ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  12/81

14.03.07

За позовом                    Відкритого акціонерного товариства «Росава»

До                              Приватного монтажно-будівельного підприємства

«Спецавтобуд»

Про                              стягнення 19 290,32 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача          Лещенко О.В. - предст. (дов. №05-3 від 09.01.07 р.)

Від відповідача: не з’явився.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного монтажно-будівельного підприємства «Спецавтобуд»про стягнення 19 290,32 грн. боргу у зв'язку з неналежним виконанням умов договору оренди від 17.03.04 р. №8/147.

Ухвалою суду від 22.12.06 р. порушено провадження у справі №12/81 та призначено розгляд справи на 13.02.07 р.

Ухвалою суду від 13.02.07 р. розгляд справи було відкладено на 14.03.07 р. в зв’язку з нез’явленням в судове засідання відповідача та неподанням витребуваних доказів.

В судове засідання 14.03.07 р. відповідач не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 22.12.06 р. про порушення провадження у справі № 12/81 не виконав.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.04 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди № 8/147 кранів баштових КБ-405 (інвентарний номер - 118693) та КБ –405 (інвентарний номер - 118692).

Відповідно до акту прийому –передачі від 15.04.04 р. позивач передав відповідачу зазначене майно.

Згідно п. 6.2.5 даного договору «Орендар зобов'язаний вчасно та в повному обсязі вносити оренду плату за користування предметом оренди».

Згідно 5.1 договору «Орендна плата складає суму 2000 грн. на місяць включаючи ПДВ за один баштовий кран і має бути сплачена на поточний рахунок позивача не пізніше 5 числа кожного місяця. Орендна плата вноситься попередньо за місяць наперед».

23.05.04 р. відповідач з дозволу позивача передав баштовий кран в суборенду Товариству з обмеженою відповідальністю «Фундамент».

01.01.06 р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №2 до договору№8/147 від 17.03.04 р.

Відповідно до умов додаткової угоди №2 «Орендна плата складає суму 6000 грн. на місяць включаючи ПДВ, з розрахунку 3000 грн. за один баштовий кран, і має бути сплачена на поточний рахунок орендодавця не пізніше 5 числа кожного місяця. Орендна плата вноситься за місяць наперед".

17.03.06 р. закінчився строк дії договору оренди №8/147 від 17.03.04 р. і відповідач повернув позивачу майно за договором оренди № 8/147 відповідно до акту приймання-передачі від 17.03.06 р.

Станом на 01.09.06 р. заборгованість відповідача складає 19 290,32 грн. (грудень 2005 р. –4000 грн., січень 2006 р. –6000 грн., лютий 2006 р. –6000 грн., березень 2006 р. –3290,32 грн.).

Вказана заборгованість відповідачем не оплачена. У зв'язку з цим відповідачу позивачем 02.03.2006 року була направлена претензія № 05-189 з вимогою сплатити борг. Докази відповіді на претензію, а також сплати боргу в матеріалах справи відсутні.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке.

Внаслідок укладення договору № 8/147 між сторонами згідно ст. 11 Цивільного Кодексу України, виникли цивільні права та обов’язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати всій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати всій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму(оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. В ст. 762 ЦК України зазначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Отже, факт порушення відповідачем договірних зобов’язань судом встановлено.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем доказів виконання зобов’язань за договором суду не надано.

За таких обставин, суд вимоги позивача про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 19290, 32 грн., вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, державне мито та судові витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного монтажно-будівельного підприємства «Спецавтобуд»(м. Київ, вул. Коцюбинського, 20, 8, р/р 4821 у Печерському відділенні Київської міської філії АКБ "УСБ" м. Києва, МФО 322012) на користь Відкритого акціонерного товариства «Росава»(09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, 91, , р/р 0034 АКІБ "Укрсиббанк" Київського регіонального управління м. Києва, МФО 300733) 19 290,32 грн. основного боргу, 192,90 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                          Л.В.Прокопенко