ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 квітня 2007 р.

№ 37/415-05

Вищий
господарський  суд  України
у складі колегії суддів:

Перепічая В.С. (головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності  - фізичної особи ОСОБА_1 на постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 31 січня 2007 року у справі №
37/415-05 за позовом  до суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 до дочірньої компанії
“Укргазвидобування” національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в
особі Шебелинського відділення з переробки газового конденсату, державної
акціонерної компанії “Чорноморнафтогаз”, за участю третіх осіб на стороні
відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - державної
виконавчої служби у Балаклійському районі Харківської області та приватного
підприємця ОСОБА_2, про стягнення суми; за зустрічним позовом державної
акціонерної компанії “Чорноморнафтогаз” до суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1 та суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_2 про визнання недійсною угоди, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2005 року суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом до дочірньої компанії “Укргазвидобування”
національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в особі Шебелинського
відділення з переробки газового конденсату та державної акціонерної компанії
“Чорноморнафтогаз” про стягнення солідарно 145324 т бензину А-76 на суму
238389,48 грн. та 169 грн., посилаючись на умови договору про уступку права
вимоги боргу від 17 грудня 2003 року.

Доповідач : Гончарук П.А.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 4 листопада 2005 року про порушення провадження у
справі до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет
спору залучено державну виконавчу службу у Балаклійському районі Харківської
області та приватного підприємця ОСОБА_2.

Державна акціонерна компанія
“Чорноморнафтогаз” подала до суду зустрічний позов про визнання недійсною угоди
від 17 грудня 2002 року про уступку права вимоги, укладеної між суб'єктом
підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 та приватним підприємцем
ОСОБА_2.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 7 лютого 2006 року до участі у справі за зустрічним
позовом в якості другого відповідача залучено приватного підприємця ОСОБА_2.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 7 липня 2006 року позов задоволено частково. Стягнуто з
державної акціонерної компанії “Чорноморнафтогаз” на користь позивача 145324 т
бензину А-76 на суму 238389,48 грн. та судові витрати. В решті позову
відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 31 січня 2007 року  рішення господарського суду Харківської
області від 7 липня 2006 року скасовано
та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні  позовних вимог первісного позову повністю.
Зустрічний позов  задоволено. Визнано
недійсною угоду про  поступку права на
вимогу від 17 грудня 2002 року, укладену
між суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_2 та
суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1.

У касаційній  скарзі
суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 просить  скасувати
постанову  апеляційного   господарського суду, вказуючи на   порушення
судом  апеляційної   інстанції
норми  матеріального  та процесуального права та залишити в силі
рішення місцевого господарського суду, як таке, що постановлене з дотриманням
норм права.

Позивач в судове засідання не
прибув, надіслав телеграму про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що клопотання  позивача про
відкладення розгляду справи нічим не обгрунтовано, дане клопотання
залишено без задоволення.

Заслухавши пояснення представника
відповідача,  вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги, суд вважає, що касаційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом апеляційної інстанції, рішенням господарського суду  Харківської області   у справі № 30/188-02 від  25 листопада
2002 року стягнуто з  ДАК
“Чорноморнафтогаз”  на користь  суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_2 145,324 тн. бензину  А -76
на суму  238389,48 грн. Вказаним
рішенням  Шебелинське відділення  з переробки газового конденсату  ДК “Укргазвидобування” НАК “Нафтогаз України”
визнано неналежним відповідачем. На виконання зазначеного рішення видано наказ.

17 грудня 2002 року  між адвокатом ОСОБА_1, який є суб'єктом
підприємницької діяльності -фізичною особою та суб'єктом підприємницької
діяльності -фізичною особою ОСОБА_2 було укладено  угоду про поступку права  на вимогу за рішенням господарського
суду  Харківської області   у справі № 30/188-02 від  25 листопада
2002 року.

Зазначене свідчить про те, що
укладення спірного договору уступки права вимоги відбулося після видачі
господарським судом Харківської області
наказу на виконання рішення 25 листопада
2002 року у справі № 30/188-02, тобто на стадії його виконання, на якій
суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_2 як сторона
виконавчого провадження набула процесуального статусу стягувача.

Виконання судового рішення є
невід'ємною стадією процесу правосуддя і заміна сторони на цій стадії може
відбуватися не інакше як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та
Законом України "Про виконавче провадження".

Задовольняючи  зустрічний позов про визнання недійсною угоди
про  уступку права на вимогу та
скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд виходив
з того що,  зазначена угода укладена
суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_2   та суб'єктом підприємницької діяльності
-фізичною особою ОСОБА_1  суперечить
чинному законодавству, оскільки вона укладена 17 грудня 2002 року, тобто, після
видачі наказу від 17 грудня 2002 року  на
виконання рішення від 25 листопада  2002
року,  а тому спірна угода про поступку
права вимогу є недійсною згідно зі ст. 48 ЦК УРСР з моменту укладення.

Відповідно до ст.  25 ГПК України  господарський суд здійснює заміну сторони її
правонаступником в разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому
рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації
підприємства чи організації.

Згідно  до ч. 4 ст.11 Закону України “Про виконавче
провадження”, у разі вибуття однієї з сторін, державний виконавець з власної
ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають
право звернутись  до суду  із заявою про заміну сторони її
правонаступником.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом апеляційної інстанції, доказів звернення суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2    чи
ОСОБА_1 до суду з заявою  про заміну
сторони  (стягувача) у виконавчому
проваджені суду не надано. Крім того, на виконання  умов укладеного договору про поступку права
вимоги суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_2 не було
передано жодних документів, що свідчать про право вимоги суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1.

Таким чином, висновки апеляційного
господарського суду про наявність правових підстав для  відмови в задоволенні первісного позову  і задоволенні зустрічних позовних вимог є
законними, відповідають нормам матеріального і процесуального права, фактичним
обставинам та наявним матеріалам справи, а доводи касаційної скарги його не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11110, 11111,
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України
-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності  - фізичної
особи ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 31 січня 2007 року у справі № 37/415-05  -без змін.

Головуючий
Перепічай В.С.

Судді
Вовк І.В.

Гончарук П.А.