РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2007 р.
Справа № 8/59-1268

Господарський суд Тернопільської області у складі

Судді      Гирила І.М.

Розглянув справу

за позовом: Тернопільського обласного комунального підприємства теплових мереж „Тернопільтеплокомуненерго”, вул. Київська,3-а, м. Тернопіль

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства Збаразька „Агропромтехніка”, вул. Грушевського, 1, м. Збараж Збаразького району Тернопільської області, 47300

За участю представників:

Позивача: Лазаренко В. О. –начальник юридичного відділу, доручення №268/01 від 28.02.07

Відповідача: Оліх Г.І. –інженера, доручення № 01/93 від 04.05.2007р.

В судовому засіданні представникам позивача та відповідача роз’яснено їх процесуальні права та обов’язки, передбачені  статтями 20,22,81-1 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Розгляд справи, призначений вперше на 10 год. 30 хв. 16.04.2007 року було відкладено на 10год.30хв. 07.05.2007 року за неявкою відповідача та неподанням сторонами усіх витребовуваних судом документів. В судовому засіданні 07.05.07р. за клопотанням сторін, оголошувалась перерва до 09год. 50 хв. 11 травня 2007 року.

Суть справи:

Тернопільське обласне комунальне підприємство теплових мереж „Тернопільтеплокомуненерго” м. Тернопіль звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства Збаразька „Агропромтехніка”, вул. Грушевського, 1, м. Збараж Збаразького району Тернопільської області заборгованості в сумі 21 668 грн. 35 коп., що становить 20 416,06грн. боргу за спожиту теплову енергію згідно Договору  про постачання теплової енергії в гарячій воді №8062 від 15.09.03р., 1155,62грн. збитків від інфляції та 96,68грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на умови Договору про постачання теплової енергії в гарячій воді №8062, укладеного між сторонами по справі 15.09.03р. та невиконання відповідачем його умов в частині оплати за  спожиту теплову енергію,  на виставлені відповідачу рахунки для оплати за фактично використану теплову енергію за період з серпня місяця 2004 року по червень місяць 2006 року.

В засідання 11.05.07р. позивач подав уточнення позовних вимог, просить, у зв’язку із допущенням технічної помилки в обґрунтованому розрахунку стягуваної суми, стягнути з відповідача замість 20 416,06 грн. - 17717,39грн. боргу та, відповідно, 992,18грн. інфляційних витрат та 83грн. пені.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав, проте його представник у судове засідання  07 травня 2007 р. прибув, позовні вимоги визнає в сумі 17 717,39 грн. Стверджує, що дана заборгованість виникла у зв’язку з важким фінансовим станом товариства, проте при наявності у відповідача коштів борг буде погашено. Зазначає, що заборгованість в сумі 2 698,67 грн. (яка самостійно в судовому засіданні зменшена позивачем) відповідачем погашена ще до звернення позивачем з позовом до господарського суду.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги, з врахуванням уточнень від 10.05.07 № 568/01, підтримав повністю.

Розглянувши матеріали справи,  заслухавши доводи позивача, пояснення відповідача оцінивши представлені докази в їх сукупності, господарський суд  встановив:

15 вересня 2003 р. між  Тернопільським обласним комунальним підприємством теплових мереж “Тернопільтеплокомуненерго”, м. Тернопіль, як Енергопостачальною організацією, та Відкритим акціонерним товариством Збараж «Агропромтехніка», як Споживачем,  укладено договір за № 8062 про  постачання  теплової енергії у гарячій воді із споживачем (субспоживачем).

У відповідності до п. 6.3  вказаної угоди відповідач зобов’язався сплачувати вартість теплової енергії за 3 дні до початку розрахункового періоду з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця. При цьому, п.10.3 Договору сторони погодили, що припинення дії Договору не звільняє Споживача від обов’язку повної сплати спожитої теплової енергії.

Пунктами 10.1,10.4  сторони передбачили, що договір набуває чинності з дня його підписання сторонами та вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення  строку його дії про припинення, не буде письмово заявлено однією із сторін.

Враховуючи, що ні одна із сторін договору в строк визначений пунктом 10.4 Договору не заявила про  відмову від договору чи зміну його умов, даний договір вважається пролонгованим на новий термін на тих же умовах, тобто діє по даний час.

Таким чином, між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов’язання, які мають ознаки договору про надання послуг, згідно якого, в силу ст. 901 ЦК України, виконавець зобов’язується надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов’язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Договором сторони передбачили порядок надання послуг, порядок ведення обліку спожитої теплової енергії та проведення розрахунків, а також, відповідальність за порушення умов договору.

Так, п.п. 5.1, .5.5 Договору передбачено, що при відсутності приладів обліку –кількість теплової енергії, що відпущена Споживачу, визначається «Енергопостачальною організацією», як виняток, розрахунковим способом, тобто, в даному випадку облік споживання теплової енергії проводиться розрахунковим способом.

Споживачі, які не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначають згідно  з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел Енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи теплоспоживального обладнання Споживача в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою  та фактично спожитою тепловою енергією сплачується не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відкрите акціонерне товариство Збаразька «Агропромтехніка», порушило договірні зобов'язання по сплаті поточних платежів згідно договору про постачання теплової  енергії за №  8062 від  15.09.2003 р. –станом на день звернення з позовом до господарського суду (19.03.2007 р.) заборгованість відповідача за період з 10.08.2004 року по 04.11.2006 року, становила  17 717,39 грн.  (з урахуванням уточнень позивачем суми позову ).

В судове засідання 07.05.07р. позивачем надано Акт звірки розрахунків станом на 12.04.07р. з якого вбачається, що заборгованість ВАТ Збараж «Агропромтехніка»за спожиту теплову енергію становить 17 717,39грн. Відповідач в судовому засідання дану суму боргу визнав повністю.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено обов’язок учасників господарських відносин належним чином виконувати свої зобов’язання відповідно до вказівок закону, інших правових актів, договору, а при відсутності таких вказівок –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 193 ГК України,  кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Однак, відповідач у строки та в порядку, визначеними умовами договору № 8062 від 15.09.2003 р., вартість  теплової енергії не оплатив,  допустивши заборгованість  у розмірі  17717,39грн.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Факт надання послуг по постачанню теплової енергії Тернопільським обласним комунальним підприємством теплових мереж “Тернопільтеплокомуненерго”, за період з 10.08.04р. по 04.11.2006р., визнано представником відповідача в судовому засіданні та підтверджено представленими в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями договору № 8062 від 15.09.2003 року, рахунками на оплату, актом звірки розрахунків станом на 12.04.07р.

Враховуючи наведене, господарський суд визнає обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги Тернопільського обласного комунального підприємства „Тернопільтеплокомуненерго”, м. Тернопіль, щодо стягнення з Відкритого акціонерного  товариства Збаразька «Агропромтехніка», вул. Грушевського, 145, м. Збараж Тернопільської області,  ідентифікаційний код 04541810 - 17 717 грн. 39 коп. основного боргу за надану теплову енергію, згідно Договору №8062 від 15.09.03р про постачання теплової енергії в гарячій воді за період з 10.08.2004 року по 04.1.2006 року.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, тому суд визнає правомірним нарахування позивачем інфляційних збитків в сумі 992 грн. 18 коп. за  період прострочення платежу.

Відповідно до ст. 610,611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В силу статей 546,548,549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов’язання  (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Враховуючи, що умовами укладеного Договору (п.7.2.3) № 8062 від 15.09.2003 року сторони передбачили майнову відповідальність “споживача” за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію у вигляді сплати пені, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення пені, нарахованої в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати за 180 днів за прострочення оплати за надані послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, що складає 83грн. та поданий розрахунок цих санкцій, правомірними і обґрунтованими, такими, що підлягають до задоволення, заявлені у відповідності положень ст. 232 Господарського Кодексу України та положень Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”.

Витрати по сплаті державного мита в сумі 187 грн. 92коп. та  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн., згідно ст.ст. 44- 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Згідно  ст. 3  Декрету Кабінету Міністрів України  №7/93 від 23.01.1993 р. з наступними змінами та доповненнями “Про державне мито”, із позовних заяв майнового характеру,  що подаються до  господарських судів  сплачується державне мито в сумі 1 відсоток  ціни  позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500  неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Враховуючи, що при поданні позовної заяви Позивачем сплачено 219грн. державного мита, а предметом даного спору є заборгованість в сумі 18792,57грн., державне мито в сумі 31грн.08коп. підлягає поверненню в порядку ст. 8 Декрету КМ України № 7/93 та Інструкції про порядок обчислення  та справляння державного мита, у зв’язку з тим, що сплачено в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством України.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 509,525,526,546,548,549,610,611,625,901 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1,2,4,12,22,32,43,44-49,69,75,77,82,84,85,115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного  товариства Збаразька «Агропромтехніка», вул. Грушевського, 145, м. Збараж Тернопільської області,  ідентифікаційний код 04541810 на користь Тернопільського обласного комунального підприємства теплових мереж „Тернопільтеплокомуненерго”, вул. Київська, 3А, м. Тернопіль, поточний рахунок 3170 в ЦВ ПІБ м. Тернополя, МФО 338426, код 03353590 - 17 717 грн. 39 коп. основного боргу, 992 грн. 18 коп. збитків від інфляції, 83 грн. пені та 305 грн. 92 коп. в повернення сплачених позивачем судових витрат.

3. Видати Тернопільському обласному комунальному підприємству теплових мереж „Тернопільтеплокомуненерго”, вул. Київська, 3А, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 03353590, довідку на повернення зайво сплаченого державного мита в сумі 31 грн. 08 коп.

Платіжні доручення № 241 від 07 березня 2007 року про сплату державного мита в сумі 205 грн. та №491 від 19.04.07р. про сплату державного мита в сумі 14грн., залишаються в матеріалах справи.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (підписання рішення).

5. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Сторони вправі подати апеляційну скаргу, а прокурор внести апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало  законної сили протягом десяти днів з дня його  прийняття (підписання), через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          І.М. Гирила