АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2007
№ 15/52

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Кондес  Л.О.

суддів:                                          Куровського  С.В.

Михальської  Ю.Б.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не зявився

від відповідача -ОСОБА_2 - за дов.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ДП "Чернігівський облавтодор" ВАТ ДАК
"Автомобільні дороги України"

на рішення Господарського суду Чернігівської
області від 05.03.2007

у справі № 15/52 (Федоренко Ю.В.)

за позовом                               ДП "Чернігівський облавтодор" ВАТ
ДАК "Автомобільні дороги України"

до                                                   Приватний
підприємець ОСОБА_1

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення
7956,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської
області від 05.03.2007р. у справі №15/52 повністю відмовлено у позові  ДП „Чернігівський облавтодор” ВАТ ДАК
„Автомобільні дороги України” до Приватного підприємця ОСОБА_1 про стягнення 7
956,31 грн.- основного боргу за договором від ІНФОРМАЦІЯ_1р.

Позивач, не погодившись з рішенням,
звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду,
в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з
відповідача суму боргу у розмірі 7 956,31грн. на користь позивача, посилаючись
на неповне з'ясування обставин , що мають значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що
строк позовної давності ним був
пропущений з поважних причин, у зв'язку з чим позивач просив суд першої
інстанції застосувати положення ст.261 ЦК України та згідно п.5 ст.267 ЦК
України визнати поважними причини пропущення позовної давності. Однак місцевий
господарський суд цього не зробив, строку позовної давності не поновив.

В судове засідання з невідомих причин
не з'явився повноважний представник позивача, який був повідомлений належним
чином про час і місце засідання суду, про що свідчить поштове повідомлення про
вручення поштового відправлення „12.04.07. уповноваженому позивача „Ковшар”.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, судова колегія установила
наступне:

Позивач („виконавець”)  звернувся до суду першої інстанції з позовом
про стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_1. (міні-ринок „Афганець”)
-„замовника”залишку заборгованості в сумі 7 956,31 грн. за договором  підряду від ІНФОРМАЦІЯ_1р. згідно
кошторису  відповідно до двохстороннього
Акту виконаних  робіт від ІНФОРМАЦІЯ_1р.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про поновлення строку
позовної давності на підставі п.5 ст.267 ЦК України, а відповідач, не визнаючи
позов, послався на неналежне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором
та, крім того,  звернувся до суду із
заявою- клопотанням  застосувати строк
позовної давності і у зв'язку із його спливом , відмовити позивачу у позові.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
клопотання позивача про поновлення строку позовної давності задоволенню
не підлягає, оскільки  позивачем не
надано доказів того, що цей строк позивачем було пропущено з поважних причин, з
огляду на наступне:

Як свідчать матеріали справи,
06.11.03 між сторонами укладено договір на виконання робіт по улаштуванню
майданчика на приватному міні-ринку „Афганець” м.Ніжина (загальна сума договору
17 956,31грн.), за яким позивач (виконавець) зобов'язався у листопаді 2003р.
виконати роботи по улаштуванню
майданчика міні-ринку „Афганець” у м.Ніжині, а відповідач (замовник)
зобов'язався оплатити вартість виконаних робіт згідно кошторису у сумі 17 956,
31 грн. протягом 3-х днів з дня пред'явлення рахунку ( п.3.3 договору).

ІНФОРМАЦІЯ_1р. представниками сторін
підписано акт виконаних робіт на суму 17 956,31грн. і в цей же день позивачем
було надіслано Рахунок №НОМЕР_1 на оплату виконаних робіт на суму 17 956,31
грн., який 11.11.2003р. відповідачем був оплачений частково в сумі 10
000,00грн. згідно плат. доручення №НОМЕР_2 яке підтверджує факт отримання
відповідачем рахунку №НОМЕР_1 від 06.11.03 на оплату 17 956,31 грн.

Необхідно зазначити , що  договір, акт виконаних робіт та кошторис
підписані Приватним підприємцем ОСОБА_1. і засвідчені його печаткою як
приватного підпиємця, в договорі вказано ідентифікаційний код ОСОБА_1. як
суб'єкта підприємницької діяльності, виконані роботи частково оплачені ПП ОСОБА_1.,
а тому ці обставини  свідчать про
укладення договору  між ДП „Чернігівський
облавтодор” та Приватним підприємцем ОСОБА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент звернення позивача з позовом 15.01.2007р. сплив встановлений законом строк
позовної давності, оскільки про порушення свого права позивач міг  і повинен був дізнатися після закінчення 3-х
денного строку з дня пред'явлення рахунку відповідачу на оплату №НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1р.

У відповідності до п.4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного кодексу України до правовідносин між сторонами
суд правомірно застосував положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.257, ч.1 ст.261 ЦК
України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг
позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частинами 3,4 та 5 ст.267 Цивіьного
кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої заявлено стороною у спору, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає захисту.

Позивач в апеляційній скарзі
посилається на причини пропущення позовної давності, які вважає поважними, а
саме:

-          позивач з 2003 року чекав на оплату,
не пред'являючи позову та сподіваючись

на те, що відповідач на вимогу умов
договору та ст.525 ЦК України все ж
погасить борг;

-          вперше позивачем був поданий позов до
Приватного міні-ринка „Афганець” від

16 березня 2005 року, але в ході
розгляду справи з'ясувалось, що приватний міні-ринок „Афганець” не має статусу
юридичної особи, тому  не може бути
стороною в процесі і у зв'язку з цим суд ухвалою  від 11 травня 2005 року у справі № 14/89  провадження у справі припинив.

Таким чином, позивач зазначає, що
строки позовної давності мають бути поновлені, виходячи з того, що відповідач
ввів позивача в оману щодо свого правового становища.

Судова колегія не визнає перелічені
позивачем  обставини поважними, такими,
що перешкоджали позивачу протягом 3-х років до закінчення строків позовної давності
(листопад 2006року) звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Крім того, від дати винесення
ухвали про припинення провадження у справі (11.05.2005р.) та до дня повторного
звернення до суду з позовом- 15.01.2007р. пройшло майже 2 роки, але
позивачем  не надано документального
підтвердження того, що саме  у цей
період, мали місце обставини, які зробили неможливим або утрудненим своєчасне
пред'явлення  позову - у межах позовної
давності.

З огляду на викладене, рішення
місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а доводи апеляційної
скарги, як такі, шо  документально
не  підтверджені, не приймаються судовою
колегією до уваги, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст.99,101,103,105 ГПК
України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду Чернігівської
області від 05.03.2007р. у справі №15/52 залишити без змін, а апеляційну скаргу
Дочірнього підприємства „Чернігівський облавтодор” ВАТ „Державна акціонерна
компанія „Автомобільні дороги України”  -
без задоволення.

2.Матеріали справи № 15/52 повернути
до Господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя
Кондес  Л.О.

Судді
Куровський  С.В

Михальська  Ю.Б.

24.04.07 (відправлено)