ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"10" травня 2007 р.
вих. № 37/14-760/1

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді  Туренко В.Б.

суддів Бандури Л.І., Поліщук Л.В.

при секретарі судового засідання Соломахіній О.О.

за участю представників сторін:

від позивача –Васильчиков І.В.

від відповідача –не з’явився,  про день, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 7.03.2007р.

за вих. №  37/14-760/1 про відмову у прийнятті позовної заяви

Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва

до ТОВ „Дайвер-Плюс” м. Миколаїв

про  визнання установчих документів та свідоцтва платника ПДВ недійсними

встановив:

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва в березні 2007 року звернулась з адміністративним позовом до ТОВ „Дайвер-Плюс” про визнання установчих документів та свідоцтва платника ПДВ недійсними з моменту реєстрації. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підприємство 7.09.2005р. було зареєстровано на підставну особу всупереч інтересам держави та з порушенням норм чинного законодавства, з метою ухилення від сплати податків, оскільки особи, які здійснювали господарську діяльність від імені підприємства усвідомлювали протиправність своїх дій, свідомо приховували своє місцезнаходження та не сплачували податки.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 7.03.2007р. за           № 37/14-760/1(суддя Цвєткова П.В.) у прийнятті позовної заяви відмовлено на підставі п.1 ст.109 КАС України з тих мотивів, що згідно п.6 р.VII Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів, адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р., вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами КАС України. Засновником товариства є фізична особа Палієнко Олександр Миколайович. Відповідно до ст.ст.1, 21 Господарського процесуального кодексу України, фізичні особи, які не мають статусу суб’єкта підприємницької діяльності, не можуть бути відповідачами у господарському судді, а тому дана позовна заява господарським судам не підвідомча.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, яка отримана позивачем 15.03.2007р., останній 16.03.2007р. звернувся із заявою про апеляційне оскарження, а 23.03.2007р. –із апеляційною скаргою, в якій просив її скасувати, матеріали передати на розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушенням норм процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу від відповідача не надійшли.

Заслухавши представника позивача, дослідивши надані документи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Згідно Статуту ТОВ „Дайвер-Плюс”, зареєстрованого Виконкомом Миколаївської міської Ради 7.09.2005р. за № 0004066, останнє засноване на приватній власності громадянина України Палієнко Олександра Миколайовича.

Позов про визнання установчих документів приватного підприємства недійсними має бути подано у тому числі й до його засновника. Визначення складу учасників спору не є виключним правом позивача.

Пунктом 6 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Тобто підвідомчість (підсудність) адміністративної справи визначається Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до статтей 1, 21 ГПК України відповідачами в судовому процесі можуть бути підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, а також громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності. Фізичні особи, які не мають зазначеного статусу, не можуть бути відповідачами у господарському суді. Отже, спори про визнання недійсними установчих документів (установчих договорів) господарських товариств, до складу засновників яких входять  фізичні особи, не підлягають розгляду в господарському суді.

Такий висновок Судової палати у господарських справах Верховного Суду України викладений в Узагальненнях судової практики вирішення спорів, пов’язаних із застосуванням Закону України „Про господарські товариства” у частині регулювання діяльності акціонерних товариств,  з яким погодилась Президія Верховного Суду України, про що була прийнята постанова від 03.03.2004р. № 15.

За таких обставин, заперечення ДПІ, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу.

Вищевикладене враховано судом першої інстанції при прийнятті ухвали і підстави для її скасування відсутні.

Додатково судова колегія зазначає.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності визначені Законом України „Про державну податкову службу в Україні”.

Функції позивача – державної податкової інспекції у районі передбачені ст.10 вказаного Закону, зокрема п.11 встановлено право подавати до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках –коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Статтею 11 означеного Закону передбачені права органів державної податкової служби, зокрема, пунктом 17 встановлено право звертатися у передбачених  законом випадках до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності.

Такий спосіб реалізації повноважень податкового органу, як звернення з позовом про визнання недійсними установчих документів, свідоцтва платника ПДВ не встановлено Законом України „Про державну податкову службу в Україні”.

Отже, у даному випадку предметом спору є правомірність створення ТОВ „Дайвер-Плюс” і у цих правовідносинах податкова інспекція як орган державної виконавчої влади не здійснює владних управлінських функцій щодо порядку створення підприємства.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ухвалив:

Апеляційну скаргу  ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Миколаївської  області від 7.03.2007р. за  вих. № 37/14-760/1 –без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя                                                  Туренко В.Б.

Суддя                                                                      Бандура Л.І.

Суддя                                                                      Поліщук Л.В.