ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.03.2007  року                                                            Справа № 14/487пд

Луганський апеляційний господарський суд  у складі колегії суддів:

головуючого:                              Перлова Д.Ю.

суддів                                                           Медуниці О.Є.

Лазненко Л.Л.

при секретарі

судового засідання                               Михайличенко Д.В.

за участю

представників сторін:

від позивача                                        Колєжука А.С., арбітражний керуючій згідно ухвали господарського суду Луганської області від 27.01.06 у справі 22/96б

від позивача                                        Віскунова О.В., дов. № 3976,  від 12.10.06

від відповідача                               Роздимахи С.М., дов. № 118,  від 03.10.06

від третьої особи                               представник на судове засідання не прибув.

розглянувши

апеляційну скаргу                              Приватного підприємства сільськогосподарської виробничої фірми „АГРО”, м. Луганськ

на рішення

господарського суду                              Луганської області

від                                                  05.02.07

у справі                                                        № 14/487пд (суддя –Яресько Б.В.)

за позовом                                        Товариства з обмеженою відповідальністю „Донцівське”, с. Донцівка Новопсковського району Луганської області

до відповідача                              Приватного підприємства сільськогосподарської виробничої фірми „Агро”, м. Луганськ

третя особа,

що не заявляє самостійних

вимог на предмет спору

на стороні позивача                             Колективне сільськогосподарське  підприємство ім. Чапаєва, с. Донцівка Новопсковського району Луганської області

про                                               про визнання права власності

та розірвання договору оренди

В С Т А Н О В И В:

ТОВ „Донцівське” звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до ПП СВФ „Агро” з вимогою про визнання права власності на майно (автотранспорт та агрегати), передане відповідачу за договором оренди № 4 від 11.04.03 та розірвання договору оренди майна № 4 від 11.04.2003р.

Заявою від 03.10.06 № 408-22/96б позивач уточнив позовні вимоги, а саме додатково просив повернути майно за договором оренди від 11.04.03 № 4.

У подальшому позивачем надано заяву від 18.10.06. № 455-22/96б, якою він знову уточнив позовні вимоги, а саме виключив з переліку автотранспорту, на який просить визнати право власності та витребувати у відповідача, автотранспорт: ГАЗ-53 д/н 9187 ВГП, ГАЗ -53 д/н 7460 ВГС і УАЗ - 469Б д/н 4509 ВГА. Також він виключив з цього переліку автотранспорт: причіп ГКБ -819 д/н 17197АМ, причіп ГКБ -819 д/н 17196 АМ, причіп ГКБ -8328 д/н 17195 АМ і автотранспорт ЗИЛ - 130 д/н 06666АТ, та просив витребувати його із чужого незаконного володіння.

Заявою від 29.01.2007 р. № 119/1 позивач узагальнив позовні вимоги, та просив суд:

1. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Донцівське" право власності на майно, що знаходиться у приватного підприємства сільськогосподарська виробнича фірма "Агро" за договором оренди № 4 від 11.04.2003 р., а саме:

№ з/п
Марка
Старий
державний
номер
Новий
державний
номер
Рік випуску

1
2
3
4
5

1
ГАЗ-САЗ-3507
4929ВГО
07834 АТ
1987

2
ГАЗ-САЗ-3507
4616 ВГС
07835 АТ
1991

3
ГАЗ-3307
9712 ВГС
11358 АР
1992

4
ГАЗ-5312
5746ВГП
12329 АР
1990

5
ВАЗ 21213
31220АІА
14799 АХ
1996

6
ГАЗ-52
6321ВГН
07838АТ
1986

7
ГАЗ-53
9588ВГП
07837АТ
1989

8
КАМАЗ-55111
4601ВГС
07833 АІ
1991

9
УАЗ-3303
7281ВГР
35770АМ
1990

10
ЗИЛ-ВГП
07839АТ
1989

11
ЗИЛ-ММЗ-45021
7118ВГР
07832АТ
1990

12
УАЗ-3962
4948ВГО
43955АМ
1987

13
КРАЗ-256Б1
9703ВГС
05126АР
1992

14
КРАЗ-256Б1
0782ВГТ
08539АР
1992

15
ЗИЛ-ММЗ-4502
9724ВГС
07836АТ
1992

16
УАЗ-31512-01
8295ВГА
24301АМ
1989

17
ГАЗ-5312
4822ВГС
05376АР
1988

18
ГАЗ-САЗ-3507
9448ВГП
07831АТ
1989

19
ГАЗ-66
4615ВГС
11357АР
1990

20
ГАЗ-52
9786ВГП
01797АТ
1989

21
ГАЗ-САЗ-3507
5717ВГП
11384АР
1988

22
ЗИЛ-ММЗ-554
9340ВГП
11361АР
1989

23
КАВЗ-3270
7309ВГР
09699АР
1990

24
Трактор ЮМЗ 36 АЛ

05378
1982

25
Трактор ЮМЗ 36 АЛ

79-47
1984

1
2
3
4
5

26
Трактор МТЗ-80Л

79-44
1988

27
Трактор МТЗ-80Л

95-25
1989

28
Цистерна машина МЖТБ 11

1991

29
Автоцистерна на молоковоз 3,9

1993

ЗО
Глибоководний насос МТБ № 2

1995

31
Глибоководний насос СТБ

1997

2.          Розірвати договір оренди майна № 4 від 11.04.2003 р. укладений між ТОВ "Донцівське" та ПП СВФ "Агро".

3.          Повернути майно за договором оренди № 4 від 11.04.2003 р. ТОВ "Донцівське"

4.          Витребувати  з чужого  незаконного  володіння  автотранспорт,  що знаходиться у ПП СВФ "Агро", а саме:

№ з/п
Марка
Новий
державний
номер
Рік
випуску

1
2
3
4

1
Причеп ГКБ-819
17197АМ
1991

2
Причеп ГКБ-819
17196АМ
1991

3
Причеп ГКБ-8328
17195АМ
1991

4
Автотранспорт ЗИЛ-130
06666АТ
1982

Рішенням господарського суду Луганської області від 05.02.07 у справі № 14/487пд позов задоволений повністю.

Рішення суду мотивовано наступним.

Право власності позивача на спірне майно виникло після одержання його від третьої особи за договором від 30.03.2000р. про передачу  заборгованості по заробітній платі членів КСП ім. Чапаєва товариству з обмеженою відповідальністю „Донцівське” та зареєстроване належним чином.

Попередній власник майна –КСП ім. Чапаєва право власності позивача на спірне майно не заперечує.

За таких обставин, суд першої інстанції визнав вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спірне майно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

04.10.2004 року постановою господарського суду Луганської області по справі № 22/966 позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Донцівське" було визнано банкрутом і відносно нього розпочата ліквідаційна процедура.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Визнання сторони за договором банкрутом та її ліквідація є істотною зміною обставин, що є підставою відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України для його розірвання.

За таких обставин вимоги позивача про розірвання договору оренди від 11 квітня 2003 року є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Відповідачем не надано суду першої інстанції належних доказів наявності у нього права користування спірним майном.

З урахуванням розірвання договору оренди у відповідача відсутні правові підстави для користування спірним майном, в зв'язку з чим, воно підлягає поверненню позивачу.

Відповідач - приватне підприємство сільськогосподарська виробнича фірма „Агро”, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 16.02.07, в якій просить скасувати рішення господарського суду та залишити позов без розгляду повністю. Заявник скарги вважає прийняте рішення необґрунтованим, незаконним, підставами для скасування є неповне з’ясування обставин справи та порушення принципів судочинства, встановлених ст. 129 Конституції України, а саме: рівності всіх учасників процесу перед законом та судом, змагальності та вільності у наданні ними доказів та доведення суду їх переконливості.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що відповідач неодноразово змінював правові підстави знаходження у нього автотранспорту ТОВ „Донцівське”, однак так і не підтвердив документально законність користування цим майном.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення господарського суду відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим скасуванню не підлягає з огляду на наступне.

11 квітня 2003 року між позивачем та відповідачем по справі був укладений договір оренди згідно якого позивач передав відповідачу в платне строкове користування за актом від 11.04.2003 р. спірний автотранспорт та майно зазначене в п. 1 позовних вимог строком до 11 квітня 2008 року.

Спірне майно було одержано позивачем у власність від Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва за договором від 30.03.2000 р. про передачу заборгованості по заробітної платі членів КСП ім. Чапаєва товариству з обмеженою відповідальністю "Донцівське" (акт прийому-передачі майна від 30.03.00).

Згідно інформації Старобільського МРЄВ УДАІ від 28.07.2005 р. спірний автотранспорт зареєстрований за позивачем належним чином.

Попередній власник майна - КСП ім. Чапаєва право власності позивача на спірне майно не заперечує.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що  вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спірне майно є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач –ПП СВФ „Агро” у відзиві від 05.10.06 № 652 на позовну заяву повідомив суду, що спірне майно належить колективу співвласників, які були членами КСП ім. Чапаєва, крім того з врахуванням того, що відповідач здійснив його ремонт він має законне право на придбання цього майна у власність.

У відзиві на позовну заяву, одержаному судом першої інстанції 18.10.2006 р. відповідач змінив підстави заперечення проти позову, та зазначив, що договір за яким позивач одержав майно від третьої особи був у подальшому змінений угодою від 01.03.2001 р. згідно якої майно не передавалося у власність позивачу, у подальшому договір від 30.03.2000 р. угодою від 26.05.2004 р. був розірваний.  У якості додатка до цього відзиву відповідачем були самостійно засвідчені та надані суду першої інстанції копії наступних документів.

Угода між КСП ім. Чапаєва та ТОВ „Донцівське” від 01.03.2001 року про зміну договору №4 про передачу заборгованості по заробітній платі членів КСП ім. Чапаєва товариству з обмеженою відповідальністю „Донцівське”, підписана від КСП ім. Чапаєва членом правління Скнаріним В.І., який діяв на підставі рішення зборів уповноважених членів КСП протокол № 4 від 30.03.00.

Угода між КСП ім. Чапаєва та ТОВ „Донцівське” від 26.05.04 про розірвання договору від 30.03.00 про передачу заборгованості по заробітній платі членів КСП ім. Чапаєва товариству з обмеженою відповідальністю „Донцівське” та угоди від 01.03.2001 року про зміну договору №4 про передачу заборгованості по заробітній платі членів КСП ім. Чапаєва товариству з обмеженою відповідальністю „Донцівське”, підписана від КСП ім. Чапаєва членом правління Скнаріним В.І., який діяв на підставі рішення зборів уповноважених членів КСП протокол № 4 від 30.03.00.

Угода між ТОВ „Донцівське” та ПП СВФ „Агро” від 26.05.04 про розірвання договору оренди майна № 4 від 11.04.03. згідно з яким майно було повернуто позивачу, та підписаний акт приймання-передачі майна, який не має дати та номеру.

Договір між КСП ім. Чапаєва та ПП СВФ „Агро” від 26.05.04 оренди спірного майна,  підписаний від КСП ім. Чапаєва членом правління Скнаріним В.І., який діяв на підставі рішення зборів уповноважених членів КСП, протокол № 4 від 30.03.00. Згідно з яким колектив співвласників членів КСП ім. Чапаєва передав спірне майно відповідачу в оренду, з переходом відповідачу права власності на майно після його оплати шляхом внесення орендної плати.

Протокол № 7 від 29.03.00 засідання правління КСП ім. Чапаєва, яким договір між КСП ім. Чапаєва та ТОВ „Донцівське” про передачу заборгованості по заробітній платі  був затверджений та надані повноваження Скнаріну В.І. підписувати акти прийому-передачі та договір про передачу заборгованості.

Протокол № 4  від 30.03.00 зборів уповноважених членів КСП ім. Чапаєв, з переліками майна, переданого до ТОВ „Донцівське” під погашення заборгованості по заробітній платі та заборгованості по заробітній платі станом на 01.03.00.

Суд першої інстанції неодноразово пропонував відповідачу надати для огляду у судовому засіданні оригінали вище перелічених документів, вимоги суду відповідач не виконав.

У відповідності до ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.63 (ст. 334 Цивільного кодексу України від 16.01.03 № 435-ІV) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.  З розглянутих судом угод із спірним майном з питання переходу права власності, можливо визнати лише договір № 4 від 11.04.03 з передачі у власність майна у обмін на прийняття на себе набувачем боргу. Згідно договору, за актом передачі майно прийнято позивачем, а факт передачі зареєстрований шляхом реєстрації транспортних засобів у МРЕВ. Усі інші передачі спірного майна за новими угодами не підтверджені ніким, документи надані у копіях. Факт угоди з передачі у оренду майна відповідачем також знаходе своє підтвердження знаходженням його у відповідача.

Як виходить із ст. 4 Закону України „Про власність” та ст. 317  Цивільного кодексу України від 16.01.03 № 435-ІV право володіння, користування та розпорядження майном належить власнику.

Із наданих відповідачем документів неможливо встановити правоздатність юридичних осіб та дієздатність фізичних осіб як власників спірного майна, тому неможливо визнати обґрунтованими їх дії із розпорядження ним.

Стороною в документах, наданих відповідачем, а саме: угоді про розірвання договору від 30.03.00, акті приймання-передачі майна до нього; договорі оренди від 26.05.04, акті приймання-передачі майна від орендодавця до орендаря, що є додатком до нього, виступає колектив співвласників, що були членами КСП ім. Чапаєва. Суду не зрозуміла правова природа найменування - колектив співвласників. Відповідачем у справі не надано жодних доказів, що підтверджують його державну реєстрацію як юридичної особи –суб’єкта підприємницької діяльності, або належним чином засвідчених доручень від всіх співвласників на укладення цих договорів та угод.  Ці документи також не засвідчені печаткою, що дає підстави для сумніву у їх достовірності.

Протоколом № 4 від 30.03.00 збори уповноважених членів КСП ім. Чапаєва затвердили перелік майна, членів КСП, які виявили бажання вийти із складу КСП та переданого до ТОВ „Донцівське” (згідно доданого переліку). Надані відповідачем документи від КСП ім. Чапаєва були підписані членом правління Скнаріним В.І., який діяв на підставі рішення зборів уповноважених членів КСП протокол № 4 від 30.03.00. Однак, як вбачається із протоколу № 4 від 30.03.00, наданого відповідачем суду, зборами уповноважених членів КСП ім. Чапаєва нікому ніяких повноважень на підписання будь-яких документів не надавалося.

Третя сторона по справі - КСП ім. Чапаєва повідомила, що їй невідомо про наявність наданих відповідачем матеріалів, крім того третя особа звертає увагу суду на повноваження осіб, які нібито підписували зазначені угоди.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами,  а також в  інших випадках на вимогу господарського суду.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано не розглянув надані відповідачем копії документів як належні докази.

04.10.2004 року постановою господарського суду Луганської області по справі № 22/96б позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Донцівське" було визнано банкрутом і відносно нього розпочата ліквідаційна процедура.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин,    якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором  або  не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір  або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, за рішенням суду на вимогу заінтересованої  сторони  за наявності одночасно таких умов:

1)          в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2)          зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3)          виконання договору порушило б співвідношення майнових

інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона

розраховувала при укладенні договору;

4)          із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик

зміни обставин несе заінтересована сторона.

Визнання сторони за договором банкрутом та її ліквідація є істотною зміною обставин, що є підставою відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України для його розірвання, оскільки припиняється підприємницька діяльність боржника.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що вимоги позивача про розірвання договору оренди від 11 квітня 2003 року є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Відповідачем не надано суду належних доказів наявності у нього права користування спірним майном.

З врахуванням розірвання договору оренди у відповідача відсутні правові підстави для користування спірним майном, в зв'язку з чим, воно підлягає поверненню позивачу.

12.03.06 відповідачем –ПП СВФ „Агро” заявлене клопотання про зупинення провадження у справі № 14/487пд у зв’язку із неможливістю розгляду даної справи до вирішення пов’язаної з нею іншої справи, що розглядається Новопсковським районним судом Луганської області.  У відповідності до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду. Це клопотання відхиляється судом з огляду на те, що аналогічне клопотання, подане відповідачем 05.02.07 було розглянуто по суті та обґрунтовано відхилене  судом першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга приватного підприємства сільськогосподарської виробничої фірми „Агро” задоволенню не підлягає, суд першої інстанції з’ясував всі обставини справи і, приймаючи рішення, не допустив порушення норм матеріального та процесуального права. Рішення господарського суду Луганської області слід залишити без змін.

У відповідності до п.4.6. роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 04.03.98 р. № 02-5/78 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України”, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення, державне мито сплачується як за подання однієї заяви немайнового характеру. Декретом Кабінету міністрів України „Про державне мито”,  від 21.01.1993 року № 7-93,  пп. б, п. 2 ст. 3 передбачено, що із позовних заяв немайнового характеру та у спорах, що виникають  під час укладення, зміни або розірвання господарських договорів державне мито сплачується в розмірі 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Позивачем фактично, при зверненні з позовом до суду, було сплачене державне мито в сумі 102,00 грн. (квитанція № 00038 від 13.09.06) замість 85,00грн.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції зайво стягнув з ПП СВФ „Агро” на користь ТОВ „Донцівське”, державне мито в сумі 17 грн. 00 коп., та на користь державного бюджету України –153 грн. 00 коп., тому державне мито в сумі 17 грн. 00 коп. підлягає поверненню, а п. 5 рішення –скасуванню, з огляду ще й на той факт, що Декретом Кабінету міністрів України „Про державне мито” не передбачено стягнення державного мита з відповідача.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито по апеляційній скарзі покладається на заявника апеляційної скарги. Декретом Кабінету міністрів України „Про державне мито”,  від 21.01.1993 року № 7-93,  пп. г, п. 2 ст. 3 передбачено, що із апеляційних і касаційних скарг на рішення державне мито сплачується в розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції.

Відповідачем при зверненні до суду з апеляційною скаргою, було сплачене державне мито в сумі 76,50 грн. (платіжне доручення № від 16.02.07), замість 42,50 грн., тому судова колегія дійшла висновку, що державне мито за подачу апеляційної скарги в сумі 42,50грн., покладається на заявника скарги, а зайво сплачене державне мито у сумі - 34,00 грн. підлягає поверненню з Державного бюджету України позивачу –ТОВ „Донцівське”.

Керуючись ст. 99, 101, 102, п.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний  господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного підприємства сільськогосподарської виробничої фірми „Агро” на рішення господарського суду Луганської області від 05.02.2007 у справі № 14/487пд в частині позовних вимог залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 05.02.2007 у справі                № 14/487пд в частині позовних вимог залишити без змін.

3.  Рішення господарського суду Луганської області від 05.02.07 у справі № 14/487пд в частині стягнення державного мита змінити, п. 4 рішення викласти у наступній редакції:

„4. Стягнути з Приватного підприємства сільськогосподарська виробнича фірма “Агро” м. Луганськ, Ленінський район вул. Оборонна 107 ідентифікаційний код  30877035 на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Донцівське” с. Донцівка, Новопсковський район Луганської області, вул. Радянська б. 26 ідентифікаційний код  30733855  витрати за сплату державного мита у сумі – 85 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., наказ видати”.

5.          Повернути з Державного бюджету України надмірно сплачене позивачем –Товариством з обмеженою відповідальністю „Донцівське” державне мито за подачу позову в сумі 17 грн. 00 коп., за подачу апеляційної скарги в сумі 34 грн. 00 коп., а всього 51 грн. 00 коп. на його розрахунковий рахунок. Підставою для повернення є дана постанова, засвідчена печаткою суду.

6.          Скасувати п. 5 рішення господарського суду Луганської області від 05.02.07 у справі № 14/487пд.

7.          Витрати із сплати державного мита по апеляційній скарзі в сумі 42 грн. 50 коп. покласти на заявника апеляційної скарги –Приватне підприємство сільськогосподарську виробничу фірму „Агро”, м. Луганськ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної  інстанції може бути оскаржено протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                             Д.Ю. Перлов

Суддя                                                                                    О.Є. Медуниця

Суддя                                                                                Л.Л. Лазненко