ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"17" травня 2007 р.
справа № 20-5/143

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Столична судноплавна компанія”  (01030 м. Київ,  вул. Пирогова, 6-А)

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Фирма „Линарт” (99704 м. Севастополь, вул. Ангарська, 10-А)

про стягнення  заборгованості в розмірі 1126,68 грн.

Суддя Євдокимов І.В.

Представники сторін:

Позивач: не з’явився;

Відповідач: не з’явився.

Суть спору:

Позивач, ТОВ „Столична судноплавна компанія”,  звернувся до суду з позовом до відповідача, ТОВ „Фирма „Линарт”, про стягнення  заборгованості за договором оренди № 4/05-2 від 01.08.2005 в розмірі 1126,68 грн., з яких: 1029,76 грн. –основний борг, 96,92 грн. –пеня.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем належним чином не виконувались обов’язки щодо внесення орендної плати.

Представник позивача на оголошення вступної та резолютивної частин рішення не з’явився, про надіслав на адресу суду телефонограму про розгляд справи у його відсутність

Відповідач в судове засідання неодноразово не з’являвся, відзив на позовну заяву не надав, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому порядку, за адресою вказаною у позовній заяві.

Оскільки до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб –учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, суд вважає, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, які повернуті органами поштового зв’язку з позначками „адресат вибув”, „адресат не значиться” і таке інше, можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов’язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Суд визнав можливим розглянути справу в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши надані позивачем докази,  суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2005 між позивачем (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) був укладений договір № 4/05-2 оренди критого сховища. Строк дії договору до 31.08.2005.

Відповідно до п. 1.1. договору Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування приміщення площею 172,1 кв.м., розташоване за адресою: м. Херсон, Карантинний острів, 1. Майно передається в оренду з метою використання під сховище майна.

Згідно з п. 3.1 договору орендна плата за перший місяць оренди складає 1000,00 грн. в тому числі ПДВ 166,67 грн.

Відповідно до п. 3.4 договору орендна плата перераховується на розрахунковий рахунок Орендодавця щомісячно не пізніш 15 числа місяця, наступного за звітним, на підставі рахунку Орендодавця.

Свої зобов’язання щодо внесення орендної плати відповідач виконував неналежним чином у зв’язку з чим його заборгованість перед позивачем за період з 15.09.2005 по 14.03.2006 склала 1029,76 грн.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно положень  статті 193 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статей 525, 526  Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 зобов’язання повинні виконуватись належним чином  відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна  його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статті 546 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 виконання зобов’язань може забезпечуватися пенею.

Позивачем нарахована пеня в розмірі 96,92 грн. за період з 15.09.2005 по 14.03.2006.

Відповідно до ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Частиною 2 статті 258 Цивільного кодексу України встановлена позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Право вимоги стягнення суми пені та штрафу виникло у позивача 15.09.2005, а позов пред'явлено лише 11.04.2007.

Таким чином, позовні вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача пені в сумі 96,92 грн.,  задоволенню не підлягають, у зв’язку із пропуском строку позовної давності.

Таким чином остаточно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню  1029,76 грн. основного боргу.

Керуючись ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає  на відповідача витрати по сплаті державного мита в сумі 93,22 грн.  і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 107,85 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 49, 75, 82 –85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Фирма „Линарт” (99704 м. Севастополь, вул. Ангарська, 10-А, , п/р 01 в АБ „Південний” м. Ялта, МФО 384522) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Столична судноплавна компанія”  (01030 м. Київ,  вул. Пирогова, 6-А, , п/р 0278  в ВАТ „Укрексімбанк” м. Києва, МФО 322313) заборгованість в сумі  1029,76 грн.,   витрати по сплаті державного мита в сумі 93,22 грн., а також  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 107,85 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.          В інший частині позовних вимог  Товариству з обмеженою відповідальністю „Столична судноплавна компанія відмовити.

Суддя                                                                                                         І.В. Євдокимов

Рішення оформлено

згідно з вимогами

ст. 84 ГПК України

та підписано

17.05.2007

Розсилка:

1.          ТОВ „Столична судноплавна компанія”  (01030 м. Київ,  вул. Пирогова, 6-А)

2.          ТОВ „Фирма „Линарт” (99704 м. Севастополь, вул. Ангарська, 10-А)

3.          Справа

4.          наряд