РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2007 р.
Справа № 9/13-367

Господарський суд Тернопільської області

у складі

Розглянув справу

за позовом  Військового прокурора Тернопільського гарнізону     в особі Міністерства оборони України    в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя вул. Галицька, 1, м.Тернопіль,46000

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" ЛТД вул. Дубовецька, 1б, м.Тернопіль,46000

за участю представників сторін:

позивача:  Пік В.В., довіреність № 14/282 від 28.02.2007 р.

відповідача:  не з’явився.

прокурора :  Кіт О.Є., посвідчення  №  37 від 20.11.2006 р.,

Встановив:

Заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону  звернувся 29.01.2007 р. (вх. № 0359 (н)  до Господарського суду Тернопільської області в інтересах держави, як це передбачено ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, в особі Міністерства оборони України, в особі  Квартирно-експлуатаційного відділу, м. Тернопіль, з позовом до відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю “Омега ЛТД”,                                       м. Тернопіль, про стягнення  5 886,29 грн. боргу, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов  договору на  постачання теплової енергії в гарячій воді, укладеного між сторонами  17.10.2005 р. за  №  48.

Військовий прокурор стверджує, що в ході  прокурорської перевірки встановлено, що                17 жовтня 2005 р. між Тернопільською квартирно-експлуатаційною частиною, правонаступником якої є Квартирно-експлуатаційний відділ, як Постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю “Омега ЛТД”, як Споживачем, укладено договір на постачання теплової енергії в гарячій воді за № 48.

Згідно  з умовами договору  Постачальник  зобов’язався забезпечити відповідача на період опалювального сезону тепловою енергією в потрібних йому обсягах, яка подається з котельні, що знаходиться  на території Постачальника, а ТзОВ “Омега”  на протязі 10 календарних днів  після  розрахункового періоду і на підставі  отриманих рахунків зобов’язалось оплачувати   відпущену йому теплову енергію.

В період з 18 жовтня 2005 р. по 15 квітня 2006 р.  ,  стверджує прокурор, Квартирно-експлуатаційним відділом поставлено ТзОВ “Омега ЛТД” теплову енергію та     вручено   рахунки  на  її  оплату на загальну суму  23 376,59 грн.

Між тим,  відповідач   лише частково , на суму   19 490,30 грн.,   оплатив вартість  поставленої  теплоенергії   .

Станом на  29.01.2007 р. (день звернення з позовом до господарського суду) заборгованість відповідача за поставлену йому теплову енергію становить 5 886,29  грн.

Ухвалою від 02.02.2007 р. порушено провадження та призначено розгляд справи на 11:20 год.  01 березня 2007 р.

В судовому засіданні 01.03.2007 р. військовий прокурор  та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні  01.03.2007 р.,    відзиву на позов не подав.

Справа розглядається за наявними  у ній матеріалами згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне:

Майнові зобов’язання, що виникають між учасниками господарських відносин, до суб’єктів  яких відносяться сторони у справі, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням  особливостей, передбачених Господарським кодексом України  (частина 2 п.1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ч.  1 ст. 265 ГК України  за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України   про договір купівлі-продажу ( ч.  6 ст.  265 ГК України) .

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або  зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК). Згідно з частиною другою статті 689 ЦК покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Частиною першою статті 692 ЦК передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено обов’язок  учасників господарських відносин  належним чином виконувати свої зобов’язання відповідно до вказівок закону, інших правових актів, договору, а при відсутності таких вказівок –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. У відповідності до ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Матеріалами справи підтверджується, що Квартирно-експлуатаційним відділом було відпущено теплову  енергію у гарячій воді  Споживачу( відповідачу  у справі )  на загальну суму  25 376,59 грн., але  той не  у повному обсязі та  без дотримання строків  оплати ,  передбачених договором, здійснив   оплату  , допустивши  тим самим  порушення  умов,  встановлених   пунктами  .1.1, 3.5 договору.

Правові наслідки  порушення    покупцем  зобов’язання  оплатити  товар визначені ст.  692 ЦК України,  частиною 3  якої,  зокрема ,  встановлено  , що  у разі прострочення  оплати  товару  продавець  має  право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Враховуючи, що   доводи прокурора про порушення  майнових прав  Квартирно-експлуатаційного відділу на заявлену суму є правомірними та документально підтвердженими ,     порушені майнові права Квартирно-експлуатаційного відділу підлягають  судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідача  5 886,29  грн. боргу

На підставі ст. 49 ГПК України судові витрати, які складаються з:

- 102,00 грн. державного мита  стягуються з відповідача на користь державного бюджету України ,  а   118 грн. витрат в оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу - на користь ДП “Судовий інформаційний центр”.

У судовому засіданні 01.03.2007 р. за згодою військового прокурора та  представника позивача  оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду відповідно до  ст. 85 ГПК України.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 15, 526, 527, ЦК України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 4, 22, 33, 34, 43, 49, 75,  82, 84, 85, 116, 117 ГПК України, Господарський суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити .

2. Стягнути з  Товариства з обмеженою відповідальністю „Омега ЛТД” ( юридична адреса : вул. Енергетична, 3, смт. Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область, фактична адреса : вул. Дубовецька, 1б, м. Тернопіль,  р/р  1001  у Тернопільській філії КБ “ПриватБанк” у м. Тернопіль, МФО 338783, ід. код 21134391):

-          5 886,29 грн. в користь Квартирно-експлуатаційного відділу (м. Тернопіль,                         вул. Галицька,1, р/р 0150 в УДК у Тернопільській області, МФО 838012, код 08464162);

-          102,00 грн. державного мита в доход державного бюджету;

-          118 грн. витрат  на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь ДП “Судовий інформаційний  центр”, (м. Київ, пр. Перемоги, 44, р/р 0001 у ВАТ “Банк Універсальний”, м.  Львів, МФО 325707, код 30045370).

Накази видати після набрання рішення законної  сили

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) “03”березня 2007 р. рішення, через місцевий господарський суд.

Суддя