ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2007 р.
№ 10/164-ПД

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Фролової Г.М. –головуючого
Полянського А.Г.
Коробенка Г.П.

за участю представників:

позивача
не з’явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)

відповідача - 1
не з’явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)

відповідача –2

третьої особи
не з’явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)
не з’явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства “Херсонський "Торгрічтранс”

на постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 11.10.2005 року

у справі
№ 10/164-пд господарського суду Херсонської області

за позовом
Херсонської міської ради

до
- Дочірнього підприємства “Херсонський річковий порт” Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот”
- Відкритого акціонерного товариства “Херсонський "Торгрічтранс”

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача
Приватний підприємець Кочубей Марина Євгенівна

про
визнання угоди недійсною

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й. від 16.04.2007 року, у зв’язку з відпусткою судді Муравйова О.В. для перегляду в касаційному порядку справи № 10/164-пд, призначеної до розгляду на 17.04.2007 року, створено колегію суддів у складі: головуючого –судді Фролової Г.М., суддів –Полянського А.Г., Коробенка Г.П

У січні 2004  року Херсонська міська рада звернулася до господарського суду Херсонської області з позовом до Дочірнього підприємства “Херсонський річковий порт” Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот”, Відкритого акціонерного товариства “Херсонський "Торгрічтранс” про визнання недійсним як таким, що не відповідає вимогам закону укладений між Державним підприємством  “Херсонський річковий порт” та Державним підприємством “Херсонське торгове підприємство “Торгрічтранс” та частково виконаний 27.12.1991 року усний договір купівлі-продажу державного майна:

- вбудованого у першому поверсі житлового будинку № 1 по вул. Комунарів у м. Херсоні нежитлового приміщення магазину продовольчих товарів № 2, загальною площею 330 м2, залишковою балансовою вартістю 51 463, 00 руб.;

- вбудованого у першому поверсі житлового будинку № 1 по вул. Комунарів у м. Херсоні нежитлового приміщення магазину промислових товарів № 5, загальною площею 76, 7 м2, залишковою балансовою вартістю 11 961, 00 руб.;

- вбудованого у першому поверсі житлового будинку № 7/33 по вул. Комунарів у м. Херсоні нежитлового приміщення магазину № 4, загальною площею 435, 1 м2, залишковою балансовою вартістю 67 853, 00 руб.;

- вбудованого у першому поверсі житлового будинку № 7/33 по вул. Комунарів у м. Херсоні не житлового приміщення складу, загальною площею 161, 7 м2, залишковою балансовою вартістю 25 216, 00 руб.;

- вбудованого у першому поверсі житлового будинку № 7/33 по вул. Комунарів у м. Херсоні нежитлового приміщення валютного магазину, загальною площею 78 м2, залишковою балансовою вартістю 12 164, 00 руб.;

- вбудованого у першому поверсі житлового будинку № 7/33 по вул. Комунарів у м. Херсоні нежитлового приміщення перукарні, загальною площею 168 м2, залишковою балансовою вартістю 26 200, 00 руб.;

- вбудованого у першому поверсі житлового будинку № 34 по пр. Ушакова у м. Херсоні нежитлового приміщення ательє, загальною площею 97, 1 м2, залишковою балансовою вартістю 15 143, 00 руб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний договір купівлі-продажу відповідачами було укладено з порушенням положень Постанови Верховної Ради Української РСР “Про управління державним майном Української РСР” від 15.10.1990 року, Указу Президії Верховної Ради Української РСР “Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави” від 30.08.1991 року, статей 32, 33, 34, 37 Закону України “Про власність”, статей 44, 225 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 09.08.2005 року (суддя: Гридасов Ю.В.) у справі № 10/164-пд господарського суду Херсонської області, провадження у справі припинено на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з ухвалою, Херсонська міська рада звернулася до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Херсонської області від 09.08.2005 року у справі №10/164-пд господарського суду Херсонської області, в якій просить ухвалу у справі скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 11.10.2005 року (судді: Яценко О.М. –головуючий, Юхименко О.В., Коробка Н.Д.) ухвалу господарського суду Херсонської області від 09.08.2005 року у справі № 10/164-пд скасовано. Справу направлено до господарського суду Херсонської області для розгляду по суті.

Мотивуючи постанову суду, апеляційний господарський суд з посиланням на статті 1, 21, 22 Господарського процесуального кодексу України зазначає про те, що у господарського суду Херсонської області були відсутні підстави для припинення провадження по справі на підставі пункту 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючиcь з постановою суду, Відкрите акціонерне товариство “Херсонський "Торгрічтранс” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 11.10.2005 року у справі № 10/164-пд господарського суду Херсонської області, в якій просить постанову у справі скасувати і залишити в силі ухвалу господарського суду Херсонської області від 09.08.2005 року у справі № 10/164-пд господарського суду Херсонської області, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення та неправильне застосування судом норм процесуального права, зокрема, статей 12, 22, 80 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, заявник зазначає про те, що ухвала господарського суду Херсонської області від 09.08.2005 року у справі № 10/164-пд господарського суду Херсонської області прийнята у відповідності з вимогами процесуального законодавства, а у апеляційного суду були відсутні правові підстави для її скасування.

Позивач та третя особа відзиви на касаційну скаргу не надали.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши наявні матеріали справи та доводи викладені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України Вищий  господарський  суд  України  переглядає  за  касаційною   скаргою (поданням)  рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до роз’яснень, викладених у пунктах 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Судові рішення цим вимогам не відповідають.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 27.12.1991 року між Державним підприємством "Херсонський річковий порт", правонаступником якого є Дочірнє підприємство "Херсонський річковий порт" Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот”, та Державним підприємством "Херсонське торгове підприємство "Торгрічтранс", правонаступником якого є Відкрите акціонерне товариство “Херсонський "Торгрічтранс”, було укладено усний договір купівлі-продажу наступних об’єктів права загальнодержавної власності:

- вбудованого у першому поверсі житлового будинку № 1 по вул. Комунарів у м. Херсоні нежитлового приміщення магазину продовольчих товарів № 2, загальною площею 330 м2, залишковою балансовою вартістю 51 463, 00 руб.;

- вбудованого у першому поверсі житлового будинку № 1 по вул. Комунарів у м. Херсоні нежитлового приміщення магазину промислових товарів № 5, загальною площею 76, 7 м2, залишковою балансовою вартістю 11 961, 00 руб.;

- вбудованого у першому поверсі житлового будинку № 7/33 по вул. Комунарів у м. Херсоні нежитлового приміщення магазину № 4, загальною площею 435, 1 м2, залишковою балансовою вартістю 67 853, 00 руб.;

- вбудованого у першому поверсі житлового будинку № 7/33 по вул. Комунарів у м. Херсоні нежитлового приміщення складу, загальною площею 161, 7 м2, залишковою балансовою вартістю 25 216, 00 руб.;

- вбудованого у першому поверсі житлового будинку № 7/33 по вул. Комунарів у м. Херсоні нежитлового приміщення валютного магазину, загальною площею 78 м2, залишковою балансовою вартістю 12 164, 00 руб.;

- вбудованого у першому поверсі житлового будинку № 7/33 по вул. Комунарів у м. Херсоні нежитлового приміщення перукарні, загальною площею 168 м2, залишковою балансовою вартістю 26 200, 00 руб.;

- вбудованого у першому поверсі житлового будинку № 34 по пр. Ушакова у м. Херсоні нежитлового приміщення ательє, загальною площею 97, 1 м2, залишковою балансовою вартістю 15 143, 00 руб.

Господарський суд першої інстанції, посилаючись на те, що рішення з даного господарського спору може вплинути на права та обов’язки фізичної особи громадянина Чорнокура В.Г. щодо відповідача-2, оскільки з копії договору купівлі-продажу від 11.10.2002 року вбачається, що фізична особа Чорнокур Василь Георгійович придбав у Відкритого акціонерного товариства “Херсонський "Торгрічтранс” нежитлове приміщення загальною площею 98,7кв.м., що знаходиться за адресою місто Херсон, пр. Ушакова, 34, і вказана фізична особа має бути залучена до участі у справі, дійшов висновку про припинення провадження у справі, оскільки викладені вище обставини свідчать про те, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Однак, припиняючи провадження у справі № 10/164-пд, господарський суд Херсонської області в ухвалі від 09.08.2005 року зазначив про те, що представник позивача в судовому засіданні 09.08.2005 року заявив усне клопотання про уточнення позовних вимог, відповідно до якого просив визнати недійсною спірну угоду частково, а саме, за виключенням об’єкту купівлі-продажу вбудованого у першому поверсі житлового будинку № 34 по пр. Ушакова у м. Херсоні нежитлового приміщення ательє, загальною площею 97, 1 м2, залишковою балансовою вартістю 15 143, 00 руб.

При цьому, господарський суд дійшов висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки часткова зміна предмету позову позивачем не оформлена належним чином, тобто у письмовій формі з додаванням доказів направлення іншим учасникам судового процесу, а клопотання про відкладення розгляду справи учасниками судового процесу не заявлялось.

Однак, висновок господарського суду є таким, що не ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин  справи в їх сукупності керуючись законом, як це передбачено статтею 43 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Однак господарський суд першої інстанції, обмежившись  посиланнями на те, що рішення з даного господарського спору може вплинути на права та обов’язки фізичної особи, не вирішив при цьому, за наявності усного клопотання позивача, питання щодо відкладення розгляду справи для надання позивачу можливості належним чином звернутись з заявою про уточнення (зміну) позовних вимог.

Переглядаючи в апеляційному порядку ухвалу господарського суду Херсонської області від 09.08.2005 року, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що дана ухвала підлягає скасуванню, оскільки позивач скористався своїм правом та змінив позовні вимоги, виключивши вимогу про визнання недійсною угоди по об’єкту, який в подальшому був проданий фізичній особі Чорнокуру В.Г.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд апеляційної інстанції не врахував наступне.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони мають право знайомитися з матеріалами справи,  робити з   них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Позивач  вправі  до  прийняття  рішення  по  справі   змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Виходячи з того, що позовна заява відповідно до статті  54 Господарського процесуального кодексу України  повинна бути оформлена письмово, а зміна позовних вимог  означає зміну елементів позову, в такому випадку слід дійти висновку, що заяви про зміну підстав чи предмета позову мають викладатись у письмовій формі, яка забезпечить можливість реалізації відповідачем певних процесуальних засобів захисту своїх прав: надання відзиву, подання зустрічного позову тощо.

З урахуванням зазначеного, висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивач змінив позовні вимоги, є передчасним.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що постанова та ухвала суду підлягають скасуванню, а справа підлягає передачі на розгляд до господарського суду Херсонської області.

При розгляді справи суду слід взяти до уваги наведене, з’ясувати всі обставини справи, і, в залежності від встановленого та у відповідності до діючого законодавства, вирішити спір.

Керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України,  Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Херсонський "Торгрічтранс”  задовольнити частково.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 11.10.2005 року у справі №10/164-пд господарського суду Херсонської області та  ухвалу господарського суду Херсонської області від 09.08.2005 року скасувати.

Справу передати на розгляд до господарського суду Херсонської області.

Головуючий                                                                              Г.Фролова

Судді                                                                                         А. Полянський

Г. Коробенко