ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" квітня 2007 р.

Справа  № 9/88-07-2212

За позовом:  Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

До відповідача:
Приватного підприємства „Гербера”

Про визнання
договору дійсним та про визнання права власності на нерухоме майно

Суддя  Бакланова Н.В.

Представники:

Від позивача:  ОСОБА_2 дов.НОМЕР_1 відІНФОРМАЦІЯ_1р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:  Позивач Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся до відповідача Приватного підприємства „Гербера” з позовом про
визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді кафе-бару,
торгівельного павільйону, який був укладений ІНФОРМАЦІЯ_2 р. між позивачем та
відповідачем, та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно у
вигляді кафе-бару, торгівельного павільйону, що знаходиться за адресою: Одеська
область, Овідіопольський район, АДРЕСА_1, позначеного на плані під літ.”А”
-кафе-бар, торгівельний павільйон, під літ.”а” - навіс.

Відповідач був належним чином
повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання не
з'явився, але направив відзив на позов, згідно якого позовні вимоги визнає у
повному обсязі та просить розглянути справу без участі його представника.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. між позивачем -
ФОП  ОСОБА_1. та відповідачем - ПП
„Гербера” був укладений договір купівлі-продажу кафе-бару, торгівельного
павільйону, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район,
сАДРЕСА_1.

На виконання п.2.1. вищевказаного
договору, у вигляді повного розрахунку за нерухоме майно, позивачем було
сплачено відповідачу суму у розмірі 50 000 гривень. З метою забезпечення
виконання умов договору, зазначених в п.п. 3.1., 3.2. відповідач передав, а
позивач прийняв кафе-бар, торгівельний павільйон з господарчими будівлями і
спорудами, про що було складено акт прийому -передачі нерухомого майна.

Однак, від нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу відповідач ухиляється, що й зумовило
звернення позивача з даним позовом та необхідністю оформити придбаний кафе-бар,
торгівельний павільйон, що знаходиться за адресою: Одеська область,
Овідіопольський район, АДРЕСА_1.

Позивачем до матеріалів справи
надано технічний паспорт від ІНФОРМАЦІЯ_3р. та висновок НОМЕР_2 від
ІНФОРМАЦІЯ_4 р. щодо відповідності вимогам державних будівельних норм і правил
об'єкту нерухомості -кафе-бару, торгівельного павільйону.

Позивач стверджує, що при укладенні
договору вимоги ст. 655 Цивільного кодексу України позивачем та відповідачем
були виконанні в повному обсязі. Відповідач передав позивачеві вищезазначений
кафе-бар, торгівельний павільйон, а позивач, в свою чергу,  прийняв і виплатив в повному об'ємі обумовлену
в договорі суму грошей.

Суд, вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин повноту їх з'ясування і доведеність, дійшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

ІНФОРМАЦІЯ_5 р. набрав чинності
новий Цивільний кодекс України.

Правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків /ст.  202 ЦК України/.

Підставами виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ст.203 Цивільного кодексу України
встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності
правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, що вчиняє
правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі,
правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути
спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У письмовій формі належить вчиняти
правочини між юридичними особами /п.1 ст.208 ЦК України/.

Правочин, який вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом
або домовленістю сторін.

Ст. 657 ЦК України встановлено, що
договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ст. 220 Цивільного кодексу України,
у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемний. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або
часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі
наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

При визнанні такої угоди дійсною,
суд повинен перевірити з яких причин вона не була нотаріально засвідчена і чи
не містить дана угода будь-яких протиправних умов.

Проаналізувавши договір, суд
прийшов до висновку про те, що він містить всі суттєві умови, передбачені
законодавством для даного виду договорів та не знайшов в ньому положень, що
суперечать діючому законодавству.

Правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом
недійсним/ ст.204 ЦК України/.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття прав
власності не встановлена судом /ст.328 ЦК України/.

Згідно п.3 ст. 334 Цивільного
кодексу України право власності на майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або
з моменту  набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально дійсним.

Договір купівлі-продажу нерухомого
майна від ІНФОРМАЦІЯ_2р. укладений  між
позивачем ФОП  ОСОБА_1 та відповідачем
приватним підприємством „Гербера”, є правочинним та є підставою для визнання
права власності за ФОП  ОСОБА_1 на
нерухоме майно у вигляді кафе-бару, торгівельного павільйону, що знаходиться за
адресою: Одеська область, Овідіопольський район, АДРЕСА_1, позначеного на плані
під літ.”А” -кафе-бар, торгівельний павільйон, під літ.”а” - навіс.

За Законом України “Про власність”
власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому
майном (ст. 4).

Чинне законодавство передбачає, що
право власності на об'єкти підтверджується лише певними документами -в даному
випадку це є договір купівлі-продажу  від
ІНФОРМАЦІЯ_2р.

Як слідує з вище наведеного, позивач,
на думку суду, є добросовісним набувачем права власності у встановленому
законом порядку  на нерухоме майно у
вигляді кафе-бару, торгівельного павільйону, що знаходиться за адресою: Одеська
область, Овідіопольський район, АДРЕСА_1, позначеного на плані під літ.”А”
-кафе-бар, торгівельний павільйон, під літ.”а” - навіс, і згідно чинного
законодавства за ним повинно бути визнано право власності на це майно.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК
України витрати по сплаті держмита та інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу віднести за рахунок відповідача,

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов
задовольнити.

2.          Визнати дійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна від ІНФОРМАЦІЯ_2р. укладений  між позивачем фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 та відповідачем Приватним підприємством „Гербера”.

3.          Визнати за фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (Одеська область АДРЕСА_2, код НОМЕР_3) право
власності на нерухоме майно у вигляді кафе-бару, торгівельного павільйону, що
знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, АДРЕСА_1,
позначеного на плані під літ.”А” -кафе-бар, торгівельний павільйон, під літ.”а”
- навіс.

4.          Стягнути з Приватного підприємства
„Гербера” (Одеська область смт. Овідіополь АДРЕСА_3, код НОМЕР_4) на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (Одеська область смт. Овідіополь АДРЕСА_2,
код НОМЕР_3) витрати по сплаті державного мита в сумі 85 /вісімдесят п'ять/
грн. 00 коп., витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 118 /сто вісімнадцять/
грн. 00 коп.

Рішення суду набирає чинності
згідно ст.85 ГПК України.

Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя