ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 7-38-36, факс 7-44-62
ПОСТАНОВА

"27" квітня 2007 р.
Справа № 18/147

За позовом Державної
податкової інспекції у м. Чернігові

14000, м. Чернігів, вул.
Кирпоноса, 28

До Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

14017, м. Чернігів, пАДРЕСА_1

про   стягнення 170 грн. 00 коп. за рахунок
активів

Суддя   А.С.Сидоренко

Секретар судового засідання І.В.Морська

Представники сторін:

Від позивача: Москаленко Є.В.
-держподатінспектор, дов. № 1360/9/10-010 від 02.03.2007р.

Від відповідача: ОСОБА_1. -приватний
підприємець, особисто

СУТЬ СПОРУ:

Державною податковою інспекцією у
м. Чернігові (надалі - позивач) заявлено адміністративний позов до суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про
стягнення за рахунок активів боржника податкової заборгованості з податку на
додану вартість в сумі 170,00 грн.

Відповідач письмових заперечень
проти позову не надав. В судовому засіданні відповідач визнав адміністративний
позов в повному обсязі, зробивши усну заяву.

Згідно ст. ст. 51, 136 Кодексу
адміністративного судочинства України, позивач може відмовитися від
адміністративного позову, а відповідач -визнати адміністративний позов протягом
всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від
адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в
адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Судове
рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням
адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами,
встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу.

У разі повного визнання
відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається
постанова суду про задоволення адміністративного позову. Суд не приймає
визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи,
якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї -небудь
права, свободи або інтереси (ст. 112 Кодексу адміністративного судочинства
України).

Розглянувши вищевказану заяву, суд
вважає за можливе прийняти визнання адміністративного позову відповідачем,
оскільки такі дії не суперечать закону та не порушують нічиї права, свободи або
інтереси.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по суті, суд ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зареєстрований в якості
суб'єкта підприємницької діяльності Новозаводською районною радою
ІНФОРМАЦІЯ_1р. за адресою: м. Чернігів, пАДРЕСА_1, про що в журналі обліку
реєстраційних справ зроблений запис за НОМЕР_1, та перебуває на обліку в ДПІ у
місті Чернігові в якості платника податків з ІНФОРМАЦІЯ_2р.

Відповідно до Закону України “Про
систему оподаткування” від 25.06.1991р. № 1251-ХІІ, платники податків
зобов'язані подавати до державних податкових органів та інших державних органів
відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і
відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових
платежів), та сплачувати належні суми податків і зборів у встановлені законами
терміни. Стаття 11 названого закону встановлює, що за порушення законів про
оподаткування платники податків та зборів несуть відповідальність, передбачену
законодавством.

Згідно з пунктами 5.1 та 5.2 ст. 5
Закону України “Про  порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ (далі - Закон № 2181-ІІІ) податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником податків у податковій декларації,  вважається узгодженим з дня подання такої
податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене
платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Податкове зобов'язання платника
податків, нараховане контролюючим
органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону,
вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового
повідомлення, за   винятком випадків
здійснення процедури адміністративного оскарження рішення контролюючого органу
платником податків.

Згідно з п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5
Закону № 2181-ІІІ платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних
днів,   наступних за останнім днем
відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

У разі визначення податкового
зобов'язання контролюючим органом за  підставами, зазначеними у підпунктах
"а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник
податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання
протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення,
крім випадків коли протягом такого строку такий платник  податків розпочинає процедуру апеляційного
узгодження.

Згідно п.п. 17.1.1 п. 17.1 ст. 17
Закону № 2181-ІІІ, платник податків, що не подає
податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі
десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або
її затримку.

Сплата (стягнення) штрафних
санкцій, передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку
та оскарження їх сум (п. 17.3 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ).

Вищевказані приписи чинного
законодавства відповідачем не виконані.

На момент розгляду справи за
відповідачем існує податкова заборгованість з податку на додану вартість в сумі
170,00 грн., що підтверджується копією податкового повідомлення-рішення НОМЕР_2
від ІНФОРМАЦІЯ_3р., а також карткою особового рахунку платника.

Дане податкове повідомлення
-рішення отримане відповідачемІНФОРМАЦІЯ_4р., що підтверджується копією
повідомлення про вручення поштового відправлення НОМЕР_3

Доказів оскарження рішення,
прийнятого контролюючим органом, відповідачем надано не було.

Згідно п. п. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6
Закону № 2181-ІІІ, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму
податкового зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.
Позивачем були сформовані податкові вимоги: перша за НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_8р.
(отримана відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_5р., що підтверджується копією повідомлення
про вручення поштового відправлення НОМЕР_6) та друга за НОМЕР_5 від
ІНФОРМАЦІЯ_7р. (отримана відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_6р., що підтверджується копією
повідомлення про вручення поштового відправлення НОМЕР_7).

Податкові вимоги до цього часу
відповідачем повністю не погашені.

Враховуючи, що податковий борг,
зазначений у позовній заяві, самостійно відповідачем не погашений, він підлягає
стягненню за рахунок активів такого платника на підставі п. п. 3.1.1 п. 3.1
ст.3 Закону № 2181-ІІІ в судовому порядку.

За таких обставин позовні вимоги є
обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -фізична чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 6, 17
Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами”, ст. ст. 51, 94, 112, 136, 158 -163,
167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути за рахунок активів з
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Чернігів,
АДРЕСА_1 (код НОМЕР_8, розрахункові рахунки відсутні) в доход Державного
бюджету України (Одержувач: Державний бюджет, код 22825965, рахунок
0002 в ГУДК в Чернігівській області, МФО 853592, код платежу
14010100) 170 грн. 00 коп. податкової заборгованості з податку на додану
вартість.

Дана постанова може бути оскаржена
до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку: про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява.
Обґрунтування мотивів  оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу -з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Дана постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя                                  (підпис)                               А.С.Сидоренко