ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2007 р.
Справа № А-14/19-9/28

Господарський суд Івано-Франківської області у складі   судді: Фанди Оксани Михайлівни   при секретарі судового засідання Кіндрат Галині Романівні  розглянувши справу за за позовом  Тисменицької  районної  санітарно-епідеміологічної станціі   вул.Січових Стрільців,53, смт. Лисець,Тисменицький район, Івано-Франківська область,77455

до відповідача  Державної  інспекції  з контролю за цінами в Івано-Франківській області  вул. Шашкевича,6,Івано-Франківськ,76000

про  визнання нечинним рішення

За участю представників  сторін :

Від позивача: Савчук Руслан Миколайович - головний лікар Тисменицької районної санітарно-епідеміологічної станції, ( службове посвідчення № 266)

Від позивача: Гуфчак Йосип Григорович - юрисконсульт  обласної санітарно-епідеміологічної станції, ( за дорученням)

Від відповідача: Стульківський Михайло Андрійович - начальник державної інспекції з контролю за цінами в Івано-Франківській області, ( посвідчення № 231  від 16.12.03 року)

Встановила : Заявлено вимогу про  визнання недійсним рішення державної інспекції з контролю за цінами у Івано - Франківській області  про застосування економічних санкцій  за порушення державної дисципліни цін від 10.11.2006р. за № 72  .

Позивач в обгрунтування позовних вимог  зазначає , що  оскаржуваним рішенням   відповідача  до нього застосовано економічні санкції   , а саме вилучено в дохід державного бюджету  необгрунтовано  отриману виручку за період з листопада 2005р. по квітень 2006р.  в сумі 11375, 51 грн.  та 22751 , 02 грн. штрафу . Позивач вказує , що сума  11375, 51 грн.  податком на додану вартість   в розмірі 20 % від ціни (  тарифу ) за наданні послуги .  На думку позивача , ним обгрунтовано здійснювалось нарахування  податку на додану вартість до ціни    санітарно - епідеміологічних  послуг ,  оскільки тарифи  визначено Постановою Кабінету Міністрів України  № 1351 від 27.08.2003р.   " Про затвердження тарифів на роботи  та послуги , що виконуються   та надаються  за плату установами та закладами державної санітарно - епідеміологічної служби " , а відповідно  до  Закону України " Про  податок на додану вартість "

операції платників податку , яким є позивач   з продажу товару , робіт  послуг  на митній території України є об"єктом оподаткування . Одночасно , в обгрунтування позову позивач послався,  на  Роз"яснення ДПА України від 15.09.2004р. № 8101/5/15-2416   яке  було надано  на лист Міністерства охорони здоров"я України  в якому повідомлено , що тарифи    ( прейскуранти ) на роботи  і послуги і виконуються та надаються за плату установами та  закладами державної  санепідемслужби , затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1351  від 27.08.2003р.  без врахування податку на додану вартість, і при здійсненні зазначених операцій до ціни необхідно додавати цей податок .

Відповідач позовні  вимоги заперечив та подав письмові заперечення ,  в яких зазнчив , що затверджені Постановою фіксовані  тарифи враховують обов'язкові платежі у тому числі й податок на додану вартість, в  зв"яку з чим завищення позивачем таких тарифів на суму цього податку  є  неправомірним.   До того ж, на думку Інспекції, посилання  позивача  на роз'яснення

Державної податкової адміністрації України від 15.09.2003 № 8101/5/15-2416  у вирішенні даного спору є необгрунтованим, оскільки висновки податкового органу спростовуються документами, які складалися на стадії підготовки Постанови № 1351 , зокрема, пояснювальною запискою та калькуляцією до проекту Постанови.

В судововому засіданні 15.03.2007р. оголошувалась перерва до  23.03.2007р.

Розглянувши матеріали справи , заслухавши пояснення представників сторін , дослідивши додатково подані докази , суд встановив, що в ході  проведеної інспекцією перевірки   з питань дотримання позивачем  державної дисципліни цін  при формування та застосуванні тарифів на роботи і послуги , що виконуються і надаються за плату  за період з   01.11.2005р. по  01.05.2006р.  було виявлено факт завищення  затверджених  Постановою Кабміну  від 27.08.2003р.  № 1351  тарифів  на відповідні Послуги  на 20 %  внаслідок чого Тисменицькою РС було необгрунтовано одержано  11022 грн. виручки , а за червень 2006р.  з часу дії Постанови № 622 від 11.05.2006р. виявлено    застосування тарифів по попередній Постанові № 1351  , яка втратила чинність , внаслідок чого необгрунтовано отримано дохід в сумі 353, 51 грн. .  За наслідками  вищевказаної перевірки  складено акт № 53Р/11 від 03.11.2006р.  на підставі якого  держінспекцією за контролю за цінами в Івано - Франківській області  прийнято  Рішення   № 72 від 10.11.2006р.  . про  застосування до позивача   економічних санкцій  за порушення державної дисципліни цін, саме  вилучено  в дохід держаного бюджету  11375, 51 грн.  необгрунтовано одержаної виручки та 22751 , 02 грн. штрафу .

Поясненнями представників  позивача в судовому засіданні судом встановлено , що  в червні 2006р.  дійсно помилково  надавались послуги  за тарифами встановленими Постановою Кабміну № 1351, хоча на той час вона встратила чиннічть із прийняттям Постанови  № 662 від 11.05.2006р. " Про внесення змін до Постанов  Кабінету Міністрів України від 15.10.2002р. № 1544  і від 27.08.2003р. № 1351 ".  Вказана обставина  зафіксована в акті перевірки , а  також підтверджується матеріалами справи  ( розрахунками ) . За наведених обставин,   суд,  вважає правомірним  застосування  до позивача  оскаржуваним рішенням фінансових санкцій  в сумі  1060 , 53 грн.(необгрунтовано отримано дохід в сумі 353, 51 грн.+штраф 707,02грн.)

Щодо решти  застосованих  оспорюваним рішенням до  позивач  санкцій, то  суд дійшов висновку про необгрунтованість їх застосування при цьому виходив з наступного .

Статтею 6 Закону України „Про ціни і ціноутворення" передбачено, що

в народному господарстві застосовуються вільні ціни і тарифи,  державні   фіксовані та регульовані ціни і тарифи.  Відповідно ж до статті 7 цього Закону     вільні ціни і тарифи вста новлюються на всі види продукції,  товарів і послуг, за винятком тих,  по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів.

Згідно зі статтею 8 Закону України „Про ціни і ціноутворення" державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення: державних фіксованих  цін  ( тарифів ; граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів та іншими методами, введеними Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 35 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення"  оплата послуг у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, що не відносяться до медичної  допомоги   населенню   здійснюється   за   тарифами   та   прейскурантами,  затвердженими Кабінетом Міністрів України .

Постановою визначено тарифи на роботи і послуги, що виконуються і надаються за плату установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби.

Відповідно до пункту 1  частини 2 статті 92 Конституції України виключно Законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори. Принципи побудови системи  оподаткування в Україні,  види податків і   зборів  (обов'язкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів,  а також права, обов'язки і відповідальність платників визначаються Законом    України "Про систему оподаткування". Частиною 3 ст. 1 вказаного закону  передбачено , що ставки, механізм    справляння   податків   і зборів   (обов'язкових   платежів)   і   пільги   щодо оподаткування можуть встановлюватись або змінюватись тільки законами про оподаткування .

Платники   податку   на  додану  вартість,   об'єкти,   база  та   ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій  тощо     визначаються Законом України " Про податок на додану вартість "

За приписами  пункту   3. 1  ст. 3  вказаного Закону операції  платників  податку з   продажу  товарів  (робіт, послуг) на митній територівї України  є об"єтом  оподаткуваяня. Пунктом 6.1 Закону  об'єкти оподаткування, визначені статтею 3 цього  Закону ,  за  винятком операцій, звільнених від оподаткування,  та  операцій,  до  яких застосовується нульова  ставка  згідно з цим Законом  оподатковуються за ставкою 20 відсотків.

Пунктом  4. 1  статті 4 Закону    " Про податок на додану варітсть "  передбачено, що база оподаткування операцій з продажу товарів (робіт, послуг) визначається виходяча з їх договірної (контрактної)  вартості, визначеної за вільними або регульованими цінами (тарифами) з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків  та зборів (обов'язкових) платежів, за винятком податку на додану вартість, що включаються в ціну товарів (робіт, послуг) згідно з законами, України з питань оподаткування. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем   або через будь-яку третю особу в  зв"язку  з компенсацією вартості товарів (робіт, послуг), проданих (виконаних, наданих) таким платником податку.

За наведених обставин , суд дійшов висновку ,  про те, що при справлянні плати за надання послуг у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя  розмір  цієї  плати  збільшується на суму податку на додану вартість, а тому відсутні    правові підстави для застосування до позивача фінансових  санкцій за порушення дисципліни  ціноутворення .                                Одночасно , суд враховує наступне .    Пунктом  4.4.2 ст. 4  Закону України  "ҐІро  порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"  податковими роз'ясненнями вважаються будь-які відповіді  контролюючого органу на запити зацікавлених осіб з питань оподаткування. Роз'яснення окремих положень податкового законодавства надаються контролюючими органами у порядку, визначеному відповідним центральним (керівним) органом контролюючого органу, виходячи із положень підпункту 4.4.1 цього пункту, принципів оподаткування,  викладених у Законі України "Про систему оподаткування", та економічіого змісту податку, збору (обов'язкового платежу), який розглядається..

Оскільки порядок та розмір сплати позивачем податку на додану вартість при наданні платних санітарно-епідемічних послуг,  є  питанням оподаткування, ДПА України було надано Роз'яснення, за змістом якого при  здійсненні  операцій з надання зазначених послуг до законодавчо  визначеної ціни необхідно додавати податок на додану вартість. ( лист ДПА України  від 15.09.2003 № 8101/5/15-2416, а також №  12895/5115- 2416 від 18.11.2004р. )

Щодо посилань відповідача на пояснювальну записку та калькаляцію  до проекту Постанови  № 1351, вони не можуть бути взяті до уваги судом , оскільки вказані документи  не є  джерелами права,  а отже не мають обов"язкового характеру .

За наведених обставин , суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині неправомірного застосування економічних санкцій в сумі  33066 грн.  ( 11022 грн. необгрунтовано  одержаної виручки  + 22044 грн. шраф ) . Отже,  позов в цій частині підлягає задоволенню . В решті позову слід відмовити .

Керуючись ст. 92 , 124 Конституції України, ст. 1, 2 Закону України " Про систему оподаткування "  ст. 8, 9 Закону України " Про ціни і ціноутворення ", ст. 4 ,  6 Закону України " Про податок на додану вартість ",  ст. 4 Закону України  " Про  порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" ,  Постановою Кабінету Міністрів України  № 1351 від 27.08.2003р.  " Про затвердження тарифів на роботи  та послуги , що виконуються   та надаються  за плату установами та закладами державної санітарно - епідеміологічної служби "  , Постановою Кабінету Міністрів України   № 662 від 11.05.2006р. " Про внесення змін до Постанов  Кабінету Міністрів України від 15.10.2002р. № 1544  і від 27.08.2003р. № 1351 ".  ст. 49, 71, 94, 158-163  Кодексу адміністративного судочинства України  , суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задоволити частково.

Визнати нечинним рішення державної інспекції з контролю за цінами у Івано - Франківській області  про застосування економічних санкцій  за порушення державної дисципліни цін від 10.11.2006р. за № 72  в частині  застосування  фінансових санкцій в сумі 33066грн. в тому числі    11022 грн. необгрунтовано  одержаної виручки  та  22044 грн. шрафу .                    В решті позову відмовити .

Стягнути з відповідача  Державної  інспекції  з контролю за цінами в Івано-Франківській області  вул. Шашкевича,6, м. Івано-Франківськ,7 на  користь позивача Тисменицької  районної  санітарно-епідеміологічної станціі   вул.Січових Стрільців,53, смт. Лисець,Тисменицький район, Івано-Франківська область 3, 40 грн. судового збору

Повернути позивачу зайво сплачене державне мито в сумі 47 грн.60коп., про що видати довідку.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення у повному обсязі відповідно до статті 160  Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                        Оксана Михайлівна Фанда

Постанова складена в повному обсязі 28.03.2007р.

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

Г. Р. Кіндрат