ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2007 р.
15:20
Справа №  15/236

м. Миколаїв

За позовом:          Відкрите акціонерне товариство “Миколаївська теплоелектроцентраль”
(54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний узвіз, 18)
До відповідача:  Державної податкової інспекції  у Заводському районі  м. Миколаєва
(54029 м. Миколаїв, вул.. Галини  Петрової, 2-А)
Про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення  від 17 лютого 2004 року № /0.

Суддя Васильєва Л.І.

Секретар судового засідання Дьяченко Т.В.

Представники:

Від позивача
Лук’янова О.В. довіреність від 16.01.2006 р.
Тимченко Л.М. довіреність від 11.07.2005 р.

Від відповідача
Єленич О.В. довіреність від 27.03.2006 р.
Годунова О.В. довіреність від 20.06.2006 р.

В судовому засідання 20.12.2006 року об’явлена перерва до 11.01.2007 року.

Судове засідання продовжено 11.01.2007 року.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення  від 17 лютого 2004 року № /0, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що   відповідач невірно визначив суми як податкового зобов’язання так і податкового кредиту по податку на додану вартість за червень-липень 2001 року і червень 2002 року, що призвело до зменшення суми відшкодування з бюджету. Правомірність його доводів підтверджується рішенням господарського суду від  4 липня 2006 року по справі № 15/235/05, висновком експерта від 29.05.2006 року.

Відповідач позовні вимоги не визнає з тих підстав, що при  здійсненні  документальної перевірки позивачем не були надані  всі первинні бухгалтерські та податкові документи, які підтверджують його право на податковий кредит за червень-липень 2001 року і червень 2002 року. Висновок  експерта містить помилки, в тому числі  при визначенні суми бюджетного відшкодування.

Дослідивши  надані сторонами докази, заслухавши доводи сторін у судовому засіданні, суд –

в с т а н о в и в:

відповідач здійснив планову  комплексу документальну  перевірку  дотримання позивачем   вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2001 року по 01.10.2003 року, про що склав акт перевірки від 13.02.2004 року № 173/65/23-01/30083966 (а.с.129-133).

За результатами перевірки відповідач направив позивачу  податкове повідомлення-рішення  від  17 лютого 2004 року №/0, яким зменшив  позивачу суму бюджетного відшкодування по податку на додану вартість  в сумі  6367 грн.  і застосував штрафну санкцію в сумі 6367грн. (а.с.7), яке позивач просить визнати  протиправним та скасувати.

Рішенням господарського суду від 20.04.2004 року, за результатами  розгляду апеляційної і касаційних скарг  відповідно постанови Верховного Суду України оскаржуване податкове повідомлення-рішення визнано недійсним в частині застосування штрафної санкції в сумі  6 367грн. (а.с.18, 44-46, 61-64, 74-76), в частині визнання недійсним податкового повідомлення-рішення щодо  зменшення суми бюджетного відшкодування на 6 367грн. справа передана на новий розгляд.

У відповідності з  пунктом 7.7.1.  статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”( в редакції, що діяла на час здійснення господарських операцій, що перевірялись відповідачем) суми  податку,  що  підлягають  сплаті  до бюджету або відшкодуванню з бюджету,  визначаються як  різниця  між  загальною сумою  податкових  зобов'язань,  що  виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт,  послуг) протягом  звітного  періоду,  та сумою податкового кредиту звітного періоду.

В акті перевірки від 13.02.2004 року (а.с.130-131 відповідачем встановлено, що в червні 2001 року позивач занизив податкове зобов’язання по податку на додану вартість на 2 189 грн., в липні 2001 року -  на 2028 грн., в червні 2002 року на 1973 грн. Також завищено податковий кредит червня 2002 року на  177 грн.  За результатами цих даних перевірки на підставі пункту 7.7.1.  статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” відповідач зменшив позивачу бюджетне відшкодування відповідно  за червень 2001 року на 2 189 грн., за липень 2001 року -  на 2028 грн.,  за липень 2—2 року на  2 150 грн.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 4 липня 2006 року по справі № 15/235/05   було визнано  частково недійсним податкове повідомлення –рішення від  17 лютого 2004 року №/0 в частині визначення податкового зобов’язання  по податку на додану вартість за 2001 рік -  9 місяців 2003 року на суму 54 020 грн. В мотивувальній частині зазначеного рішення вказано про  необхідність збільшення податкового кредиту за перевіряємий період на 43 160 грн.

В процесі розгляду вищезазначеної справи   господарським судом була призначена судово-економічна експертиза, оскільки відповідачем не були враховані всі документи первинного бухгалтерського і податкового  обліку. На вирішення експерту було поставлено наступне питання: яка чиста сума податкового зобов’язання  позивача по податку на додану вартість по податковим періодам за 2001рік –9 місяців 2003 року. В процесі проведення дослідження експертом надані висновки про суму податкового зобов’язання, податкового кредиту, чистої суми податкового зобов’язання і суми, що відлягає відшкодуванню з бюджету по кожному податковому періоду за 2001 рік -  9 місяців 2003 року , в тому числі і за  червень –липень 2001 року і липень 2002 року. Висновок експерта прийнятий  до уваги  судом при прийнятті рішення по справі № 15/235/05.

Так, в додатку № 5 висновку експерта від 29.05.2006 року зазначено, що  від’ємне значення податку на додану вартість  за червень 2001 року складає 42774 грн., за даними декларації позивача –44214 грн., позивачем завищено суму відшкодування з бюджету на  1440 грн.

В липні 2001 року  позивач визначив від’ємне значення податку на додану вартість у сумі 890447 грн., експерт –889060 грн. Завищення становить  1414 грн.

В червні   2002 року позивач визначив від’ємне значення податку на додану вартість у сумі 40185, експерт –39719 грн.. Завищення становить  466 грн.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині визнання протиправним та скасуванні податкового повідомлення-рішення від 17 лютого 2004 року №/0 щодо зменшення бюджетного відшкодування за червень 2001 року на 749 грн., за липень 2001 року  на 614  грн., за червень 2002 року на 1684 грн.

Судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно задоволеним вимогам  у розмірі 70,92 грн. державного мита, 83,69 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст. 87, 94, 160, 162-163, 167, 254, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати  податкове повідомлення рішення від 17 лютого 2004 року № /0 в частині зменшення бюджетного відшкодування за червень 2001 року на 749 грн., за липень 2001 року  на 614  грн., за червень 2002 року на 1684 грн.

В останній частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління державного казначейства України у Миколаївській області /54055, м. Миколаїв, пр-т. Леніна, 141-В, / на користь Відкритого акціонерного товариства “Миколаївська теплоелектроцентраль”(54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний узвіз, 18, )  судові витрати в сумі розмірі 70,92 грн. державного мита, 83,69 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постанова у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виконавчий лист у відповідності зі ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України видається за заявою позивача після набрання законної сили рішенням господарського суду.

Суддя
Л.I.Васильєва