ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"20" квітня 2007 р.                                                              Справа №  11/100

За позовом          Комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного

господарства «Дубноводоканал»м.Дубно

до відповідача:          Комунального підприємства «Дубенське виробниче управління комунального

господарства»м.Дубно

про стягнення            80 240 грн. 24 коп. заборгованості по розрахунках,

Суддя Грязнов В.В.

Представники сторін:

від позивача-                      Ільчук В.С., представник (дов.№01-08/207 від 17.04.2007р.);

Мацишин Ю.О., гол. бухгалтер (дов.№01-08/217 від 20.04.2007р.);

від відповідача-     Рогаль В.М., в.о. директора.

Представники сторін не заявили клопотань про технічну фіксацію судового процесу. Суддею роз’яснено сторонам статті 20, 22, 91, 107 ГПК України. Відводу судді не заявлено.

Суть спору: Позивач–Комунальне виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Дубноводоканал»звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача –комунального підприємства «Ду-бенське виробниче управління комунального господарства»80 240 грн. 35 коп. заборгованості по розрахунках за надані послуги водопостачання та водовідведення згідно укладених договорів.

Відповідач надав суду відзиву на позов, яким позовні вимоги визнав частково в сумі 2 365 грн. 55 коп., звернув увагу суду, що актом звірки розрахунків сторін від 11.10.2005р. встановлено, що борг в сумі 80 227 грн. 66 коп. дійсно існував, але утворився до 01.09.2002р., тобто перебуває за межами позовної давності, списаний і не обліковується в бухгалтерських документах відповідача, вказав, що визнана сума є поточною заборгованістю.

Крім того, відповідач подав клопотання, яким просить суд при вирішенні справи застосовувати строки позовної давності.

В результаті розгляду матеріалів справи господарський суд

ВСТАНОВИВ,

Комунальне виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Дубноводоканал»-водоканал та комунальне підприємство «Дубенське виробниче управління комунального господарства»-абонент 15.12.2002р. уклали договір №3027 на відпуск води з комунального водопроводу та прийняття стоків у кому-нальну каналізацію, а 01.04.2006р. уклали договір №27 на надання послуг з водопостачання та водовідведення (вивіз нечистот). (надалі в тексті Договори). Згідно з умовами вищезазначених Договорів  “ Комунальне вироб-ниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Дубноводоканал» зобов’язувалося забезпечу-вати водопостачання абонента, приймати стічні води у комунальну каналізацію, а також надавати послуги по ви-возу рідких побутових відходів, а комунальне підприємство «Дубенське виробниче управління комунального господарства»зобов’язувалась оплатити вартість наданих послуг водопостачання та водовідведення відповідно до діючих тарифів не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Договори підписані уповноважени-ми особами комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дубноводо-канал» та комунального підприємства «Дубенське виробниче управління комунального господарства»та скріп-лені відбитками печаток сторін. Змін та доповнень до Договорів сторони не вносили.

Фактично протягом вересня 2002р. –грудень 2006р. позивач надав відповідачу послуги водопостачання та водовідведення на загальну суму 10 595 грн. 62 коп. Надані послуги відповідач оплатив частково в сумі 8 230 грн. 07 коп., що стверджується матеріалами справи.

Крім того, згідно акту звірки взаємних рорахунків сторін від 11.10.2005р. вбачається, що станом на 01.09.2002р. заборгованість відповідача перед позивачем складала 80 240 грн. 35 коп. Акт звірки взаємних розрахунків підписаний уповноваженими особами комунального виробничого підприємства водопровідно-кана-лізаційного господарства «Дубноводоканал» та комунального підприємства «Дубенське виробниче управління комунального господарства»та скріплений відбитками печаток сторін.

В судовому засіданні 20 квітня 2007р. представник позивача подав заяву про заміну назви позивача –комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дубноводоканал»кому-нальним підприємством “Дубноводоканал” Дубенської міської ради в зв’язку зі зміною назви підприємства. На підтвердження вищезазначеного суду надано завірену копію рішення Дубенської міської ради №408 від 26.01. 2007р. про перейменування комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дубноводоканал»у комунальне підприємство “Дубноводоканал” Дубенської міської ради.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи і давши їм оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема є дого-вори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України, - зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’-язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.(ст.526 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбаченo надання послуг за плату, замовник зобов’язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до стст. 256, 257 ЦК України, позовна давність –це строк, у межах якого особа може зверну-тися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлю-ється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про пору-шення свого права або про особу, яка його порушила.( ч.1 ст. 261 ЦК України).

Застосовуючи вищенаведені норми ЦК України, господарський суд вважає, що заяву відповідача про застосу-вання строків позовної давності слід задоволити, враховуючи, що позивачу ще з 01.09.2002р. було відомо про пору-шення свого права та про особу, яка його порушила. Вбачається, що перешкод для звернення до господарського суду за захистом свого порушеного права не існувало. Заяви позивача про визнання поважною причини пропу-щення позовної давності до суду не надходило. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Вбачається, що вимога стягнення 2 365 грн. 55 коп. боргу стверджується Договорами, рахунками, Актом звірки і підлягає задоволенню на підставі стст. 509, 526, 901, 903 Цивільного кодексу України та стст. 173, 193 Господарського кодексу України.

Вбачається, що неоплатою 2 365 грн. 55 коп. спожитих послуг відповідач завдав позивачу майнової шкоди.

Відповідач доказів сплати боргу суду не подав.

Разом з тим, суд звертає увагу та те, що при зверненні з позовом до суду комунальне підприємство “Дуб-новодоканал” Дубенської міської ради сплатило державне мито в розмірі, меншому ніж встановлено законодав-ством.

Верховною Радою України прийнято Закон України від 25.03.2005р. №2505-IV “Про внесення змін до Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” та деяких інших законодавчих актів України”, яким, зокрема, внесено зміни до Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993р. №7-93 “Про державне мито” (далі –Декрет). Названий Закон набрав чинності з 31 березня 2005р.

Відповідно до підпункту “а” пункту 2 статті 3 Декрету в новій редакції із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, встановлена ставка державного мита у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше шести неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (25 500 грн.).

Розмір сплачених позивачем платіжним дорученням №62 від 25.01.2007р. через КБ “Західінкомбанк” 102 грн. 00 коп. не відповідає вимогам п.2 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», оскільки один відсоток від заявленої суми складає 802 грн. 40 коп.

Відтак з позивача необхідно достягнути в доход державного бюджету 700 грн. 40 коп.

Позов підлягає частковому задоволенню в сумі 2 365 грн. 55 коп. боргу. В решті позову відмовити. На відповідача покладаються витрати по сплаті держмита та судові витрати пропорційно задоволених вимог на підс-таві частини другої ст.49 ГПК України, внаслідок його неправильних дій - доведення спору до господарського суду.

Керуючись стст. 33, 36, 43, 44, 46-49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Дубенське виробниче управління комунального гос-подарства», яке знаходиться в м.Дубно, вул.О.Кобилянської,72 на користь Комунального підприємства «Дубноводоканал» Дубенської міської ради, яке знаходиться в м.Дубно, вул.Гірницька,3-а 2 365грн. 55коп. заборгованості за надані послуги, 23грн.27коп. витрат по сплаті державного мита та 03грн. 42коп. плати за послуги по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                   В.В.Грязнов

Рішення  підписане суддею  "23" квітня 2007 р..