ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"22" лютого 2007 р.
Справа № 9/354-06-9692

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді : Жукової А. М.

суддів :                       Величко Т.А.

Бойко Л.І.

при секретарі :  Храмшиній І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача –Азарова О.В.

від відповідача –Ніколенко Г.В., Балтян Л.Т.

від прокурора –Клюкін К.І.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційне подання

Прокурора Ренійського району Одеської області в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області

від  20.11.2006р.

по справі: № 9/354-06-9692

за позовом : Прокурора Ренійського району Одеської області в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області

до відповідачів :  1. Одеської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку „Укрпошта”

2. Ізмаїльського вузлу зв'язку Одеської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку „Укрпошта”

про стягнення безпідставно виплачених пенсій в сумі 8 619,00 грн.

встановив:

Рішенням господарського суду Одеської області від 20.11.06 р., яке підписане 20.12.06 р.( суддя Бакланова Н.В.) у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що відповідачем не порушено вимог діючого законодавства, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Прокурор Ренійського району Одеської області, не погодившись із рішенням місцевого суду звернувся 29.12.06 р. із апеляційним поданням, в якому просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги посилаючись на невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права.

На обґрунтування своїх доводів  прокурор послався на ЗУ „Про пенсійне забезпечення”, Інструкцію „про порядок організації оформлення, фінансування та виплати пенсій, грошової допомоги підприємствами поштового зв'язку”, затв. наказом Державного комітету зв'язку України, Міністерства праці та соц. політики України, ПФУ від. 2.07.98 р. №101/123/67, зареєстр. МЮУ 6.08.98 р. за №494/2934,  зазначивши, що відповідно до договору про виплату пенсій та грошової допомоги, укладеного між УПФУ в Ренійському районі Одеської області та Ізмаїльським вузлом зв'язку „Укрпошта” –Ізмаїльський вузол поштового зв'язку Одеської дирекції УДПЗ „Укрпошта” виконує функції доставки і виплати громадянам пенсій та грошової допомоги за рахунок ПФУ.

Згідно п.43,44 Інструкції № 101/123/67 при виплаті пенсій за довіреністю працівник поштового  зв'язку перевіряє правильність її оформлення і виплачує пенсію особі, на яку оформлена довіреність, після звірення серії та номера пред’явленого паспорту з даними, зазначеними у довіреності. Після першої виплати пенсії довіреність відбирається і зберігається на підприємстві поштового зв'язку в порядку, що забезпечує наявність довіреності в окремій справі. Однак, в порушення вимог договору та Інструкції - пенсія пенсіонерів Кайряк М.І. та Кайряк Л.Є. ( в загальній сумі 8 619 грн) була виплачена Ренійською дільницею Ізмаїльського вузла зв'язку Одеської дирекції УДПЗ „Укрпошта” гр. Чакир В.М., яка не мала довіреності на її отримання. Цей факт підтверджується актом зустрічної перевірки від 23.12.04 р., та постановою прокурора Ренійського р-ну про відмову в порушенні кримінальної справи від 22.06.06 р., які надано суду на підтвердження позовних вимог. Отже, Дирекцією при виплаті пенсій порушено п.1.2 договору та п.43 Інструкції № 101/123/67 від 2.07.1998,у зв'язку з чим відповідач несе відповідальність відповідно до п.3.2 договору.

Одеська дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку „Укрпошта” направила  до апеляційної інстанції письмові заперечення на апеляційне подання та вважає, доводи, викладені в ньому необгрунтованими, а подання таким, що не підлягає задоволенню.

На обґрунтування своїх заперечень, відповідач посилається на норми ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, ЗУ „Про пенсійне забезпечення”, Цивільний Кодекс України, та вважає, що судом першої інстанції всебічно досліджені всі обставини справи.Скаржником не враховано, що виїзд пенсіонерів за кордон не є підставою для несплати на їх користь пенсій, оскільки право на отримання пенсій цими пенсіонерами не втрачено. Письмовими повідомленнями пенсіонери Кайряк Л.Є. та Кайряк М.І. підтвердили, що отримані пенсії Чакир В.М. були передані на їх користь. Крім того, в жодному нормативному акті та укладеному договорі відсутні умови та обсяги відповідальності Дирекції в разі сплати пенсії відсутнім особам.

Прокурор підтримує апеляційне подання, просить рішення місцевого суду скасувати, як таке, що не відповідає матеріалам справи, нормам матеріального права.

Апеляційне провадження за апеляційним поданням прокурора апеляційним господарським судом порушено помилково за правилами КАСУ. Проте, справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів, підвідомчі відповідно до ст.12 ГПК  господарському суду і підлягають розгляду за правилами господарського процесуального Кодексу.

Заслухавши пояснення представників, розглянувши матеріали справи судова колегія встановила таке.

Згідно пенсійної справи №100208 та №100070, гр. Кайряк М.І. та Кайряк Л.Є. призначено пенсію відповідно до ст.14,100 ЗУ „Про пенсійне забезпечення” та виплата пенсій підтверджена відомостями, реєстром відомостей. Актом зустрічної звірки між ДПЗ та УПФУ в Ренійському р-ні від 23.12.2004 року встановлено, що за період з 1.04.02 р. по 31.07.04 р. пенсіонери Кайряк Мирон Ілліч та Кайряк Лідія Єгорівна перебували за кордоном, а їх пенсія за цей період виплачена Чакир Валентині Миронівні без довіреності, що призвело до переплати пенсій на загальну суму 8619 грн. Згідно довідок №261/12 та 262/12 від 23.03.05 р. УПФУ підтвердило виплату пенсії Кайряк М.І. в сумі 5896,28 грн., Кайряк Л.І. –2722,72 грн. ( а.с.18-20)

Вважаючи, що безпідставною виплатою пенсій особі без довіреності державі завдано збитки, Прокурор Ренійського району Одеської області звернувся з позовом в інтересах держави в особі УПФУ в Ренійському р-ні, обґрунтувавши вимоги про примусове стягнення безпідставно виплаченої пенсії з посиланням на умови договору від 23.09.02 р., вимоги ЗУ „Про пенсійне забезпечення”, Інструкцію „Про порядок організації оформлення, фінансування та виплати пенсій, грошової допомоги підприємствами поштового зв'язку”, затв. наказом Державного комітету зв'язку України, Міністерства праці та соц. політики України, ПФУ від. 2.07.98 р. №101/123/67, зареєстр. МЮУ 6.08.98 р. за №494/2934, ЗУ„Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, ст.1172 ЦКУ та зазначив, що згідно п.п.1.1. Положення „ Про Управління Пенсійного Фонду України в районах, містах і районах у містах” затв. Постановою УПФУ №8-2 від 30.04.02 р. та п.п.2.2 п.п.6  Положення по Управління ПФУ в Ренійському районі, на Управління покладено завдання здійснювати планові та позапланові перевірки цільового використання коштів Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій. Саме такою перевіркою виявлено безпідставну виплату  коштів пенсійного фонду з порушенням чинного законодавства. За таких обставин, відповідно до ст.36-1 ЗУ „Про прокуратуру” та ст.121 Конституції України захист інтересів держави покладено на прокуратуру шляхом звернення до суду з позовною заявою.

Одеська дирекція УДППЗ „Укрпошта” заперечуючи доводи позовної заяви у відзиві на позов послалася на порушення пенсіонерами Кайряк М.І. та Кайряк Л.Є. п.3 ст.16 ЗУ„Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”. Неповідомлення органів ПФУ про виїзд за межі України спричиняє відповідальність самих пенсіонерів відповідно до ст.102 цього Закону. Умовою  відповідальності організації, що здійснює виплату і доставку пенсій є невиконання або неналежне виконання функцій, покладених на неї відповідно до законодавства та умов договору (ст.110 Закону ст.1117 ЦКУ, 614 ЦКУ). Проте, а ні чинним законодавством, а ні договором не передбачено умови, обсяги та розмір відповідальності у разі сплати пенсії відсутнім особам. Крім того, ці пенсії отримано дочкою пенсіонерів Чакир В.М., які передані на їх користь.

Відмовляючи у позові, місцевий суд вмотивував рішення доводами відповідача, і зазначив, що у правовідношеннях, які є предметом позову, що розглядається, вина УДППЗ „Укрпошта” відсутня, оскільки виїзд пенсіонера за кордон не є підставою для несплати на його користь пенсії, так як право на отримання пенсії у цьому випадку не втрачається. ЗУ„Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” визначив, що умовою відповідальності організації, що здійснює виплату та доставку пенсій є невиконання або неналежне виконання нею функцій, покладених відповідно до законодавства та укладеного з нею договором, а позивачем не вказані будь-які норми права, якими б могла бути обґрунтована вимога щодо стягнення боргу. Оскільки відповідачем спростовані доводи позивача то відповідно до ст.33 ГПК не доведено підстави господарсько-правової відповідальності встановлені ст.218 ГКУ.

Судова колегія погоджується з доводами апеляційного подання, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, Кайряк М.І. ( ПС №1000208) призначено з 1.04.2002 року пенсію в сумі199,16 грн./міс., а Кайряк Л.Є. (ПС №100070) –92,47 грн./міс. виплата якої здійснювалася 4 числа місяця по відомості №14,13,18,17 згідно реєстрів (а.с.98,100,102,104,106,108,110,111,113,115,117,119,121,123,125,127-133) У зв'язку із збільшенням розміру пенсії, починаючи з травня 2003 року пенсії виплачено по відомостям №17 (а.с.94,96) №69(а.с.90,92) №71 (а.с.85,87) №12 (а.с.80,82,75,77,70,72) №67,68 (а.с.64,66) №15 (а.с.59,61) №72 (а.с.54,56) №9 (а.с.49,51) №75 (а.с.44,46) №78 (а.с.38,40) №10 (а.с.33,35) №75 (а.с.28,30) №80 (а.с.23,25)

Актом зустрічної перевірки від 23.12.2004 року підтверджено, що виплата пенсій за перевіряємий період здійснена без довіреності отримувачеві Чакир В.М.

Відповідно до умов договору №26/9 від 23.09.2002 р. „Про виплату пенсій та грошової допомоги за рахунок коштів Пенсійного Фонду України” (п.1.2;3.2) –при фінансуванні та виплаті пенсій та грошової допомоги, сторони по справі зобов’язалися суворо дотримуватися Інструкції’„Про порядок організації оформлення, фінансування та виплати пенсій, грошової допомоги підприємствами поштового зв'язку”, затв. наказом Державного комітету зв'язку України, Міністерства праці та соц. політики України, ПФУ від. 2.07.98 р. №101/123/67, зареєстр. МЮУ 6.08.98 р. за №494/2934. Пунктом 3.2 договору встановлено, що  Дирекція несе відповідальність за своєчасну та правильну виплату пенсій у тому числі за дорученнями, згідно діючого законодавства України. Ця умова договору кореспондується зі ст.110 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”. Так, Інструкцією №101/123/67 від 2.07.98 р. передбачено, що одержувач пенсії може уповноважити іншу особу одержати пенсію за довіреністю. Довіреність на одержання пенсії засвідчується нотаріально, організацією, в якій довіритель працює або навчається; ЖЕО –за місцем його проживання тощо. Термін дії довіреності не може перевищувати 3-х років. Довіреність може бути видана як на 1 місяць так і на 2-3 місяці підряд (п.41,42 Інструкції)

За відсутністю довіреності, підприємство поштового зв'язку  не має підстав виплачувати пенсію навіть родичам пенсіонера, оскільки призначення та виплата пенсії є гарантованою соціальною захищеністю самого пенсіонера відповідно до ст.46 Конституції України.

Довідкою Ренійського РВ УМВСУ №6442 від 20.12.04 р. на запит УПФУ в Ренійському р-ні №4192 від 10.12.04 р. повідомлено, що Кайряк М.І. та Кайряк Л.Є. згідно даних адреснодовідкової служби, виписані в Німеччину 4.12.1998 р. У разі виїзду пенсіонерів на постійне місцепроживання за кордон, порядок виплати пенсій врегульовано ст.92 ЗУ „Про пенсійне забезпечення, ст.51 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Доводи відповідача про порушення пенсіонерами Кайряк вимог ст.16 п.2 п.п.3 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” не заслуговують на увагу, оскільки, підприємство зв'язку порушило умови договору, що тягне за собою матеріальну відповідальність.

Загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду (ст.1166 ЦК) передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим правам фізичної або юридичної особи –відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідачем належними засобами доказування не доведено відсутність вини підприємства у видачі пенсії гр. Чакир В.М. яка не є довіреною особою. Також, судом не приймається до уваги, що пенсії отримані Чакир В.М. були передані за  належністю, оскільки жодним належним документом не підтверджено суму коштів, що передавались пенсіонерам, які з 1998 р. проживають за кордоном України.

Відповідно до ст.1172 ЦКУ –юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім  працівником під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст.257 ЦК загальний строк  давності встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.261 ЦК –перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, який слід відліковувати з 23.12.2004 року коли позивач дізнався про порушення Ренійською дільницею поштового зв'язку порядку виплати пенсії Кайряк М.І та Кайряк Л.Є.

Прокурор звертаючись із позовом неправильно назвав суб'єкта відповідальності у зв'язку з чим суд змінює його назву на належну –Українське державне підприємство поштового зв'язку „Укрпошта” в особі Одеської дирекції.

З огляду на викладене, рішення місцевого суду не відповідає матеріалам, обставинам справи, нормам матеріального права.

Керуючись ст. ст. 99,101-105 ГПК України, суд

постановив:

Рішення господарського суду Одеської області від 20.11.2006 року у справі №9/354-06-9692 –скасувати, позов задоволити.

-          Стягнути з Українського державного підприємства поштового зв'язку „Укрпошта” в особі Одеської дирекції на користь УПФУ в Ренійському районі Одеської області 8 619 грн. збитків ;

-          в доход державного бюджету через УДК в Одеській області державне мито –153 грн.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідні накази згідно до ст.117 ГПК.

Постанова  апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення  та може бути оскаржена у  касаційному порядку протягом місяця до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                 А.М. Жукова

Суддя                                                                                Т.А. Величко

Суддя                                                                                Л.І. Бойко