ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

26.03.07                                                                                           Справа  № 4/2749-13/445

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                                  Краєвської М.В.

суддів:                                                                                                         Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства “Стрийтеплоенерго” № 01/83 від 02.02.2007 р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 25.01.2007 р.

у справі № 4/2749-13/445

за позовом ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”, м.Київ

до Комунального підприємства “Стрийтеплоенерго”, м.Стрий Львівської обл.

про стягнення 130 997, 55 грн.

За участю представників сторін:

від позивача –Працьовитий Ю.В. (головний юрисконсульт Львівської філії, довіреність № 357/10 від 29.12.2006 р. у матеріалах справи);

від відповідача –Білінський З.М. (директор),

Пак О.В. (юрисконсульт, довіреність № 01/30 від 15.01.2007 р. у матеріалах справи),

Бойко Л.М. (головний бухгалтер, довіреність № 01/376 від 26.03.2007 р. у матеріалах справи)

Представникам сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.

Оскільки жодна з сторін не заявляла клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.01.2007 р. у справі № 4/2749-13/445 (суддя Станько Л.Л.) позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 130 997, 55 грн., у т.ч. 88 124, 47 грн. основного боргу, 9 979, 27 грн. пені, 24 832, 78 грн. інфляційних втрат, 8 061, 03 грн. 3 % річних за підставністю та обгрунтованістю позовних вимог.

Відповідач з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати в частині стягнення 9 979, 27 грн. пені, 24 832, 78 грн. інфляційних втрат, 8 061, 03 грн. 3 % річних (з врахуванням уточнення апеляційної скарги від 26.03.2007 р., яке отримано представником позивача в судовому засіданні, що посвідчує його підпис).

В обгрунтування доводів апеляційної скарги відповідач покликається на Закон України “Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію” від 20.02.2003 р. № 554-ІУ (далі –Закон № 554-ІУ), який вступив у дію з 01.07.2003 р., і яким передбачено розтермінування заборгованості населення терміном на 5 років; проведено значну роботу по стягненню заборгованості з населення за отримані послуги (долучено до матеріалів справи); підприємство перебуває у важкому фінансовому становищі у зв”язку з несплатою населенням як пені, так і інфляційних втрат. Крім того, апелянт просить надати відстрочку виконання рішення господарського суду на 6 місяців.

У судовому засіданні представник позивача заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає, що Законом № 554-ІУ передбачено реструктуризацію заборгованості громадян, яка склалася на дату набрання чинності цим Законом і реструктуризується на термін до 60 місяців, Закон № 554-ІУ вступив в силу з 01.07.2003 р., предметом позову є стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Жодних заперечень щодо розміру нарахованих сум скаржник не подав.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 25.01.2007 р. у справі № 4/2749-13/445 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства “Стрийтеплоенерго” - без задоволення.

При цьому колегія виходила з наступного.

Згідно з ст.193 Господарського кодексу України (далі –ГК України) та ст.526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Колегія суддів вважає обгрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання скаржника про зменшення штрафних санкцій, зокрема, пені, а також 3 % річних і інфляційних втрат з врахуванням Закону № 554-ІУ, оскільки згідно з ч.1 ст.1 Закону № 554-ІУ заборгованість з квартирної плати (плати за утримання житла) та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання, послуги водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) (далі - житлово-комунальні послуги) наймачів жилих приміщень та власників жилих будинків або квартир (далі - громадяни), яка склалася на дату набрання чинності цим Законом  (тобто відповідно до п.1 ст.6 –01.07.2003 р.) перед надавачами житлово-комунальних послуг, реструктуризується на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації.

Враховуючи вищенаведені приписи закону, останній не може бути застосований до даних правовідносин, оскільки останні виникли значно пізніше (договір укладений 01.04.2005 р.), реструктуризації підлягала заборгованість лише населення, яка виникла станом до 01.07.2003 р., а поставка газу за даним договором проводилась протягом 2005 року.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, виходячи зі змісту даної статті, останньою не передбачено право господарського суду на зменшення 3 % річних і інфляційних втрат. За своєю правовою природою 3 % річних і інфляційні втрати не є штрафними санкціями. Статтею 625 ЦК України не передбачено, що кредитор має право окремо від грошового зобов”язання вимагати в боржника оплату тільки 3 % річних і індексу інфляції.

Таким чином, обо”язок по сплаті інфляційних втрат і 3 % річних виникає в силу закону, індекс інфляції та 3 % річних не є зобов”язанням у розумінні вимог, викладених у статтях 11, 509, 511 ЦК України. Індекс інфляції –це знецінення грошової одиниці, змінна величина, за своєю суттю інфляційні нарахування –це той самий основний борг, але з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Що стосується заяви про надання відстрочки виконання рішення господарського суду строком на 6 місяців, то колегія суддів не вбачає жодних підстав для його задоволення, оскільки важке фінансове становище та заборгованість населення не можуть вважатися винятковими обставинами.

Враховуючи норми процесуального права та конкретні обставини, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду на 6 місяців.

Колегія суддів погодилась з запереченнями позивача щодо відсутності в боржника виняткового випадку та наявності обставин, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду, а посилання відповідача на важкий фінансовий стан не є виключною обставиною в розумінні ст.121 ГПК України, при наявності якого суд може надати відстрочку виконання рішення.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року N 14 „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження” при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК України і ст. 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідач є підприємством, яке надає послуги з теплопостачання та інші всім категоріям споживачів і володіє обіговими коштами й активами, на які може бути накладене стягнення. Таким чином, обставини особливого характеру, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, відсутні.

Крім того, важке фінансове становище Комунального підприємства “Стрийтеплоенерго” утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об”єктивних обставин, щоб унеможливило виконання договірних зобов”язань і рішень суду. Оскільки підприємство здійснює активну господарську діяльність, зокрема, шляхом укладення договорів, за якими отримує продукцію (у даному випадку –природний газ), то повинно нести й обов”язки за цими угодами, а саме: вчасно розраховуватись відповідно до умов договору та чинного законодавства).

В силу ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, що в даному випадку позивачем зроблено не було. Докази погашення заборгованості в повному обсязі відповідачем не подано як суду першої, так і суду апеляційної інстанції.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105, 121 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Комунального підприємства “Стрийтеплоенерго” про надання відстрочки виконання рішення суду на 6 місяців.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 25.01.2007 р. у справі № 4/2749-13/445 залишити без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства “Стрийтеплоенерго” - без задоволення.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                                                                                       М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                        Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                                      Х.В.Мурська