ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"27" квітня 2007 р.                                                            Справа №10/1457-А

за позовом  Прокурора Ізяславського району в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в Ізяславському районі м. Ізяслав

до Комунального підприємства "Ізяславводоканал" м. Ізяслав

про звернення стягнення на активи боржника 166717, 80 грн. заборгованості

Суддя                      Секретар судового засідання

Представники сторін:

позивача         Баляндар В.А. –за довіреністю від 21.12.2006р.

відповідача     Грабар І.А. –за довіреністю №171 від 04.08.2006р.

за участю        прокурора відділу прокуратури Хмельницької області –Шкадько В.В.

У судовому засіданні згідно ч.3 ст. 160 КАСУ проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Постанова приймається 27 квітня 2007р., так як в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Суть спору:

Прокурор в інтересах позивача звернувся до суду з  позовною заявою, в якій просить  у відповідності до вимог Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” звернути стягнення на активи відповідача 228110,63 грн. податкового боргу по ПДВ, який складається із 62268,75 грн. основної заборгованості, 151677,43 грн. штрафних санкцій та 14164,45 грн. пені, що виникла станом на 22.02.2007р. зазначає, що дані суми податкового зобов’язання є узгодженими відповідно до вимог Закону України „ Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Вказує на те, що позивачем у відповідності до пп.6.2 ст. 6 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” відповідачу направлялись перша та друга податкові вимоги, а також згідно пп..7.2.1 п.7.2 ст.7 вказаного Закону було прийнято рішення про застосування заходів погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення його активів. Проте вказані заходи позитивного результату не дали, заборгованість залишилась непогашеною. Посилається на п.3.1.1 ст. 3 вказаного Закону, відповідно до якого активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкових зобов'язань виключно за рішенням суду (господарського суду).

Позивач в письмових поясненнях  від 17.04.2007р. зазначає, що до довідки про податкову заборгованість не могли бути включені штрафні санкції в сумі 151677,43 грн. Сума боргу за 2000-2004 рік станом на 01.01.2005 р. становить 940682 грн. Станом на 01.07.2006р. штрафні санкції в сумі 61392,83 грн. від вказаної суми боргу не були застосовані. Решта штрафних санкцій виникла після 1 липня 2006 року , а саме:  за період з 1 липня 2006 року по 30 листопада 2006 року рахувалось 23715,45грн. штрафних санкцій по деклараціях, поданих за період з січня 2005 року по жовтень 2006 року. Сума податкових зобов'язань з ПДВ, самостійно визначених платником податків, по часу виникнення не могла бути включена в довідку про взаємозалік згідно Постанови КМУ № 705 від 22.05.2006 року так як у залік зараховувалася сума боргу за 2000-2004 рік.

При цьому, взаємозалік було проведено 30.11.2006 року, в результаті чого довідково було нараховано 85105,28  грн. штрафних санкцій на суму проведеного заліку, а тому в довідку про заборгованість названа сума штрафних санкцій не могла бути включена. Сума штрафних санкцій була узгоджена лише 03.12.2006р.

В підтвердження позовних вимог послався на ст.17.1.7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", відповідно до якого передбачено, що у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків, визнаних цим Законом, такий платник зобов’язаний сплатити штраф. По деклараціях, поданих за період з вересня по листопад 2006 року, 62668,75 грн. податкових зобов’язань були узгоджені, тому підлягають стягненню.

Прокурором та позивачем в порядку ст.51 КАС України подано письмове клопотання про зменшення суми позовних вимог, просять зменшити позовні вимоги по штрафних санкціях на 61392,83 грн.. при цьому просять суд звернути стягнення на активи відповідача 166717,80 грн. заборгованості по ПДВ, в тому числі  62268,75 грн. основного боргу , 23715,45 грн. штрафних санкцій, нарахованих з 01.07.2006р. по 30.11.2006р., 65979,90 грн., нарахованих на суму проведеного взаємозаліку 30.11.2006р., 589,25 грн., нарахованих після 30.01.2006р.,  14164,45 грн. пені, що виникла після 01.07.2006р.

Подане клопотання задовольняється судом.

Відповідач в письмових поясненнях від 28.03.2007р. проти позовних вимог заперечив частково. Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по ПДВ- основний платіж  в розмірі 62268,75 грн. визнає, вказуючи , що дані суми ним узгоджувались у податкових деклараціях та дана заборгованість буде повернута після стягнення боргу з виправної колонії №31. Проти стягнення штрафних санкцій заперечує, так як вони не були списані за рахунок різниці в тарифах по вині податкової інспекції.

При цьому, посилається на Постанову Кабінету Міністрів України від 22.05.06р. №705 «Про затвердження порядку перерахування у 2006р. субвенції з Державного бюджету місцевим, бюджетам для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на послуги водопостачання та водовідведення для населення». Сума такої різниці в тарифах по підприємству за 2000-2004р. становить 940682 грн.

Вказує на те, що податковим органом при видачі довідки про податкову заборгованість за №22 від 24.12.2006р. на суму 158149 грн. не були включені штрафні санкції за 2003-2005р. і лише в грудні 2006 року підприємству надіслане податкове повідомлення від 03.12.2006р. за №/0 про сплату штрафу в сумі 151677,43 грн. Вказана сума штрафних санкцій могла бути списана за рахунок різниці в тарифах при включенні їх в довідку №22 від 24.12.2006р.

Вважає, що підприємству , враховуючи зміни до Постанови КМУ №705 від 22.05.2006р. могла бути списана заборгованість , яка рахувалась за підприємством станом на 01.07.2006р. , проте штрафні санкції в сумі 151 677 грн. безпідставно не списані.

10 грудня підприємству видано довідку №26 надано довідку про податкову заборгованість, яка виникла станом на 1.07.2006р. на суму 186066 грн. з включенням штрафних санкцій для проведення взаємо розрахунку відповідно до вказаної Постанови.

Посилається на те, що вказаного заліку не було проведено з невідомих причин, хоча всі необхідні документи були надані Головному управлінню державного казначейства України в Хмельницькій області. При цьому, згідно вказаної Постанови відповідачу безпідставно не було списано 151677 грн. штрафних санкцій, які прокурор просить стягнути з відповідача шляхом звернення на його активи.

Вказує на те, що аналіз податкової заборгованості, яка утворилася з 1 липня 2006р. по 22.02.07р. свідчить про те, що із нарахованих 177305,75 грн., відповідач сплатив 115037 грн. або 65% до нарахованої суми, тому заборгованість становить 62268 грн. При цьому, відповідач не визнає штрафних санкцій, так як вони не списані за рахунок різниці в тарифах з вини податкової інспекції. Борг в сумі 62268 грн. буде повернуто повністю після стягнення з відповідача або  реструктуризований на 6 місяців з щомісячною сплатою 10378 грн.

Відповідач, в письмовому доповненні до заперечення вказує на те, що на підставі довідки №19 від 24.11.2006 року з підприємства списано за рахунок субвенції з держбюджету в сумі 113698 грн. яка рахувалась на 1.07.2005 року, тоді як станом на 1.07.2006 року податкова заборгованість по податках становила 159842 грн. або на 46144 грн. більше, яка повинна була бути списана відповідно до Закону № 338-У та постанови КМУ від 9.11.2006 року № 1574. Тому, вважає, що відповідачу мало бути  додатково списано за рахунок субвенції податку 46144 грн. та штрафних санкцій 46952 грн., всього 93096 грн., які із-за неправильного відображення в довідці № 26 від  19.12.2006р. не проведено.

При цьому, послався на ст.5 Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з квартплати, плати за житлово-комунальні послуги, спожитий газ та електроенергію” не нараховується пеня на їх недоїмку з платежів до бюджету усіх рівнів".

Розглядом   матеріалів  справи  встановлено :

Комунальне підприємство „Ізяславводоканал” м. Ізяслав зареєстроване як суб’єкт підприємницької діяльності –юридична особа, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію №216078 серії АОО, включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України згідно довідки головного управління статистики в Хмельницькій області №2506, зареєстроване як платник ПДВ з 11.06.1999р., про що видано свідоцтво №31611599 серії НВ№953771.

У відповідача з врахуванням зменшення позовних вимог станом на 22.02. 2007р.утворився податковий борг по податку на додану вартість в сумі 166717,80 грн., яка складається із  62268, 75 грн. основного платежу, 90284,60 грн. штрафних санкцій  та  14164,45 грн. пені ( за період з  01.07.2006р.).

Вказана заборгованість підтверджується деклараціями по ПДВ №10426 від 20.10.2006р., №11767 від 20.11.2006р., №12387 від 19.12.2006р., №13949 від 20.01.2007р., податковим повідомленням-рішенням № від 03.12.2006р.про застосування 151677,43 грн., картками особового рахунку платника, поданим розрахунком заборгованості.

З метою погашення податкового боргу, у відповідності до пп.6.2 ст. 6 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” відповідачу було вручено дві податкові вимоги: перша - №1/27 від 01.10.2001р. та  друга №2/236 від 23.11.2001р. з відміткою про їх одержання відповідачем відповідно 01.10.2001р. та 23.11.2001р.

Позивачем у відповідності до пп..7.2.1 п.7.2 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" було прийнято рішення №107 від 24.12.2001р. про застосування заходів погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення його активів.

Доказів про погашення заявленої суми  податкового боргу суду не подано.

Досліджуючи  надані докази, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається  наступне.

Конституцією України (ст. 67) та Законом України “Про систему оподаткування” (ст.ст. 4-5) передбачено, що кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах , встановлених законом.

Згідно п.3.1.1 ст. 3 Закону України “Про порядок погашення  зобов’язань платників  податків  перед бюджетами та  державними  цільовими  фондами “ від   21.12.2000 р. ( надалі Закон №2181) активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкових зобов'язань виключно за рішенням суду (господарського суду).

При цьому  згідно п.2.3.1. ст. 2 та 1.6. ст. 1 зазначеного  Закону  та ст. 10 Закону  України “Про  державну  податкову  службу в  Україні”  позивачу надано  право здійснювати заходи з примусового стягнення податкового боргу, тобто проводити звернення  стягнення на активи платника податків у рахунок погашення його  податкового  боргу.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано необхідні докази про наявність податкової  заборгованості  відповідача  та  вжиття  заходів  щодо її  стягнення.

Відповідно до п.п.5.1., 5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов’язання платника податків, самостійно визначене платником податків вважається узгодженим з дня подання такої декларації, та нараховане контролюючим органом вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення.

Як вбачається з матеріалів справи, платником самостійно узгоджувались суми по податку на додану вартість згідно поданих декларацій по ПДВ. Судом зважається на те, що податкові вимоги про стягнення заборгованості та податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій в установленому законом порядку не оскаржені та не скасовані, доказів про сплату заборгованості суду не подано.

Твердження відповідача на безпідставне застосування до нього штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкового боргу , із посиланням на Порядок перерахування у 2006 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання і водовідведення, затверджених для населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів №705 від 22.05.2006р.) спростовується тим, що згідно даного порядку податковий борг підприємства був погашений за рахунок субвенцій із державного бюджету.

При цьому згідно п17.1.7 ст. 17 Закону України №2181 у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим Законом , такий платник податку зобов’язаний сплатити штраф у відповідних розмірах погашеної суми податкового боргу в залежності від кількості днів затримки, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання. Дані штрафні санкції застосовані податковим повідомленням-рішенням № 004711501/0 від 03.12.2006р. , яке не оскаржувалось  та є узгодженими в розумінні вимог Закону №2181.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, позовні вимоги обґрунтовані матеріалами справи, відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 71, 86, 94, 104, 105, 158-163, 167, 254-259, п.п. 3, 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов прокурора Ізяславського району в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в Ізяславському районі м. Ізяслав до Комунального підприємства „Ізяславводоканал” м. Ізяслав про звернення стягнення на активи боржника 166717, 80 грн . заборгованості  задоволити.

Звернути стягнення 166717, 80 грн. (сто шістдесят шість тисяч сімсот сімнадцять грн.. 80 коп.) заборгованості на активи  Комунального підприємства „Ізяславводоканал” м. Ізяслав, вул. Шевченка,19 (код 14151760) на користь Державної податкової інспекції в Ізяславському районі м. Ізяслав, вул. Незалежності,43 (код 33875910).

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя

Віддрук. 5 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.

4,5-в прокуратуру