ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"23" січня 2007 р.
Справа № 6/339/06

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Величко Т.А.

суддів  Бойко Л.І., Жукової А.М.,

при секретарі судового засідання Храмшиній І.Г.

за участю представників сторін

від позивача: Мануйленко Н.В., Зуб’юк О.А.

від відповідача: Бабенко О.М., Абатуров О.О., Петрова Ю.І.

від прокуратури: Лянна О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва та Першого заступника прокурора Миколаївської області

на постанову господарського суду Миколаївської області від 23.10.2006 р.

у справі №6/339/06

за позовом  Казенного дослідно –проектного центру кораблебудування

до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва

за участю  представника прокуратури Миколаївської області

про скасування рішень

встановив:

Адміністративний позов Казенного дослідно –проектного центру кораблебудування про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень –рішень ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва від 9.06.06р. №/0 та №/0 розглянуто господарським судом Миколаївської області за участю прокурора.

Постановою господарського суду від 23.10.06р. (суддя Ткаченко О.В.) позовні вимоги задоволено, скасовано податкові повідомлення –рішення ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва №/0 та №/0 від 9.06.06р.

Судове рішення мотивоване тим, що при визначенні податкового зобов’язання по податку на додану вартість позивач правомірно застосував 0 ставку податку відповідно до ст. 6 Закону України „Про податок на додану вартість” від 3.04.97р. №168/97-ВР (із змінами та доповненнями), виходячи з того, що ним була здійснена поставка товару, а не послуг.

Одеським апеляційним господарським судом порушено провадження за апеляційними скаргами ДПІ у Центральному районі та Першого заступника прокурора Миколаївської області, в яких поставлено питання про скасування постанови господарського суду і відмову в задоволенні позовних вимог Казенного дослідно –проектного центру кораблебудування.

Доводи скаржників ґрунтуються на тому, що висновки суду не відповідають обставинам справи, постанову винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: виходячи із змісту п.1.4 ст.4 Закону України „Про податок на додану вартість” розробка, виготовлення та постачання технічної документації, яку здійснює позивач, є поставкою послуг, а тому позивач невірно застосував 0 ставку при визначенні податкового зобов’язання по податку на додану вартість, а ДПІ у Центральному районі обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин прийняла податкові повідомлення –рішення №/0 та №/0.

Заслухавши суддю –доповідача, пояснення представників ДПІ і прокуратури, які підтримали доводи апеляційних скарг і просили їх задовольнити, та представника позивача, котрий заперечував проти цього, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

ДПІ у Центральному районі була проведена виїзна позапланова перевірка Казенного дослідно –проектного центру кораблебудування з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період лютий 2006р., про що складено акт від 2.06.06р. №90/23-700/14307618.

Перевіркою встановлено, що в порушення п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, п.6.1, 6.2, 6.5 ст.6, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” КДПЦК застосовано в січні 2006р. 0 ставку податку при поставці послуг по укладеним договорам комісії №3/110-Д від 4.08.04р., №3/69-Д від 6.05.05р. з ДП ДК „Укрспецекспорт” ДГЗІФ „Укрінмаш” на розробку, виготовлення і постачання документації, яка здійснюється згідно актів прийому –передачі документації на митній території України, де підприємство зареєстровано платником податку на додану вартість.

Відповідно до вищевикладених норм Закону, надані послуги згідно актів прийому –передачі технічної документації у розмірі 7546195,91 грн. по вказаним договорам –комісії в січні 2006р. оподатковуються за ставкою 20% і сума ПДВ з них складає 1509239,18 грн.

За висновками ДПІ, сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками січня 2006р. з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду становить 1428355 грн.

За наслідками перевірки ДПІ прийняті податкові повідомлення –рішення від 9.06.06р.:

-№/0, яким позивачу визначено суму завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 26144 грн.;

-№/0, яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 2856710 грн. (1428355 грн. –основний платіж, 1428355 грн. –штрафні (фінансові) санкції.

Скасовуючи вказані податкові повідомлення –рішення, господарський суд, погодившись з доводами позивача, послався на те, що мала місце поставка товарів на експорт з передачею права власності на результати діяльності постачальника.

Як свідчать матеріали справи, в січні 2006р. позивач здійснював експорті операції на загальну суму 754619596 грн. відповідно до договорів комісії:

-№3/110-Д від 4.08.04р., який укладено між позивачем (Комітент) та ДП ДК „Укрспецекспорт” ДГЗІФ „Укрінмаш” (Комісіонер) на заключення контрактів з нерезидентом (покупець) на розробку, виготовлення, постачання документації енергетичної установки та загальнокорабельної документації великого надводного корабля;

-№3/69-Д від 6.05.05р., який укладено між позивачем, як Комітентом, та ДП ДК „Укрспецекспорт” ДГЗІФ „Укрінмаш”, як Комісіонером, на заключення контрактів з нерезидентом (покупець) на розробку, виготовлення і постачання документації для ремонту корпусу і електромеханічної частини кораблів водотоннажністю близько 8000 тн.

Здійснення експортних операцій вказаним договорам підтверджується належним чином оформленими вантажно –митними деклараціями за №100000012/6/982039 від 19.01.06р. на поставку технічної документації на суму 5132159, 56 грн. та №100000012/6/982032 від 19.01.06р. на поставку технічної документації на суму 2414036,75 грн.

Як слідує із договорів комісії і це підтверджено ВДМ, їх предметом був експорт товарів військового призначення.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про  державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання” від 20.02.02р. №549-ІV, товари військового призначення в сукупності чи окремо –це вироби військового призначення, послуги військового призначення, технології військового призначення (технічні дані, технічна допомога, базові технології).

Відповідно до п.3 Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення, затвердженого ПКМ України від 20.11.03р. №1807, міжнародна передача товарів може здійснюватися суб’єктом здійснення міжнародних передач товарів за наявності у нього відповідного дозволу чи висновку Держекспортконтролю.

Як підтверджено під час перевірки, ДП ДК „Укрспецекспорт” ДГЗІФ „Укрінмаш” оформлено дозвіл Державної служби експортного контролю України за №25475301 від 11.07.05р. та дозвіл за №25697002 від 1.12.05р.

Згідно даних дозволів (гр. 12)- „найменування та опис товару” – товари військового призначення (ТВП).

Відповідно до ст.21 Закону України „Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання” від 20.02.2003р. №549-ІV, митне оформлення та митний контроль товарів здійснюється в порядку, передбаченому Митним Кодексом України.

Митне оформлення ВМД №100000012/6/982039 від 19.01.06р. та ВМД №100000012/6/982023 від 19.01.06р. було здійснено на підставі вищевикладених дозволів і зазначенням найменування товару –„ТВП”, відправник /експортер - Казенний дослідно –проектний центр кораблебудування.

Відповідно до п.1.4 ст.1 Закону України „Про податок на додану вартість” поставкою товарів є будь-які операції, що здійснюються згідно з доводами купівлі –продажу, міни, поставки та іншими цивільно –правовими договорами, які передбачають передачу права власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договором фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на  таке майно не пізніше дати останнього платежу;

- поставкою послуг є  будь-які    операції    цивільно-правового характеру  з  виконання  робіт,  надання  послуг, надання права на користування    або   розпорядження   товарами,   у   тому   числі нематеріальними  активами, а також з поставки будь-яких інших, ніж товари,  об'єктів  власності  за  компенсацію,  а також операції з безоплатного  виконання  робіт,  надання  послуг. Поставка послуг, зокрема,  включає  надання права на користування або розпорядження товарами   у   межах   договорів   оренди   (лізингу),   поставки, ліцензування  або інші способи передачі права на патент, авторське право,  торговий  знак, інші об'єкти права інтелектуальної, в тому числі промислової, власності.

Предметом договорів комісії №3/110-Д від 4.08.04р. та №3/69-Д від 6.05.05р. є експорт товарів спеціального призначення.

Органи митного контролю оформленням ВМД №100000012/6/98039 від 19.01.06р. та №100000012/6/982032 від 19.01.06р. підтвердили, що здійснена Казенним дослідно –проектним центром кораблебудування поставка є поставкою товарів.

Відповідно до п.6.2 ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість” при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка  податку  становить  "0"  відсотків  до бази оподаткування.

Отже, позивач здійснив поставку товарів за межі митного кордону України (експорт товарів) відповідно до Закону України „Про порядок на додану вартість” і правомірно застосував п.6.2 цього Закону.

Твердження скаржників про те, що позивачем неправомірно застосовано нульову ставку податку на додану вартість при поставці послуг по укладеним договорам комісії в січні 2000р. на розробку, виготовлення і постачання документації, яка здійснюється на митній території України, де підприємство зареєстровано платником податку на додану вартість, не знайшло свого підтвердження та суперечить матеріалам справи.

Позивач надав до ДПІ у Центральному районі звітну податкову декларацію з ПДВ за лютий 2006р. та уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2006р. із заявленою сумою, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 26144 грн.

Згідно ВМД від 19.01.06р. №100000012/6/982039 та №100000012/6/98032 –обсяг експортних операцій становить 7546195,91 грн. В гр.12 вказаних ВМД зазначено: ТВП (товари військового призначення).

Ст.21 Закону України „Про державний контроль  за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання” від 20.02.03р. №549-ІV передбачено, що митне оформлення та митий контроль товарів здійснюється в порядку передбаченому Митним Кодексом України.

Відповідно до вказаного Закону, розробка, виготовлення та постачання технічної документації КДПЦК визначається як поставка товарів військового призначення, на які поширюються положення щодо митного оформлення.

Експортером ТВП за вищевказаними ВМД є Казенний дослідно –проектний центр кораблебудування, що підтверджує перехід права власності на ТВП від позивача до нерезидента відповідно до визначення поставки товарів згідно абз.1 п.1.4 Закону України „Про податок на додану вартість”, за які позивачем отримано оплату в порядку, передбаченому п.п.4.4 договорів комісії.

Із врахуванням викладеного, підстав для скасування постанови господарського суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів ухвалила:

Постанову господарського суду Миколаївської області від 23.10.06р. у справі №6/339/06 –залишити без змін, апеляційні скарги – без задоволення.

Ухвала апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                                      Т.А. Величко

Судді :                                                                                           Л.І. Бойко

А. М. Жуков