ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

30.01.2007
Справа №2-23/15481-2006А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі

судді Г.М.Іщенко

секретаря судового засідання Ємєнджієвої  А.М., розглянувши за участю представників

від позивача -  Резниченко С.А. – представник без наявності належним чином оформлених повноважень від керівника підприємства, які передбачені статтею 58 Кодексу адміністративного судочинства України,

від відповідача – Шугалка Д.І. – головний державний податковий інспектор юридичного відділу, дов.№ 1451/9/10 від 15.08.2006р.

у відкритому судовому засіданні справу

за адміністративним позовом Підприємства „АОММ-Компані”, (95006, АР Крим, м. Сімферополь, вул. К.Лібкнехта, 36, кв. 51),

до відповідача Державної податкової інспекції у м. Сімферополі, (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул. М.Залки, 1/9),

про визнання нечинним податкового повідомлення – рішення,

встановив:

Підприємство „АОММ-Компані” звернулося до господарського суду АР Крим з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Сімферополі про визнання нечинним податкового повідомлення – рішення №/0 від 08.06.2004р. про визначення суми зобов’язання в розмірі 15208,76грн., та зобов’язання подати держателю Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення обтяження – податкової застави з подальшим вилученням запису №2762-1646 від 12.07.2004р. з реєстру.

Позовні вимоги мотивовані тим, що податковим органом  необґрунтовано нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, крім того, відповідачем при прийнятті рішення про застосування податкової застави порушені приписи Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, зокрема статті 8, якою встановлено, що право застосування податкової застави виникає у разі несплати в строки, встановлені законом, суми податкових зобов’язань, визначеної самостійно платником податків, чи контролюючим органом. Пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, у розумінні статей 14,15, Закону України „Про систему оподаткування” не встановлено в якості податків чи зборів, отже, вона не є податковим зобов’язанням. Таким чином, у відповідача були відсутні законні підстави для прийняття оскаржуваних рішень.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що при проведенні перевірки дотримання вимог валютного законодавства, виявлені порушення Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”, що виразилось у несвоєчасному надходженні коштів в іноземній валюті за експортований товар, та призвело до застосування фінансових санкцій у вигляді пені. Крім того, рішенням господарського суду АР Крим, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду у справі №2-27/10942-2005 з підприємства „АОММ-Компані” стягнуто пеню в розмірі 15208,76грн., що є підставою для звільнення від доказування у зазначеній справі в силу статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

09.01.2007р. до господарського суду  АР Крим надійшла заява громадянки Салех Ольги Вікторівни про залучення її як законного представника малолітнього сина Салех Магді до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Заява мотивована тим, що на підставі рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим у справі №2-а-530/06, Другою Сімферопольською державною нотаріальною  конторою видано свідоцтво про право власності на спадщину, до складу якої увійшли права та обов’язки засновника підприємства „АОММ-Компані”.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, постановою Господарського суду АР Крим від 05.10.2006р. у справі №2-3/14787-2006, підприємство „АОММ-Компані” визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на шість місяців. Ліквідатором банкрута призначено представника ініціюючого кредитора  - першого заступника начальника Управління Пенсійного фонду України в Київському районі АР Крим Медведську Людмилу Валеріївну.

Так відповідно, до частини 2 статті 23 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрута та розпорядження його майно, керівник банкрута звільняється з роботи у зв’язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Статтею 25 зазначеного Закону встановлено, що з дня призначення ліквідатора, до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута.

Відповідно до частини 3 статті 58 Кодексу адміністративного судочинства України, довіреності від імені органу, підприємства, установи, організації видаються за підписом керівника або іншої уповноваженої на те законом, положенням, статутом, особи і засвідчуються печаткою цього органу, підприємства, установи, організації.

З урахуванням положень розділу III Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, судом не приймається довіреність, яка видана Резниченко Світлані Анатоліївні на представництво інтересів підприємства „АОММ-Компані”, що підписана директором Салех М.С., як належний документ, який  підтверджує повноваження представника, відповідно до вимог статті 58 Кодексу адміністративного судочинства України.

А отже, в судові засідання, призначені на 16.11.2006р., 12.12.2006р., 18.01.2007р., 30.01.2007р., представник позивача (ліквідатор) не з’явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать відмітки на повідомленнях про вручення поштового відправлення №1591026, 1342646,1694720. Заяв про розгляд справи у відсутність представника позивача до суду не надходило.

Пункт 4 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у судове засідання без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Частиною 2 статті 158 зазначеного Кодексу встановлено, що судове рішення, яким суд залишає позовну заяву без розгляду, викладається у формі ухвали.

Враховуючи, що позивач не прибув в судові засідання без повідомлення про причини неприбуття та не подав заяв про розгляд справи за його відсутності, суд вважає необхідним залишити позовну заяву Підприємства „АОММ-Компані” без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 155, 158, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити позовну заяву без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АРК шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження ухвали в п’ятиденний строк з дня проголошення ухвали, з подальшим поданням апеляційної скарги на ухвалу протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку, передбаченому частиною 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви (стаття 254 Кодексу адміністративного судочинства).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко Г.М.