СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16.01.07                                                                                 Справа № 10/648пн-ад.

Суддя   Середа А.П.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Глобус-Сервіс», місто Луганськ,

до Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції  у місті Луганську, -

про спонукання виконати певні дії, -

при секретарі судових засідань Качановській О.А.,

в присутності представників сторін:

від позивача – Ульянов О.В., – довіреність №б/н від 17.06.06 року;

від відповідача –Буркова О.М. –головний державний  податковий інспектор, - довіреність №39590/10 від 27.12.06 року, -

встановив:

суть спору: позивачем заявлено вимогу про:

визнання протиправними дій відповідача, пов»язаних з відмовою у внесенні Об»єднання співвласників  багатоквартирного будинку «Глобус-Сервіс»(далі –Об»єднання; ОСББ «Глобус-Сервіс», - позивач)  до реєстру неприбуткових організацій;

покладення на відповідача  обов»язку –внести позивача до Реєстру неприбуткових організацій.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 09.10.06 року позов залишено без руху до 20.10.06 року - у зв»язку з поданням позивачем до суду позову  з порушенням вимог ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАСУ).

Ухвалою суду від 20.10.06 року, після усунення позивачем вищезгаданих недоліків позову,  відкрито провадження у справі.

Відповідно до вимог ст. 111 КАСУ попереднє судове засідання призначене та фактично відбулося  07.11.06 року, за участю представників сторін.

На підставі клопотання позивача про хворобу його представника (№б/н від 23.11.06 року)  та вимог ст. 150 КАС України розгляд справи було відкладено з 23 листопада до 19 грудня 2006 року.

Розпорядженням голови господарського суду Луганської області Зубової Л.В. від 18.12.06 року розгляд справи доручено судді цього суду Середі А.П.

19.12.06 року до суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв»язку з хворобою його представника (№б/н від 19.12.06 року),  з урахуванням чого розгляд справи відкладено до 16 січня 2007 року.

Представники сторін звернулися до суду з клопотанням про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке не суперечить вимогам ст. 41 та п. 2-1 розділу УІІ «Прикінцеві та перехідні положення»КАСУ, а тому його задоволено судом.

Представник позивача  у судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач позов не визнав, про що також зазначив у своєму відзиві на нього (вих. №33518/10 від 07.11.06 року), посилаючись на те, що Ленінська міжрайонна державна податкова інспекція у місті Луганську (далі –МДПІ, - відповідач), відмовляючи ОСББ «Глобус-Сервіс»у включенні до Реєстру неприбуткових організацій та установ, - керувалась чинним законодавством і при цьому жодних порушень не припустилася.

Заслухавши представників сторін,  дослідивши обставини справи та додатково надані  матеріали,  суд  дійшов  наступного.

І.1.  07.07.2006 року управлінням державної реєстрації та міського реєстру Луганської міської ради Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Глобус-Сервіс», ідентифікаційний код 34450025, зареєстроване в якості суб’єкта підприємницької діяльності –юридичної особи, про що зроблено реєстраційний запис №0008997; його включено до ЄДРПОУ за №34450025, що підтверджується даними, наявними у Статуті ОСББ «Глобус-Сервіс», доданому до матеріалів справи (службовою відміткою Головного управління статистики у Луганській області).

1.1.Як стверждує позивач, керуючись ст. 4 Закону України від 29.11.01року №2866-ІІІ «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку»(далі –ЗУ №2866-ІІІ), 14.09.06 року він звернувся до Ленінської МДПІ у місті Луганську з реєстраційною заявою платника податку (додана до матеріалів справи), в якій просив включити ОСББ «Глобус-Сервіс»до Реєстру неприбуткових органзацій та установ.

Своїм листом №27472/15-1 від 18.09.06 року МДПІ відмовила  йому у внесенні Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Глобус-Сервіс»до вказаного Реєстру, оскільки, на її думку, це не відповідає вимогам:

а)Закону України №334/94 «Про оподаткування прибутку підприємств»;

б)пункту 1.2 Положення  про Реєстр неприбуткових організацій та установ, затвердженого наказом ДПА України від 11.07.97 року №232;

в)підпункту 7.11.1, абзацу «э»підпункту 7.11.7 п. 7.11 ст. 7 Закону України від 22.05.1997 року №283/97-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»(із змінами та доповненнями).

2. Дослідивши матеріали справи та чинне законодавство, яким врегульовані правові відносини у спірній сфері, суд встанови наступне.

2.1.Як сказано у пункті 1.2 розділу 1 вищезгаданого Статуту, діяльність об»єднання регулюється Законом України від 29.11.01року №2866-ІІІ «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку», Цивільним, Житловим, Земельним кодексами України, іншими нормативно-правовими актами та цим Статутом.

Об»єднання є юридичною особою з моменту видачі свідоцтва про державну реєстрацію, має самостійний баланс, рахунки в банківських установах, печатку з власним найменуванням та інші необхідні реквізити (п. 1.4).

Об»єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами об»єднання (п. 1.6).

3.Метою створення об»єднання є забезпечення захисту прав його членів, відповідно до пункту 11.1 цього Статуту, та дотримання ними обов»язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами (п. 2.1. розділу 2 Статуту).

Отже, у Статуті позивача прямо вказано, що юридична особа –ОСББ «Глобус-Сервіс»- створена БЕЗ МЕТИ отримання прибутку та наступного його розподілу серед членів Об»єднання.

4.Завданням та предметом діяльності об»єднання є:

- належне утримання будинку та прибудинкової території;

- забезпечення реалізації прав власників приміщень будинку на володіння та користування спільним майном  членів об»єднання;

- забезпечення сприяння членам об»єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов»язань, пов»язаних з діяльністю об»єднання;

- здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб (п.2.2 розділу 2 Статуту).

Як видно з вищенаведених завдань та предмету діяльності Об»єднання, їх метою НЕ Є отримання та розподіл  прибутку.

4.1.Як сказано у пунктах 6.2 та 6.3 розділу 6 Статуту («Джерела фінансування об»єднання, порядок використання майна та коштів об»єднання»), -

пункт 6.2:

використання та розпорядження коштами здійснюється відповідно до статуту та затвердженого кошторису;

пункт 6.3:

кошти об»єднання не підлягаютть розподілу між членами об»єднання, за винятком випадків, прередбачених законом, -

що повністю  відповідає вимогам частин 2 та 3 статті 21 ЗУ №2866-ІІІ, - тобто:

використання та розпорядження коштами здійснюється відповідно до статуту та затвердженого кошторису (частина 2).

Кошти об»єднання не підлягають розподілу між членами об»єднання, за винятком випадків, передбачених законом (частина 3).

4.2.Абзацом 4 пункту 6.4 того ж розділу Статуту встановлено, що кошти об»єднання складаються з:

(…)

коштів,  отриманих об»єднанням у результаті здачі в оренду допоміжних приміщень.

5.Як показало дослідження змісту Статуту Об»єднання, він повністю відповідає вимогам Закону України №2866-ІІІ, у тому числі:

5.1)пункт 1.2 розділу 1 –статті 3, яка відтворена у Статуті  практично дослівно;

пункт 2.1 розділу 2 –вимогам ст. 4 того ж Закону;

пункт 16.6 розділу 1 –вимогам частини 7 статті 4 Закону, в якій сказано:

об»єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами об»єднання;

5.2)згідно частині 4 ст. 21 ЗУ №2866-ІІІ, кошти об»єднання складаються з:

(абзац 4):

коштів, одержаних об»єднанням в результаті здачі в оренду допоміжних приміщень;

5.3)абзац 4 п. 6.4 розділу 6 Статуту –відповідає нормі, викладеній у частині 3 статті 26 ЗУ №2866-ІІІ, а саме:

у порядку, передбаченому статутом, правління об»єднання за дорученням загальних зборів може укласти договір оренди з фізичною або юридичною особою щодо приміщень, які перебувають у спільній власності членів об»єднання.

Далі, у цій же частині статті 26, сказано, що:

в цьому випадку договором визначається частка кожної сторони в отриманні доходів та сплаті податків, інших обов»язкових платежів, передбачених законом чи статутом.

Тобто Закон №2866-ІІІ, будучи спеціальним законом, яким врегульовано діяльність ОСББ, - визначаючи у частині 1 ст. 26 право об»єднання на здачу майна в оренду, - у своїй статті 4 (у тому числі і в її частині 7-й) НЕ передбачає підстав для виключень з правила про те, що об»єднання є неприбутковою організацією.

6.Суд вважає, що як ЗУ №2866-ІІ, так і Статут позивача по цій справі відповідають вимогам  частин 1 та 2 ст.3 Господарського кодексу України (далі –ГКУ), в яких сказано:

під підприємницькою діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб»єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартістного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб»єкти підприємництва –підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися  і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

6.1.Частини 1 та 2 ст. 52 ГКУ надають чітке визначення поняття некомерційної діяльності:

некомерційна господарська діяльність –це самостійна систематична господарська діяльність, що здіснюється суб»єктами господарювання, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.

Некомерційна господарська діяльність здійснюється суб»єктами господарювання державного або комунального секторів економіки у галузях (видах діяльності), в яких відповідно до статті 12 цього Кодексу забороняється  підприємництво, на основі рішення відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування. Некомерційна господарська діяльність може здійснюватися також іншими суб»єктами  господарювання, яким  здійснення господарської діяльності  у формі підприємництва забороняється законом.

6.2.Як вбачається із змісту ст. 12 ГКУ, -

обмеження щодо здійснення підприємницької діяльності, а також перелік видів діяльності, в яких забороняється підприємництво, встановлюється  Конституцією України та законом (частина 4).

З урахуванням того, що ст. 42 Конституції України не вказує на конкретний перелік обмежень підприємницької діяльності, - суд керується частиною 7 статті 4 ЗУ №2866-ІІІ, яка прямо  передбачає, що об»єднання співвласників багатоквартного будинку є неприбутовою організацією.

7.Вищезгадуваний Закон України  від 28.12.94 року №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»прямо називає ОСББ у переліку неприбуткових організацій, до числа яких згідно підпункту «є»підпункту 7.11.1 п. 7.11 ст. 7 належать суб»єкти підприємницької діяльності, які є:

є)житлово-будівельними кооперативами, об»єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, створеними у порядку, визначеному законом.

7.1.Аналіз положень пункту 7.11 ст. 7 ЗУ №334/94-ВР показує, що в ньому йдеться НЕ ПРО безумовне звільнення від оподаткування прибутку, отриманого суб»єктом господарювання, який підпадає під дію підпункту 7.11.1 п. 7.11 ст. 7 названого Закону, - а лише встановлює ОСОБЛИВОСТІ оподаткування  отриманого ним прибутку.

З огляду на вищевикладені доводи суд вважає, що ними спростовано заперечення МДПІ проти позову, у тому числі - її посилання на підпункт «є»підпункту 7.11.1 п. 7.11 ст. 7 ЗУ №334/94-ВР, а  також  на долучений нею до матеріалів справи лист ДПА України №24299/7/15-1317 від 14.12.04 року  «Про проблемні питання»,  - оскільки у ньому, між іншим, мова йде про міжнародні громадські та благодійні товариства, а не про ОСББ.

ІІ.Заслухавши представників сторін, дослідивши  та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов ПІДЛЯГАЄ задоволенню з наступних підстав.

1.Отримавши вищезгадану заяву ОСББ «Глобус-Сервіс», МДПІ повинна була діяти у порядку та у спосіб, встановлені чинним законодавством, а саме:

1.1.Частиною 2 ст. 19 Конституції України, в якій сказано:

органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

1.2.Статтею 3 Закону України від 04.2.90 року №509-ХІІ „Про державну податкову службу в Україні” (далі –ЗУ №509-ХІІ), згідно якій:

органи державної податкової служби України у своїй діяльності керуються Конституцією  України, законами України, іншими нормативно-правовими актами органів державної влади, а також рішеннями... органів місцевого самоврядування з питань оподаткування, виданими у межах їх повноважень;

1.3.Пунктом 2 ст. 10 ЗУ №509-ХІІ, в якому передбачено, що відповідно до покладених на них цим Законом функцій  державні податкові інспекції у… районах у містах:

забезпечують облік платників податків, інших платежів, правильність обчислення і своєчасність надходження цих податків, платежів, а також здійснюють реєстрацію фізичних осіб –платників податків та інших обов»язкових платежів;

1.4.Вищецитованим підпунктом «є»підпункту 7.11.1 п. 7.11 ст. 7 ЗУ №334/94-ВР.

2. З огляду на вищевикладене суд вважає, що відповідач, який є суб»єктом владних повноважень та заперечує проти позову, НЕ ДОВІВ законність та  обґрунтованість своїх дій та рішень (частина 2 ст. 71 КАСУ), а тому  позов ПІДЛЯГАЄ  задоволенню  у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 ст. 94 КАСУ з державного бюджекту на користь позивача підлягають поверненню понесені ним судові витрати у сумі 3 грн. 40 коп.

На підставі викладеного,  п.п. 4.2.2 п. 4.2. ст. 4 Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІВ «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»; п. 1.8. ст. 1, п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.7.5 та 7.7.10  п. 7.7 ст. 7 Закону України від 03.04.97 року №168/97-ВР «Про податок на додану вартість»; ст.ст. 3 , 10, 11 та 11-1  Закону України „Про державну податкову службу в Україні”;  керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 КАС України,  суд

п о с т а н о в и в :

1.Позов задовольнити у повному обсязі.

2.Визнати протиправними (тобто такими, що не відповідають вимогам частини 2 ст. 19 Конституції України; статтям 3 та 10 Закону України від 04.12.1990 року №509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні») дії Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у місті Луганську, пов»язані з відмовою у внесенні до Реєстру неприбуткових організацій та установ Об»єднання співвласнників багатоквартирного будинку «Глобус-Сервіс», ідентифікаційний код 34450025, яке знаходиться за адресою: місто Луганськ, вул. Радянська, буд. №58.

3.Зобов»язати Леннінську міжрайонну державну податкову інспекції у місті Луганську внести до Реєстру неприбуткових організацій та установ Об»єднання співвласнників багатоквартирного будинку «Глобус-Сервіс», ідентифікаційний код 34450025, яке знаходиться за адресою: місто Луганськ, вул. Радянська, буд. №58.

4.Стягнути з державного бюджету з поточного рахуноку 0006, , одержувач –Відділення Державного казначейства у Ленінському районі м. Луганська, банк –Управління Державного казначейства в Луганській області, МФО 804013 код бюджетної класифікації 22090200 –на користь Об»єднання співвласнників багатоквартирного будинку «Глобус-Сервіс», ідентифікаційний код 34450025, яке знаходиться за адресою: місто Луганськ, вул. Радянська, буд. №58, - судові витрати у сумі 3 (три) грн.40 коп.

Відповідно до частини 4 ст. 167 КАС України у судовому засіданні 16.01.07 року за згодою прокурора та представників сторін оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови у повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу - з  дня  складення  в  повному обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову у повному обсязі складено та підписано 22.01.2007 року.

Суддя                                                                                                А.П.Середа