донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

06.02.2007 р.                                                                               справа №3/289а

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового засідання

за участю представників сторін:

від позивача:
Рожновський С.М. - довір. б/н від 01.02.2007р.,

від відповідача:
Ботман О.О. - головний спеціалист-юрисконсульт, довір. № 05-481-01 від 21.04.2006р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області

на постанову господарського суду

Донецької області

від
13.11.2006 року

по справі
№ 3/289а

за позовом
Релігійної громади парафії Матері Божої Ченстаховської Римсько-католицької Церкви, м. Маріуполь Донецької області

до
Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області

про
визнання недійсним рішення Маріупольської міської ради № 2000 від 28.02.2006р. та № 5/2-146 від 23.05.2006р.

В С Т А Н О В И В:

Постановою господарського суду Донецької області від 13.11.2006р. по адміністративній справі  № 3/289а задоволено позов релігійної громади Парафії Матері Божої Ченстаховської Римсько-католицької Церкви, м. Маріуполь (далі-позивач) до Маріупольської міської ради, м. Маріуполь (далі-відповідач) про визнання недійсним рішення Маріупольської міської ради № 2000 від 28.02.2006р. та № 5/2-146 від 23.05.2006р. Визнано недійсним рішення Маріупольської міської ради № 2000 від 28.02.2006р.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач по адміністративній справі, Маріупольська міська рада,  звернувся до  Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову  суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування своїх вимог посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Як на підставу для скасування рішення суду посилається на ст.ст. 26, 59  Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 12 Земельного кодексу України. Вказує, що прийняття рішення щодо надання земельної ділянки є його виключною компетенцією.

Фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою технічних засобів відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вивчивши матеріали справи, доводи заявника скарги, вислухавши представників сторін, суд  встановив наступне:

Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради було прийнято рішення  від 21.09.2005р. № 320/13 „Про погодження релігійній громаді Парафії Матері Божої Ченстаховської Римсько-католицької Церкви м. Маріуполя Донецької області місця розташування земельної ділянки для будівництва Римсько-католицької церкви". Згідно до пунктів 1, 2 виконком міської ради вирішив, погодити релігійній громаді Парафії Матері Божої Ченстаховської Римсько-католицької Церкви міста Маріуполя місце розташування земельної ділянки площею 1,0618 га (кадастровий номер :02:009:0292) для будівництва Римсько-католицької церкви на вул. Зеленстрой, 25 у Приморському районі міста Маріуполя та дозволено релігійній громаді Парафії Матері Божої Ченстаховської Римсько-католицької Церкви м. Маріуполя розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому позивачу запропоновано, в тому числі, розробити проектно-кошторисну документацію на будівництво Римсько-католицької церкви, узгодити її в установленому порядку у головному управлінні архітектури та містобудування Маріупольської міської ради.

Позивачем здійснено всі заходи до розробки проектно-кошторисної документації на будівництво римсько-католицької церкви та одержання узгоджень у встановленому законом порядку.

Так, згідно  ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", ст.12 Земельного кодексу України, на які посилається заявник скарги,  до виключеної компетенції місцевих рад відноситься рішення з питань, пов'язаних з наданням земельних ділянок. Відповідно до статті 59 Закону рішення міської ради вважаються прийнятими, якщо за нього проголосувало більшість депутатів від їх загального складу у раді.

28.02.2006р. та 23.05.2006р. Маріупольська міська рада розглянула на сесії проект    рішення    про    надання  позивачу  в користування земельної ділянки, та, в межах наданих їй повноважень,  прийняла рішення про відмову Релігійній громаді Парафії Матері Божої Ченстаховської Римсько-католицької Церкви м. Маріуполя у наданні земельних ділянок у Приморському районі м. Маріуполя. За прийняття спірних рішень проголосувало більшість депутатів міської ради. Цей факт підтверджено доданими до матеріалів справи протоколами засідань сесії Маріупольської міської ради.

Разом з тим, згідно ст. 151 Земельного кодексу України погодження місць розташування об'єктів, розмірів передбачуваних для вилучення (викупу) земельних ділянок та умов їх відведення провадиться відповідними міськими, селищними, міськими радами, державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, Кабінетом Міністрів України відповідно до їх повноважень щодо вилучення цих ділянок, а також Верховною Радою України.

Відповідно до п.5 тієї ж норми Земельного кодексу України юридичні особи, зацікавлені у вилучені (викупі) земельних ділянок, звертаються з клопотанням про погодження місць розташування об'єктів до відповідної сільської, селищної, міської ради, місцевої державної адміністрації. До клопотання додаються необхідні матеріали та розрахунки.

Частиною 7 ст. 151 Земельного кодексу України визначено,  що відповідна міська рада чи місцева державна адміністрація згідно із своїм повноваженнями розглядає клопотання про вилучення земель та приймає рішення про погодження місця розташування того об'єкту, під який мають право самостійно вилучати земельну ділянку, або мотивоване рішення про відмову.

Так, вищеназвана стаття Земельного кодексу України передбачає можливість міської ради відмовити у наданні земельної ділянки, проте така  відмова повинна бути мотивована.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, мотивація в рішеннях Маріупольської міської ради № 2000 від 28.02.2006р. та № 5/2-146 від 23.05.2006р. відсутня.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності  суб'єкта  владних  повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення,  дії  чи  бездіяльності покладається   на   відповідача,   якщо   він   заперечує   проти адміністративного позову.

За таких обставин, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції від 13.11.2006р. по справі № 3/289а

Керуючись п. 1-3 ст. 160, п.2 ч.2 ст. 162, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ст. 199, ст. 200, п.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 та п.7 розділу VІІ “Прикінцевих та перехідних положень” Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України "Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України" № 2953-ІУ від 6 жовтня 2005 року, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Маріупольської міської ради, м. Маріуполь на постанову господарського суду Донецької області від 13.11.2006р. по адміністративній справі № 3/289а –залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Донецької області від 13.11.2006р. по адміністративній справі № 3/289а за позовом релігійної громади Парафії Матері Божої Ченстаховської Римсько-католицької Церкви, м. Маріуполь до Маріупольської міської ради, м. Маріуполь про визнання недійсним рішення Маріупольської міської ради № 2000 від 28.02.2006р. та № 5/2-146 від 23.05.2006р. –залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України   протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Ухвала  складена в повному обсязі 12.02.2007 року.

Головуючий:

Судді:

Надрук.:  4 примір.

1 –позивачу

1 –відповідачу

1 –до справи

1 –ДАГС