ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"28" березня 2007 р.

Справа  № 34/62-07-1010А

28.03.2007р. в 11год.47хв.
господарський суд Одеської області

у складі судді Фаєр Ю.Г.

при секретарі судового засідання
Кулаковськіц С.А,

за участю представників від
позивача: Алєксєєвої О.О. -представника, діючої на підставі довіреності №192
від 27.12.06р.; від відповідача: Гапєєнко М.В. -головного спеціаліста
юридичного відділу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Одеській області, діючого на підставі довіреності №31-1.11 від 26.01.2007р.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань господарського суду Одеської області №2 в м.
Одесі адміністративну справу №34/62-07-1010А

за позовом
Відкритого акціонерного товариства „Лукойл-Одеський нафтопереробний завод”

до
відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Суворовському районі м. Одеси

про зобов'язання
вчинити певні дії

СУТЬ СПОРУ: Відкрите акціонерне
товариство „Лукойл-Одеський нафтопереробний завод” звернулося до суду з
позовною заявою, в якій просить зобов'язати відповідача зарахувати страхові
виплати у розмірі 25183,5грн., сплачені позивачем потерпілому на виробництві
ОСОБА_1 у рахунок страхових внесків позивача, посилаючись на те, що
правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем регулюються Законом
України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності», зі статті 7 якого випливає, що
відповідач повинен сплатити страхові виплати, потерпілому на виробництві до
01.04.2001р., з того часу коли йому були передані документи, що відповідач
повинен сплатити страхові виплати з часу встановленого судом, а також те, що
відповідач повинен зарахувати в рахунок страхових внесків позивача, кошти
виплачені позивачем після 01.04.2001р. потерпілому на виробництві. Крім того,
позивач зазначає, що виходячи з положень чинного законодавства, відповідач
зобов'язаний зарахувати виплачені позивачем потерпілому на виробництві - кошти
у рахунок страхових внесків позивача на загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.,
а зобов'язання по здійсненню зарахування коштів у випадку виплати
підприємствами потерпілим страхових виплат було покладено на відповідача з дати
прийняття названого Закону, тобто з 01.04.2001р., відсутність пропуску
позивачем річного строку для звернення до суду, оскільки обов'язок позивача по
сплаті страхових виплат потерпілому припиняється з дати передачі відповідачу
матеріалів потерпілого на виробництві ОСОБА_1
27.03.2006р., на підставі яких відповідачем була прийнята постанова «Про
продовження раніше призначеної страхової виплати потерпілому» НОМЕР_1 від
27.03.2006р., та саме з цього моменту виникає й право у позивача на зарахування
відповідачем сплачених потерпілому страхових виплат у рахунок страхових внесків
позивача, а у відповідача натомість виникають два обов'язки: по сплаті
потерпілому страхових виплат; по зарахуванню сплачених позивачем страхових
виплат у рахунок страхових внесків позивача.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує з підстав, викладених у запереченні на позов, посилаючись на те, що
обов'язок по сплаті страхових виплат потерпілому покладено рішенням
Апеляційного суду Одеської області від 19.12.2005 року у справі №22-5712/2005р.
виключно на Відкрите акціонерне товариство „Лукойл-Одеський нафтопереробний
завод”, а відтак Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Суворовському районі м. Одеси не повинне зарахувати у рахунок страхових внесків
позивача, кошти виплачені позивачем після 01.04.2001р. потерпілому на
виробництві ОСОБА_1, пропущення позивачем річного строку на звернення до суду,
оскільки перебіг строку позовної давності починається з дати винесення рішення
Апеляційним судом Одеської області у справі № 22-5712/2005р., тобто з
19.12.2005 року.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд встановив.

11.05.2005р. Суворовським районним
судом м. Одеси було прийнято рішення у справі №2-193/05, за позовом ОСОБА_1 до
Відкритого акціонерного товариства „Лукойл-Одеський нафтопереробний завод”, за
участю третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Суворовському районі м. Одеси про відшкодування шкоди внаслідок
втрати професійної працездатності та моральної шкоди, яким визнано нещасний
випадок, який стався ІНФОРМАЦІЯ_1  з
ОСОБА_1  на ВАТ „Лукойл-Одеський
нафтопереробний завод”, пов'язаним з виробництвом. Зобов'язано адміністрацію ВАТ
„Лукойл-Одеський нафтопереробний завод” скласти акт по формі Н-1. Стягнуто з
ВАТ „Лукойл-Одеський нафтопереробний завод” на користь ОСОБА_1 відшкодування
шкоди внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом в якості
єдиноразової допомоги з урахуванням індексу інфляції в сумі 37821,34грн., суми
несплаченої частини втраченого заробітку з жовтня 1999р. по березень 2005р. з
урахуванням коефіцієнту в сумі 17873,15грн., а також моральну шкоду на суму
3000грн., судові витрати на суму 3000грн., на загальну суму 61694,49грн.
Зобов'язано ВАТ „Лукойл-Одеський нафтопереробний завод” здійснювати щомісячно
до передачі матеріалів до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
в Суворовському районі м. Одеси на користь ОСОБА_1 відшкодування втраченого
заробітку в розмірі 576,33грн. В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено.

19.12.2005р. Апеляційним судом
Одеської області було прийнято рішення у справі №22-5712/2005р., яким апеляційну
скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 11.05.2005р. змінено, з викладенням резолютивної частини в іншій
редакції. Визнано нещасний випадок, який стався ІНФОРМАЦІЯ_1  з ОСОБА_1 на ВАТ „Лукойл-Одеський
нафтопереробний завод”, пов'язаним з виробництвом. Зобов'язано адміністрацію
ВАТ „Лукойл-Одеський нафтопереробний завод” скласти акт по формі Н-1. Стягнуто
з ВАТ „Лукойл-Одеський нафтопереробний завод” на користь ОСОБА_1 відшкодування
шкоди внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом одноразову
допомогу з урахуванням індексу інфляції в сумі 50554,21грн., відшкодування
шкоди у зв'язку з нещасним випадком, пов'язаним з виробництвом на суму
невиплаченої частини втраченого заробітку з урахуванням коефіцієнтів страхових
виплат з 13 грудня 1999 року по березень 2005 року у розмірі 22165,71грн.,
моральну шкоду на суму 5000грн. Зобов'язано ВАТ „Лукойл-Одеський
нафтопереробний завод” виплачувати ОСОБА_1 щомісячно до передачі матеріалів
справи у відділення Суворовського районного фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Одеси
втрачений заробіток у розмірі 576грн.33 коп. з 01.03.2005 року. В іншій частині
позову відмовлено.

ВАТ „Лукойл-Одеський
нафтопереробний завод” на виконання рішення Апеляційного суду Одеської області
від 19.12.2006р.  було складено акт форми
Н-1 та виплачено ОСОБА_1 відшкодування шкоди у обсязі зазначеному судом, про що
свідчать наявні у справі видаткові касові ордери.

27.03.2006р. позивачем були
передані до відповідача матеріали справи. Листом від 29.06.2006р. №6.2-34/2064
позивач звернувся до відповідача з питання зарахування останнім в рахунок
страхових внесків на соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві
позивача суму втраченого заробітку ОСОБА_1,
виплачена позивачем в розмірі 25183,5грн. з 01.04 2001р. по березень
2006року включно. Листом від 14.07.2006р. позивач отримав від відповідача листа
№197-1.11 від 13.07.2006р. з додатком до нього про згоду зарахувати у рахунок
страхових виплат позивача суму з 06.03.2006р. до 01.04.2006р. у розмірі
464,78грн., додатком до якого є лист Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України управління виконавчої
дирекції в Одеській області 11.07.2006р. №05/541, в якому зазначено, що у
відповідності до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності»від 23.09.1999р. страхові
виплати провадяться щомісячно потерпілому з дня втрати працездатності, а згідно
з випискою з акту огляду НОМЕР_2 первинний огляд потерпілого проведено
06.03.2006р., тобто ступінь втрати працездатності вперше встановлена МСЕК -
06.03.2006р.

27.03.2006р. відповідачем прийнята
постанова «Про продовження раніше призначеної страхової виплати потерпілому»
НОМЕР_1, де вказана дата початку платежів з 01.04.2006р., тобто, на думку
відповідача, в рахунок страхових внесків від позивача можливо прийняти суму
страхової виплати з 06.03.2006р. до 01.04.2006р.

Заявлені позивачем позовні вимоги
підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст.40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності»від 23.09.1999р. страхові виплати провадяться щомісячно в
установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на
підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати
працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного
захворювання.

З аналізу наведеної норми закону
вбачається, що вона регулює правовідносини між відповідачем та застрахованою
особою, визначає порядок, строки та підстави проведення страхових виплат, а не
як зазначає відповідач - правовідносини останнього з позивачем.

Крім того, з рішення Апеляційного
суду Одеської області у справі № 22-5712/2005р від 19.12.2005р. вбачається, що
ОСОБА_1 була встановлена третя група інвалідності, безстроково та встановлений
процент втрати працездатності у розмірі 55 % рішенням МСЕК від 13.12.1999р.,
тобто втрата працездатності ОСОБА_1 була встановлена МСЕК 13.12.1999р., а не як
зазначає відповідач, що ступінь втрати працездатності ОСОБА_1 була вперше
встановлена МСЕК 06.03.2006р.

Згідно ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили,
не доказуються при розгляді інших справ. Отже з врахуванням наведеного,
обставина про втрату працездатності ОСОБА_1 була встановлена рішенням
Апеляційного суду Одеської області на підставі висновку МСЕК - 13.12.1999р.

Крім того, правовідносини, які
виникли між позивачем та відповідачем регулюються нормами Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності»від 02.22.2001р., згідно п.2 ст.7 названого Закону Фонд
сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх
сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати
та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.
Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні
виплати та соціальні послуги  від  свого роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових
внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших
видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

З наведеної вище норми Закону
України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності»від 02.22.2001р. (із змінами та доп.)
вбачається, що відповідач повинен зарахувати виплачені позивачем потерпілому на
виробництві - ОСОБА_1 кошти у рахунок страхових внесків позивача на
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання з 01.04.2001р. на підставі постанови
відповідача, рішення суду, тобто частиною 1 пункту 2 статті 7 названого Закону
і ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»від 23.09.1999р. (із змінами та доп.)
визначені підстави виникнення зобов'язання відповідача по сплаті страхових
виплат саме потерпілому, а не позивачу, тоді як зобов'язання відповідача щодо
зарахування страхових виплат в рахунок страхових внесків позивача на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання регламентовано приписами ч.2 п.2 ст.7 Закону України
«Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності»від 02.22.2001р. (із змінами та доп.).

За таких обставин, судом не
приймаються до уваги в обґрунтування відсутності підстав для задоволення
позовних вимог посилання відповідача на те, що він не повинен зарахувати у
рахунок страхових внесків Позивача, кошти виплачені позивачем після
01.04.2001р. потерпілому на виробництві ОСОБА_1, оскільки рішенням Апеляційного
суду Одеської області від 19.12.2005року у справі №22-5712/2005р. обов'язок по
сплаті страхових виплат потерпілому покладено виключно на Відкрите акціонерне
товариство „Лукойл-Одеський нафтопереробний завод”.

Крім того, не заслуговують на увагу
й посилання відповідача на пропуск позивачем річного строку на звернення до
суду, оскільки, на думку відповідача, перебіг строку позовної давності
починається з дати винесення рішення апеляційним судом Одеської області у
справі №22-5712/2005р., тобто 19.12.2005 року, з наступних підстав. З
врахуванням приписів статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України,
якою встановлено річний строк для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи, передачі позивачем відповідачу
27.03.2006р. документи ОСОБА_1, прийняття відповідачем на підставі зазначених
матеріалів 27.03.2006р. постанови «Про продовження раніше призначеної страхової
виплати потерпілому»НОМЕР_1,
27.03.2006р. припинився обов'язок позивача по сплаті страхових виплат
потерпілому та виникло право у позивача на зарахування відповідачем сплачених
потерпілому страхових виплат у рахунок страхових внесків позивача, а у
відповідача виникли обов'язки по сплаті потерпілому страхових виплат та по
зарахуванню сплачених позивачем страхових виплат в рахунок страхових внесків на
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання позивача, тобто строк звернення до
суду для захисту порушеного права позивачем не було пропущено.

Згідно ст.71 КАС України в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Відповідач не навів переконливих обґрунтувань
правомірності відмови в зарахуванні позивачу страхових виплат у розмірі
25183,5грн., сплачених потерпілому на виробництві  ОСОБА_1 позивачем в рахунок страхових внесків
позивача.

За таких обставин, позовні вимоги
Відкритого акціонерного товариства „Лукойл-Одеський нафтопереробний завод”
підлягають задоволенню повністю, слід зобов'язати відповідача зарахувати
сплачені Відкритим акціонерним товариством „Лукойл-Одеський нафтопереробний
завод” потерпілому на виробництві ОСОБА_1 страхові виплати у розмірі
25183,5грн. у рахунок страхових внесків на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання Відкритого акціонерного товариства „Лукойл-Одеський
нафтопереробний завод” на суму 25183,5грн.

Враховуючи вимоги ст.94 КАС
України, слід стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого
акціонерного товариства „Лукойл-Одеський нафтопереробний завод” судовий збір у
розмірі 3,4грн., сплачений позивачем платіжним дорученням №56 від 01.02.2007р.

Керуючись ст.94, п.3 ст.160,
ст.ст.161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позовні вимоги Відкритого
акціонерного товариства „Лукойл-Одеський нафтопереробний завод” задовольнити
повністю.

2.          Зобов'язати Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Суворовському районі м. Одеси зарахувати
сплачені Відкритим акціонерним товариством „Лукойл-Одеський нафтопереробний
завод” (п/р в ОФ ЗАТ „Банк Петрокоммерц-Україна”, МФО 328771, , адреса: м. Одеса, Шкодова гора, 1/1) потерпілому на
виробництві ОСОБА_1 страхові виплати у розмірі 25183,5грн. у рахунок страхових
внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання Відкритого акціонерного
товариства „Лукойл-Одеський нафтопереробний завод” на суму 25183(двадцять п'ять
тисяч сто вісімдесят три)грн.50коп.

3.          Стягнути з Державного бюджету України
на користь Відкритого акціонерного товариства „Лукойл-Одеський нафтопереробний
завод” (п/р в ОФ ЗАТ „Банк Петрокоммерц-Україна”, МФО 328771, , адреса: м. Одеса, Шкодова гора, 1/1) судовий збір у розмірі
3(три)грн.40коп.

4.     Виконавчі листи видати в порядку ст.259
КАС України.

Постанова господарського суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого КАС України, якщо таку заяву не було подано; якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений КАС України, постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Про апеляційне оскарження рішення
суду (постанови) першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування
мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в
апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства
України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Фаєр Ю.Г.