ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

03.04.07                                                                                           Справа  № 18/236

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого-судді                                                            М.Г. Слука

Суддів                                                                                          В.В. Онишкевич

П.Д. Скрутовський

при секретарі Мацкулі Н.М.

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду (далі УПФ) України в Рівненському районі Рівненської області за № 7471/07 від 25.12.06 р.

на постанову господарського суду Рівненської області від 24.11.06 р.

у справі №  18/236

за позовом УПФ України в Рівненському районі Рівненської області, м. Рівне

до відповідача: Приватного підприємства (далі ПП) „Колі”, смт. Клевань

про стягнення 6 752,66 грн.

за участю представників:

від позивача: Савич Т.О. –довіреність № 159/07 від 10.01.07р.;

від відповідача: не з’явився.

Ухвалою від 13.02.07 р. відкладено розгляд апеляційної скарги на 03.04.07 р. і витребувано від сторін докази зазначені в ухвалі.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, про час і місце розгляду апеляційної скарги належно повідомлений, про свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 2168912.

Відповідач в листі № 4 від 16.03.07 р., повідомив суд, що не буде брати участі в судовому засіданні.

До початку судового засідання представнику позивача роз’яснено права і обов’язки передбачені ст.ст. 49, 51 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши представника позивача, судом встановлено:

Постановою господарського суду Рівненської області від 24.11.06 р. у справі № 18/236 (суддя М.Г.Петухов) позов УПФ України в Рівненському районі Рівненської області про стягнення 6752 грн. 66 коп., відмовлено.

Постанова суду першої інстанції, мотивована тим, що: підприємство, що перебуває на єдиному податку, повинно надавати щомісячно звітність до органу ПФУ у вигляді розрахунку суми страхових внесків на загальнообов’язкове пенсійне страхування; при перевірці посадова особа ПФУ повинна була встановити, що позивач сплачує внески до ПФУ у складі єдиного податку, виявити надміру або помилково сплачені страхові внески і вказати про це в акті перевірки; підстав для надсилання позивачу вимоги про сплату недоїмки не було, оскільки не встановлено недоїмки по єдиному податку; в даному випадку Указ президента України від 03.07.98р. №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності»має застосовуватися як спеціальний акт, а Закон України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», хоч і був прийнятий пізніше, але є загальним актом.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що: висновок суду є юридично неспроможним оскільки він суперечить конституційному принципу верховенства права; ПП «Колі» зареєстровано в УПФ в Рівненському районі в 26.11.99р. як платник внесків; дану реєстрацію ніхто не скасовував і не відміняв по даний час; суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права у зв’язку з чим необґрунтовано відмовив у позові та визнав недійсною вимогу УПФ в Рівненському районі; просить скасувати постанову господарського суду Рівненської області від 24.11.06 р. у справі № 18/236, ухвалити нову постанову, якою позов задоволити.

Позивачем подано до справи заперечення на апеляційну скаргу, де зазначається, що: позивач в період охоплений перевіркою був платником єдиного податку, тобто суб’єктом малого підприємництва, який перейшов на спрощену систему оподаткування, що підтверджується свідоцтвами № серії А № 567743 та №171201518 серії А №806088 про право сплати єдиного податку суб’єктом малого підприємництва-юридичною особою за ставкою єдиного податку 10% та застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності у 2005 та 2006 роках, виданих ПП «Колі»; позивач не є платником збору на обов’язкове держане пенсійне страхування, оскільки сплату цього збору для нього замінено сплатою єдиного податку; просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Рівненського господарського суду –без змін.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова господарського суду Рівненської області від 24.11.06 р. у справі № 18/236 –скасуванню, виходячи з того:

УПФ України в Рівненському районі Рівненської області була проведена позапланова перевірка правильності обчислення, повноти нарахування страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування ПП «Колі»за період з 01.04.05 р. - 22.05.06 р. За наслідками перевірки складено акт від 30.06.06 р. № 100, де зазначено, що донараховано стразових внесків на суму 10652,04 грн. (а.с.6).

30.06.06 р. позивачем до відповідача представлено вимогу Ю 174 У про сплату боргу на суму 6752,66 грн. (а.с.5).

Позивачем зазначено в апеляційній скарзі те, що з метою уникнення подвійної сплати страхових внесків за найманих працівників платниками єдиного податку, сума коштів що спрямовується до ПФ України у вигляді частини ставки єдиного податку, зараховується в рахунок сплати страхових внесків.

Відповідач посилається на те, що у 2005-2006 р.р. він був платником єдиного податку за ставкою 10%, згідно Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування обліку звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.98 р. № 727 (надалі Указ Президента № 727) і не є платником внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Закон України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ (надалі ЗУ № 1058-ІУ) регулює відносини, які виникають в загальній системі, загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, в т.ч. ст. 14 цього Закону дає перелік страхувальників, а п. 6 ч.2 ст. 17 Закону передбачає обов'язок сплати страхових внесків всіма страхувальниками, в т.ч. і тими, хто обрав спрощену систему оподаткування.

В ч.1 ст. 19 ЗУ № 1058-ІУ визначено об'єкт на який нараховуються внески.

Згідно ст. 15 ЗУ № 1058, визначено що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону; страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 18 ЗУ № 1058, страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом; законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

ст. 17 ЗУ №1058 передбачено, що позивач зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески;

Аналогічна практика Верховного суду України у постанові від 21.11.06 р. у справі за позовом ДП „Будгідроремонт” науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю „Кварц” до УПФ України в м. Авдіївці, Донецької області.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що судом першої інстанції не досліджено усіх обставин справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова господарського суду Рівненської області від 24.11.06 р. у справі № 18/236 –скасуванню.

Керуючись ст.ст. 94, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 та п.6 Розділу УІІ КАС України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задоволити.

Постанову господарського суду Рівненської області від 24.11.2006 р. у справі № 18/236 скасувати.

Прийняти нову постанову. В позові відмовити.

Матеріали справи повернути до господарського суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі одного місяця.

Головуючий суддя                                                            Слука М.Г.

Судді                                                                                Онишкевич В.В.

Скрутовський П.Д.