ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.04.07 р.                                                                               Справа № 44/121пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою суб’єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Захарчук Оксани Василівни (представник Смаргон О.О., довіреність 383 від 20.02.07 року), до виконавчого комітету Донецької міської ради (представник Снєгірьов О.М., довіреність 01/15-6725 від 12.12.05 року) про визнання за суб’єктом підприємницької діяльності-фізичною особою Захарчук Оксаною Василівною права власності на спортивно-оздоровчий комплекс (літ.А-3) загальною площею 884,1 м2, розташований в місті Донецьку по вулиці Незалежності 29б, -

ВСТАНОВИВ:

Суб’єкт підприємницької діяльності-фізична особа Захарчук Оксана Василівна (далі – Підприємець) звернулося до суду з позовом до виконавчого комітету Донецької міської ради (далі – Комітет) про визнання права власності Підприємця на нерухоме майно – спортивно-оздоровчий комплекс (літ.А-3) загальною площею 884,1 м2, розташований в місті Донецьку по вулиці Незалежності 29б (далі – Комплекс).

Позовні вимоги Підприємця ґрунтуються на невизнанні права власності Комітетом, з огляду на самовільність реконструкції Комплексу. З такою позицією Підприємець не погоджується, зазначаючи, що Комплекс вже закінчений будівництвом, причому будівництво виконане з дотриманням будівельних норм та правил, а на земельну ділянку, на якій розташовано вказану нерухомість, позивач має речові права, оскільки належним чином провадить оплату за користування земельною ділянкою та уклав з Комітетом договір оренди землі.

Представник Підприємця в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник Комітету в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що позивач провадив будівництво спірної нерухомості без дозвільних документів на спорудження, без введення у експлуатацію тощо.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Підприємця підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно нотаріально завірених договорів купівлі-продажу № д-432 від 04.09.01 року та № д-46 від 30.01.03 року, Підприємець придбав у Представництва фонду державного майна України в місті Донецьку підвальне приміщення площею 114,4 м2 та прибудоване приміщення площею 169,8 м2 в за адресою Незалежності 29а в місті Донецьку (далі – Будівлі). Таким чином, згідно статей 47 та 227 ЦК України, а також пункту 1.2 зазначених договорів, право власності Підприємця на Будівлі виникло з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації вказаних договорів. В силу статті 204 ЦК України, договори купівлі-продажу № д-432 від 04.09.01 року та № д-46 від 30.01.03 року, як і будь-який інші правочини, вважаються правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Наразі, відповідач не довів суду нікчемності цих правочинів або факту їх визнання недійсними в судовому порядку.

Крім того, право власності Підприємця на Будівлі додатково підтверджено витягом з реєстру прав на нерухоме майно № 52454 від 17.02.03 року.

Підприємцю згідно договору оренди земельної ділянки № 2496 від 14.09.04 року Комітет передав у строкове платне користування до 25.08.09 року земельну ділянку № :00:028:0119 площею 442 м2 для експлуатації Будівель. Рішенням Комітету № 451 від 25.08.04 року підприємцю затверджено відвід землі для реконструкції Будівель під спортивно-оздоровчий комплекс за адресою вулиця Незалежності 29б в місті Донецьку.

Підприємець в перебігу власної господарської діяльності здійснив реконструкцію Будівель, утворивши новий майновий об’єкт – Комплекс, на земельній ділянці, виділеній під означені цілі. Ідентифікація цих об’єктів нерухомості, а також факт самочинної реконструкції Підприємцем Комплексу визначені низкою наданих позивачем документів, у тому числі свідоцтвами на право власності, оцінювальними актами, витягами з технічних паспортів тощо.

Відсутність істотних порушень будівельних норм і правил при будівництві та реконструкції Комплексу випливає з висновку АТЗТ „Проектно-виробниче підприємство „Донбасреконструкція” № 533-У/2007 від березня 2007 року, за яким дефектів будівництва не виявлено, стан конструкцій добрий, готовність нерухомості становить 100%, вимогам БНіП, а також протипожежних та санітарних правил Комплекс відповідає.

Статус нерухомого майна, що визначений статтями 181 та 331 ЦК України, за висновком суду є властивим Комплексу, оскільки за матеріалами справи цей майновий об’єкт розташований на земельній ділянці, а його переміщення є неможливим без знецінення та зміни призначення. Статус нерухомості досліджуваним об’єктам присвоює також і спеціаліст АТЗТ „Проектно-виробниче підприємство „Донбасреконструкція”.

Виходячи зі змісту статей 331 та 376 ЦК України, право власності на самочинно збудований та реконструйований Комплекс може бути визнано судом за умови надання Підприємцю земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно, а також у разі, коли зазначене не порушує прав інших осіб. Оскільки Комітет надав Підприємцю право на оренду землі, а суду не надано жодних доказів порушень Підприємцем прав інших суб’єктів у спірних правовідносинах, суд вважає, що у Підприємця виникло право власності на Комплекс з моменту завершення його будівництва.

Виходячи зі змісту норм статті 26 Закону України „Про власність”, а також статті 66 ГК України – Підприємець є добросовісним набувачем та власником Комплексу, створеного та реконструйованого позивачем на відповідній земельній ділянці.

У відповідності до статті 49 Закону України „Про власність” та статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлене судом. Згідно статті 48 Закону України „Про власність” Підприємець може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності. Оскільки згідно правової позиції, висловленої у поточному спорі, відповідач Комітет не визнає право власності Підприємця на Комплекс, тому суд доходить висновку, що позивач мав право звертатися до суду за захистом свого права власності, а твердження відповідача щодо відсутності факту виникнення у позивача права власності на зазначену нерухомість є безпідставними та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

З огляду на наведене, причиною виникнення спору є самовільна, без відповідних дозвільних документів реконструкція Підприємцем Комплексу, а також протиправне невизнання відповідачем права власності Підприємця на цю нерухомість.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу і проведення судової експертизи покладаються судом на позивача, оскільки первинним підґрунтям спору є вина позивача у непроведенні дій щодо отримання відповідних дозволів на будівництво та реконструкцію нерухомості.

На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.115, 202, 204, 328, 331, 376, 392, 525-526, 759-786 ЦК України, ст.66 та 283-292 ГК України, ст.ст.26, 48, 49 Закону України „Про власність”, ст.ст.1, 2, 22,  30, 33, 34, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов суб’єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Захарчук Оксани Василівни до виконавчого комітету Донецької міської ради про визнання за суб’єктом підприємницької діяльності-фізичною особою Захарчук Оксаною Василівною права власності на спортивно-оздоровчий комплекс (літ.А-3) загальною площею 884,1 м2, розташований в місті Донецьку по вулиці Незалежності 29б.

Визнати право власності суб’єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Захарчук Оксани Василівни на спортивно-оздоровчий комплекс (літ.А-3) загальною площею 884,1 м2, розташований в місті Донецьку по вулиці Незалежності 29б.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Мєзєнцев Є.І.