просить постанову господарського суду Дніпропетровській області від 04.12.2006 року по справі № А 23/318 скасувати повністю. При цьому особа, що подала апеляційну скаргу посилається на те, що постанову винесено з порушенням ст.207 Господарського кодексу України та ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України та вважає, що судом зроблено помилковий висновок щодо не можливості ототожнення господарської діяльності підприємства з кожною відокремленою операцією. Оскільки, кожна окрема господарська операція відображає господарську діяльність підприємства. Таким чином, на підставі даних первинного обліку підприємство відносить суми до складу валового доходу та до валових витрат в податковому обліку.

Від відповідача –2 надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську залишити без задоволення, а постанову господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.06 по справі  А 23/318 залишити без змін посилаючись на те, що доводи викладені позивачем в апеляційній скарзі є необґрунтованими.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна  скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як вбачаться з матеріалів справи, між відповідачем –1 та відповідачем –2 було укладено договір № 0412-13 від 13.12.04р про продаж програмного продукту - Система управління базою даних ГРАФТ, згідно з умовами якого відповідач-1 (продавець) зобов'язувався продати, відповідач-2 купити товар - програмний продукт - Система управління базою даних ГРАФТ.

Виконання договору від 13.12.04р № 0412-13 підтверджено видатковою накладною №РН-171204 від 17.12.04 на загальну суму 78000000,00 грн., податковою накладною від 17.12.04 №71204 на загальну суму 78000000 грн.. в т.ч. ПДВ-13000000 грн.

У відповідності до вимог Закону України  "Про оподаткування прибутку підприємств" за наслідками придбання товару відповідачем –2 65000000,00грн було віднесено до складу валових витрат.

В подальшому відповідно до договору № 16/12-2004 від 16.12.04р програмний продукт був реалізований відповідачем –2 ТОВ “Консул –Контакт” на загальну суму 29991000,00 грн. в т.ч. ПДВ - 4998500,00 грн.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 24.12.04 до договору №16/12-2004 від 16.12.04 ТОВ “Консул –Контакт” розрахувався за товар з відповідачем - 2 простими векселями номінальною вартістю 87650000,00 грн. за договірною вартістю 29991000,00 грн (акт прийому-передачі векселів від 23.12.04).

Відповідно до ст.ст.207, 208 ГК України, необхідними умовами визнання угоди (господарського  зобов'язання)   недійсною  є   не  тільки  доведення  факту  наявної  за- відомо суперечної інтересам держави та суспільства мети укладення угоди сторонами, а і наявність вини у формі умислу хоча б у однієї з сторін щодо настання відповідних наслідків.

Мета реалізувати в подальшому товар, не суперечить інтересам держави чи суспільства та підпадає під законодавчо визначене підприємництво.

Відповідно до ст.42   Господарського    кодексу   України    підприємництво   -   це   самостійна, ініціативна,   систематична,   на   власний   ризик   господарська   діяльність,   що   здійснюється  суб'єктами  господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання  прибутку, який  в розумінні  Господарського кодексу України  є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових  витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Відповідно до ч. 3 ст.43 ГК України перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, а також перелік  видів діяльності, підприємництво в яких забороняється, встановлюються виключно законом.

Як вбачається з матеріалів справи, що договір купівлі-продажу програмного продукту - Система управління базою даних ГРАФТ не є таким, що суперечить інтересам держави та суспільства. Зазначений товар не виключений законом із цивільного обігу, торгівля ним не передбачає наявність спеціального дозволу (ліцензії), відсутні будь-які законодавче встановлені обмеження стосовно його купівлі-продажу.

Обов'язок щодо сплати податків та подання податкової звітності не зазначається в угодах між сторонами, оскільки цього не вимагає цивільне законодавство.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до чинного  законодавства перерахування податку до бюджету - це суто податкове зобов'язання кожного окремого платника податків, яке не стосується договірних відносин між суб'єктами господарювання.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що вказані в справі обставини не можуть бути підставою для визнання спірного договору недійсним, зокрема, як укладеного з метою, яка суперечить інтересам держави та суспільства.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду вважає, що позивач не довів належним чином доказів  для задоволення апеляційної скарги.

На підставі наведеного суд, вважає відсутніми підстави передбачені ст.201-202 КАС України для скасування чи зміни постанови місцевого суду.

Керуючись ст.196,198,200 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від  04.12.2006 року по справі № А 23/318 залишити без змін, а апеляційну скаргу  Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську –без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                                              П.П. Павловський

Суддя                                                                                                     А.О.Логвиненко

Суддя                                                                                                     О.В. Чус