ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.05.07р.

Справа № 8/68-07

За позовом          Закритого акціонерного товариства комерційного банку “Приватбанк” (м.Дніпропетровськ)

до              Національного банку України в особі Управління НБУ в Дніпропетровській області (м. Дніпропетровськ)

про                      визнання частково недійсним договору та стягнення 160 246,47 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

від позивача:          Москаленко Н.В. –юрисконсульт (дов. № 2426 від 01.03.07 р.)

від відповідача:           Звонарьова М.Л. –головний юрисконсульт (дов. № 374 від 21.02.07 р.)

Суть спору:

Позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог, звернувся до відповідача з позовом про визнання недійсним п. 4.6. договору про розрахунково-інформаційне обслуговування в системі електронних платежів НБУ № 39/2004 від 04.11.04 р., як такого, що не відповідає вимогам закону, а також стягнення з відповідача 160 246,47 грн., як безпідставно списаних у зв'язку з неналежним виконанням договору.

Позов мотивовано тим, що відповідач в односторонньому порядку, без погодження з позивачем змінив тарифи на послуги, передбачені вищевказаним договором, а також здійснив безпідставне списання з рахунку позивача 160 246,47 грн. за нововведеними в односторонньому порядку тарифами.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що сторони погодили в п. 4.6. згаданого договору, що у разі внесення НБУ змін до тарифів, розмір оплати змінюється з часу набрання чинності цими змінами (без укладання додаткової угоди). Чинне законодавство України не забороняє сторонам визначати і погоджувати в договорі його умови на свій розсуд поряд з умовами, які є обов'язковимим за законом. Таким чином, п. 4.6. договору відповідає вимогам чинного законодавства, а списання відповідачем грошових коштів було здійснене згідно умовам договору, укладеного між сторонами.

По справі оголошувались перерви: з 05.04.07 р. по 20.04.07 р. та з 20.04.07 р. по 14.05.07 р.

Вислухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

04.11.04 р. між сторонами був укладений договір про розрахунково-інформаційне обслуговування в системі електронних платежів НБУ № 39/2004, згідно умовам якого відповідач зобов'язався за плату забезпечити роботу позивача в системі електронних платежів НБУ для здійснення останнім міжбанківського переказу грошей і надавати інформаційні та консультаційні послуги щодо роботи у вказаній системі електронних платежів.

Порядок розрахунків за надані відповідачем послуги сторони визначили у розділі четвертому вказаного договору, згідно якому: період, за який відповідач розраховує суму оплати за надані послуги є: з 26 числа минулого місяця до 25 числа розрахункового місяця включно. В день проведення розрахунку відповідач надсилає позивачу електронною поштою дебетове інформаційне повідомлення із зазначенням загальної суми, належної до оплати за надані послуги згідно з тарифами на операції (послуги), встановленими нормативно - правовими актами Національного банку України. Оформлений належним чином рахунок-фактуру з відповідними розшифровками послуг, що були надані протягом розрахункового періоду, відповідач надсилає засобами поштового зв'язку. Позивач зобов'язується оплатити послуги відповідача до 10 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Розрахунок за виконані роботи, надані послуги за неповний робочий місяць (укладення, розірвання договору) здійснюється за фактично відпрацьовані дня місяця. У разі ненадходження оплати від позивача протягом місяця відповідач без даткового погодження здійснює списання грошей з кореспондентського рахунку позивача згідно з надісланим розрахунком. У разі внесення Національним банком України змін до тарифів розмір оплати змінюється з часу набрання чинності цими змінами (без укладання додаткової угоди).

На момент укладання сторонами договору про розрахунково-інформаційне обслуговування в системі електронних платежів НБУ № 39/2004 від 04.11.04 р. діяли тарифи, встановлені постановою Правління Національного банку України від 12 серпня 2003 року № 333 в редакції від 29.10.04 р.

Вказані тарифи були погоджені сторонами, що підтверджується позовною заявою, відзивом на позов та представниками сторін у судовому засіданні.

Постановою Правління Національного банку України від 13 листопада 2006 року № 431 було внесено зміни до деяких переліків і тарифів операцій (послуг), що здійснюються Національним банком України, його територіальними управліннями та структурними одиницями за операціями (послугами), пов'язаними з діяльністю клієнтів і банків - кореспондентів Національного банку України.

Згідно п. 2 вказаної постанови, вона набирає чинності через 10 днів після державної реєстрації в Міністерстві юстиції України, а оскільки ця постанова була зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2006 р. за № 1256/13130, то вона набрала чинності з 11.12.06 р.

26.12.06 р. відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру № за період з 26.11.06 р. по 25.12.06 р. на загальну суму 939 273,97 грн., з урахуванням зміни тарифів.

Відповідач оплатив вказаний рахунок-фактуру в сумі 893 435,48 грн., виходячи з розміру тарифів, встановлених постановою Правління Національного банку України від 12 серпня 2003 року № 333 в редакції від 29.10.04 р.

23.02.07 р. відповідач, на підставі п. 4.5. договору № 39/2004 від 04.11.04 р., здійснив договірне списання суми 45 838,49 грн., яка становить різницю між сумою, вказаною у рахунку-фактурі, та фактично сплаченою позивачем сумою.

26.01.07 р. відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру № за період з 26.12.06 р. по 25.01.07 р. на загальну суму 833 279,81 грн., з урахуванням зміни тарифів.

Відповідач оплатив вказаний рахунок-фактуру в сумі 718 871,83 грн., виходячи з розміру тарифів, встановлених постановою Правління Національного банку України від 12 серпня 2003 року № 333 в редакції від 29.10.04 р.

13.03.07 р. відповідач, на підставі п. 4.5. договору № 39/2004 від 04.11.04 р., здійснив договірне списання суми 114 407,98 грн., яка становить різницю між сумою, вказаною у рахунку-фактурі, та фактично сплаченою позивачем сумою.

Всього відповідачем було здійснене договірне списання за п. 4.5. договору № 39/2004 від 04.11.04 р. на загальну суму: 45 838,49 грн. + 114 407,98 грн. = 160 246,47 грн.

При викладених обставинах господарський суд не знаходить достатніх підстав для задоволення позову, виходячи також з наступного:

Згідно ст.ст. 626, 901 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали договір про розрахунково-інформаційне обслуговування в системі електронних платежів НБУ № 39/2004 від 04.11.04 р., який по своїй правовій природі є договором про надання послуг і яким сторони визначили, що ці послуги є платними.

Відповідно до ст.ст. 632, 903 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи наведені норми закону, сторони домовились, що позивач оплачує послуги відповідача згідно з тарифами на операції (послуги), встановленими нормативно - правовими актами Національного банку України (п. 4.2. договору), згідно рахунку-фактурі з відповідними розшифровками послуг, що були надані протягом розрахункового періоду, надісланому відповідачем засобами поштового зв'язку, до 10 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим (п. 4.3. договору).

Крім того, сторони визначили і погодились, що у разі внесення Національним банком України змін до тарифів розмір оплати змінюється з часу набрання чинності цими змінами (без укладання додаткової угоди) –(п. 4.6. договору).

Тобто, сторони добровільно, з урахуванням того, що відповідач є фактичним природним монополістом у сфері надання визначених сторонами послуг, а також того, що тарифи на ці послуги можуть бути змінені, погодились з тим, що така зміна повинна здійснюватись автоматично, без укладання сторонами додаткової угоди.

Така домовленість сторін повністю відповідає вимогам вищенаведених ст.ст. 632, 903 ЦК України, а також ст.ст. 6, 627 ЦК України, за якими сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства, мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами і можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, тобто - є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, а також те, що, порушуючи вимоги п. 4.6. договору № 39/2004 від 04.11.04 р., позивач не здійснив оплату отриманих послуг у відповідності до змінених тарифів, відповідач правомірно, на підставі п. 4.5. вказаного договору, стягнув з позивача вартість неоплачених послуг за рахунками-фактурами № за період з 26.11.06 р. по 25.12.06 р. та № за період з 26.12.06 р. по 25.01.07 р. в загальній сумі 160 246,47 грн., з урахуванням зміни тарифів.

Ствердження позивача спростовуються вищевказаним, об'єктивними обставинами і матеріалами справи, а також наступним:

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння вiдмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн). Зобов'язання, строк (термiн) виконання якого визначений вказiвкою на подiю, яка неминуче має настати, пiдлягає виконанню з настанням цiєї подiї.

Згідно вказаним нормам, сторони обумовили можливість зміни тарифів у договорі і визначили, що строк оплати послуг за зміненими тарифами починається з часу набрання чинності цими змінами (без укладання додаткової угоди).

Не може бути прийняте до уваги і посилання позивача на розділ шостий договору № 39/2004 від 04.11.04 р., оскільки цей розділ не розповсюджується на п. 4.6. цього ж договору, яким вже врегульовано можливість зміни тарифів та строк, з якого набирають чинності ці зміни, а також спеціально обумовлено, що вказані зміни не потребують додаткової угоди сторін.

Отже, розділ шостий стосується будь-яких інших змін, крім змін, передбачених п.4.6. договору.

Що стосується посилання позивача на ст.ст. 180, 189, 190 ГК України, то суд зазначає наступне:

Суд погоджується з тим, що ціна на послуги відповідача дійсно є вільною ціною, яка встановлюється за згодою сторін.

Як вже зазначалось судом вище, сторони у договорі № 39/2004 від 04.11.04 р. дійшли згоди не тільки стосовно діючої на момент укладення цього договору ціни, але й визначили можливість її зміни в майбутньому, а також визначили порядок її введення в дію без додаткового погодження сторонами, тобто –добровільно дійшли згоди і стосовно зміненої ціни, яку визначає правління НБУ.

Суд не може погодитись зі ствердженням позивача, що згода сторін на будь-яку ціну в майбутньому, конкретний розмір якої не визначений на момент укладення договору не відповідає вимогам закону.

Згідно п. 1 ст. 15 Закону України "Про Національний банк України", до повноважень Правління Національного банку відноситься зокрема - встановлення плати за надані відповідно до закону послуги (здійснені операції).

Як зазначив суд вище, сторони добровільно, з урахуванням того, що відповідач є фактичним природним монополістом у сфері надання визначених сторонами послуг, а також того, що тарифи на ці послуги можуть бути цим монополістом змінені, погодились з тим, що така зміна повинна здійснюватись автоматично, без укладання сторонами додаткової угоди.

Викладене є підставою для відмови в позові. Судові витрати слід покласти на позивача.

Крім того, позивачем було заявлене клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що позивачем не доведено обставин, викладених у позовній заяві, суд також не знаходить підстав для задоволення вказаного клопотання.

Керуючись Законом України "Про Національний банк України", ст.ст. 6, 525, 526, 530, 626, 627, 632, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 44, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Суддя                                                                                                              І.Ю. Дубінін