ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2007 року                                                                                   Справа № 32/407

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого                    Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів:                  Джихур О.В., Голяшкіна О.В. (зміни у складі колегії суддів на підставі розпорядження від 12.01.2007р. № 18)

при секретарі: Лазаренко П.М.

за участю представників сторін:

позивача –Сакало П.А., дов. № 56 від 12.09.2006р.;

відповідача –не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином в судовому засіданні 15.01.2007р. (а.с.48);

розглянувши у відкритому судовому засіданні          апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м.Дніпропетровськ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2006 року

у справі № 32/407

за позовом  Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м.Дніпропетровськ

до  товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-комерційної фірми “Місія”, м.Дніпропетровськ

про розірвання договору купівлі-продажу

За згодою представників сторін, присутніх в судовому засіданні, було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2006р. (суддя Васильєв О.Ю.) по справі № 32/407 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м.Дніпропетровськ до товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-комерційної фірми “Місія” м.Дніпропетровськ (далі –ТОВ “Місія”)  про розірвання договору купівлі-продажу в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивовано недоведеністю позивачем відповідно до ст..33 ГПК України факту невиконання відповідачем договору купівлі-продажу, а також, що згідно з договором купівлі-продажу на відповідача не було покладено обов’язки, на невиконання яких посилається позивач.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням господарського суду до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач по справі –Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м.Дніпропетровськ, оскаржує рішення на предмет його невідповідності нормам матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст.32, 33, 43 ГПК України, ч.2 ст.27 Закону України “Про приватизацію державного майна”, ч.2 ст.22 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”,  також скаржник посилається на неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в рішенні, фактичним обставинам та матеріалам справи, що призвело до прийняття рішення суду, яке суперечить чинному законодавству, оскільки:

- господарським судом не дано належної правової оцінки матеріалам справи згідно з ч.2 ст.27 Закону України “Про приватизацію державного майна”, відповідно до якої до договору купівлі-продажу повинні включатись передбачені бізнес-планом чи планом приватизації зобов’язання або зобов’язання сторін, які були визначені умовами аукціону, конкурсу чи викупу;

- також господарським судом порушено вимоги ст..22 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, відповідно до якої після придбання об’єкту новий власник стає правонаступником прав і обов’язків приватизованого підприємства, також господарським судом не взято до уваги вимоги ч.1 ст.11 ЦК України та факту ненадання відповідачем згідно зі ст..33 ГПК України при перевірці, а також при розгляді справи в господарському суді інформації про повну сплату кредиторської заборгованості, погашення дебіторської заборгованості, станом на день перевірки –26.01.2006р. об’єкт було розібрано, на земельній ділянці здійснювалось будівництво нового об’єкту;

- крім цього, господарським судом не було надано належної правової оцінки щодо не вилучення відповідачем із ЄДРПОУ державного підприємства “Гіпровуз”, що підтверджує факт невиконання обов’язків правонаступника;

- отже, господарським судом при прийнятті рішення було порушено вимоги ст..23 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, ст..27 Закону України “Про приватизацію державного майна”, ст..133 Закону України “Про державну програму приватизації на 2000-2002 року”, ст..193 Господарського кодексу України, ст.ст.525, 526 ЦК України, ст..33, 37 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”, ст.ст.4-2, 43 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач по справі –ТОВ БКФ “Місія” м.Дніпропетровськ проти задоволення апеляційної скарги заперечує, посилаючись на відповідність оскаржуваного судового рішення матеріалам, обставинам справи, вимогам законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представників сторін в судових засіданнях 15.01.2007р., 05.02.2007р., перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

30.12.00 р. між Регіональним відділенням Фонду держмайна України по Дніпропетровській області ( продавець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю будівельно-комерційною фірмою “Місія”  ( покупець ) було укладено договір  купівлі-продажу цілісного майнового комплексу державного підприємства “Гіпровуз”, розташованого  в  м. Дніпропетровську по вул. Комсомольській, 52, на земельній ділянці площею 10 140 кв.м. (а.с.9-11). Вищевказаний договір підписано обома сторонами та завірено печатками, посвідчено нотаріально 30.12.2000р.

На виконання вказаного договору, зокрема п.3.1, 03.01.2001р. між сторонами по договору від 30.12.2000р. було підписано акт прийому-передачі майна цілісного майнового комплексу державного підприємства “Дніпропетровська фірма “Гіпровуз” (а.с.12).

Відповідно до п.2.2 договору “продавець” зобов’язаний внести 18 920 грн. за переданий об’єкт протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення договору; термін оплати продовжується ще на 30 календарних днів за умови сплати не менше 50 відсотків вартості продажу.

Розділом 5 договору регламентовані обов’язки “покупця” за договором –ТОВ БКФ “Місія”, зокрема: в встановлений договором термін сплатити в повному обсязі вартість об’єкта приватизації; в встановлений договором термін прийняти об’єкт приватизації; виконувати всі технічні, санітарні, протипожежні та інші правила по утриманню об’єкта.

Пунктом 11.3 розділу 11 договору сторони передбачили, що у разі невиконання однією із сторін умов цього договору він може бути закінчений або розірваний на вимогу другої сторони згідно з чинним законодавством.

Актом перевірки виконання умов договору купівлі-продажу від 30.12.2000р. (а.с.7-8) встановлено, що оплату за об’єкт здійснено в повному обсязі –18 920 грн. грошовими коштами (п.3.1 р.3 договору); на момент перевірки об’єкт є розібраним, на майданчику здійснюється будівництво нового об’єкта, чим не виконуються умови щодо утримання об’єкта у відповідності до технічних, санітарних та інших правил; не виконано п.5.2 договору щодо прийняття об’єкта приватизації, а саме, набув статус правонаступника прав та обов’язків державного підприємства, станом на 26.01.2006р. не надано відомостей щодо повної оплати кредиторської заборгованості та погашення дебіторської заборгованості. Також згідно з висновками акту перевірки від 26.01.2006р. “покупець” (відповідач) не вилучив із ЄДРПОУ державне підприємство “Гіпровуз”, що підтверджує факт невиконання обов’язків правонаступника за актом прийому-передачі від 03.02.2001р.

В якості підстав для розірвання договору купівлі-продажу від 30.12.2000р. позивачем було наведено:

- не вилучено із ЄДРПОУ державне підприємство “Гіпровуз”;

- не сплачено дебіторську та кредиторську заборгованість ДП “Гіпровуз”;

- не дотримано вимог санітарних, технічних та інших правил утримання об’єкта –об’єкт розібраний, ведеться нове будівництво на земельній ділянці;

- не здійснено перереєстрацію ДП “Гіпровуз”, в зв’язку  з чим договір від 30.12.2000р., як зазначив позивач, підлягає розірванню в примусовому порядку у відповідності до ст..27 Закону України “Про приватизацію державного майна” та п.11.3 договору від 30.12.2000р. (а.с.3-4).

05.05.2006р. позивач звернувся до відповідача з претензією про надання доказів виконання умов договору купівлі-продажу (а.с.6). Докази надсилання зазначеної претензії або отримання відповідачем, надання відповіді відсутні в матеріалах справи, не надавались жодною із сторін судам обох інстанцій у відповідності до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.27 Закону України “Про приватизацію державного майна” (в редакції Закону України від 19.01.2006р. № 3370-ІV) при приватизації майна державного підприємства як цілісного майнового комплексу шляхом його викупу, продажу на аукціоні, за конкурсом між продавцем і покупцем укладається відповідний договір купівлі-продажу. До договору купівлі-продажу повинні включатися передбачені бізнес-планом чи планом приватизації зобов’язання або зобов’язання сторін, які були визначені умовами аукціону, конкурсу чи викупу, зокрема, погашення боргів. Перелік умов, передбачених частинами 2, 3 ст.27 цього Закону є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Частиною 4 ст.27 цього Закону передбачено, що включення до договору інших зобов’язань “покупця” допускається лише за згодою сторін.

Позивачем по справі відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України не доведено жодним доказом ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному господарському суді факт того, що визначені в якості підстав для розірвання в примусовому порядку договору від 30.12.2000р. було включено до безпосередньо самого договору від 30.12.2000р., або були включені в бізнес-план, або в план приватизації згідно з вимогами ст..27 Закону України “Про приватизацію державного майна”.

Особи, які придбали державні підприємства, які цілісні майнові комплекси, є правонаступниками їх майнових прав і обов’язків відповідно до умов договору між продавцем і покупцем та законодавства України (ст..28 вищевказаного Закону).

Отже, враховуючи викладене, а також, що докази порушення відповідачем правил санітарної, технічної, пожежної безпеки відсутні в матеріалах справи, не надавались судам обох інстанцій (протокол та постанови відповідних органів, служб та посадових осіб про притягнення до адміністративної відповідальності), договір не містить умов щодо заборони відповідачеві здійснювати будь-які дії, зокрема, нове будівництво на земельній ділянці за місцезнаходженням цілісного майнового комплексу, відповідно до акту від 03.01.2001р. об’єкт було прийнято відповідачем, а договір купівлі-продажу від 30.12.2000р., ні акт прийому-передачі від 03.01.2001р. не містили будь-яких обов’язків відповідача щодо виключення ДП “Гіпровуз” із ЄДРПОУ, перереєстрації, сплати заборгованості ДП “Гіпровуз”, то висновки господарського суду слід визнати такими, що відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2006р. по справі № 32/407 –залишити без змін; а апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м.Дніпропетровськ –залишити без задоволення.

Головуючий                                                                                                    О.М. Виноградник

Судді                                                                                                               О.В. Джихур

О.В.Голяшкін

З оригіналом згідно.

Помічник судді                                              О.О.Головіна

10.02.2007