ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2007 р.

14 год. 00 хвил.              Справа № АС-27/15-07

вх. № 754/1-27

Суддя господарського суду Харківської області Мамалуй О.О.

за участю секретаря судового засідання Макаровських А.С.

представників сторін :

позивача –– Поліжаке О.Є - представника (за дорученням), Кривенко В.М. – керівник

відповідача – Чернова О.І.  – державний податковий інспектор (за дорученням)

по справі за позовом  ДП "Інтермаш", м. Харків

до  ДПІ у Комінтернівському районі м. Харків

про визнання недійсним акту

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ДП „Інтермаш” звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним податкове повідомлення-рішення відповідача № /0 від 20.12.2006р. на підставі на акті про результати документальної невиїзної перевірки по питанням правомірності заявленого відшкодування по ПДВ в березні 2006 р. на розрахунковий рахунок ДП „Інтермаш” від 20.12.2006 р. № 1000/23-504/31153384, яким було .зменшена сума бюджетного відшкодування на суму 7931,40 грн.

Відповідач – ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова, у відзиві на позовну заяву та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на матеріали перевірки. Представник відповідача вказує, що перевірку проведено у відповідності до приписів діючого законодавства, висновки перевірки ґрунтуються на документах податкового обліку позивача, зроблені на підставі ретельного документального аналізу податкової звітності позивача. Представник відповідача зазначає, що оскаржене рішення також цілком відповідає вимогам законодавства України, у зв'язку з чим прохає в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дана справа розглядалася на підставі процесуальних норм Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що Державною податковою інспекцією у Комінтернівському районі міста Харкова було проведено документальну невиїзну перевірку ДП «Інтермаш» з питань правомірності заявленого бюджетного відшкодування податку на додану вартість у березні 2006 р.

За результатами вищезазначеної перевірки було складено Акт від 20.12.2006 р. № 1000/23-504/31153384. На підставі висновків даного Акту відповідачем 20.12.2006 року було ухвалене податкове повідомлення-рішення №/0. Даним рішенням позивачу було зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ на 7931,40 грн.

В акті перевірки вказано, що ДП «Інтермаш» порушило вимоги пп.7.7.1., 7.7.2. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та не має права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 7931,40 грн. Але в дійсності позивач не порушив дані норми Закону та правильно застосовував норму матеріального права. Тобто, рішення було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В акті перевірки вказано, що постачальниками позивача є ПП Рубан В.В. та ПП Чуприна Д.Ю. До податкових інспекцій були направлені відповідні запити про проведення зустрічних перевірок. На той момент був складений акт від 06.06.2006 р. № 154/23-204 та було винесено податкове повідомлення-рішення № 0 від 14.06.2006 р. на суму 7500,00 грн.

Згідно акту перевірки № 1000/23-504/31153384 від 20.12.2006 р. перевіряючі проводили перевірку того ж самого періоду, тобто про правомірність нарахування бюджетного відшкодування за березень 2006 р. Також провести зустрічні перевірки контрагентів позивача не було можливим. На підставі цього факту, перевіряючі зробили висновок про те, що не підлягає бюджетному відшкодуванню сума 7931,40 грн. Однак постачальником ДП „Інтермаш” був ТОВ „Мар-Кос”, якому позивач сплатив суму ПДВ, як це передбачено ч. „а” п.п. 7.7.1. ст. 7 закону України „Про податок на додану вартість”, що підтверджується платіжними дорученнями № 48 від 09.08.2006 р. на суму 26400,00 грн., в т.ч. ПДВ – 4400,00 грн., № 77 від 10.03.2006 р. на суму 79200,00 грн. в т.ч. ПДВ 13200,00 грн., № 79 від 10.03.2006 р. на суму 27840,00 грн. в т.ч. ПДВ 4640,00 грн., а також податкових накладних від 09.02.2006 р. № 21, від 10.03.2006р. № 28, від 10.03.2006 р. № 29, отже підприємство виконало свої зобов”язання, які передбачені Законом України „Про податок на додану вартість”.

Крім того, при проведенні перевірці ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова допустило порушення, а саме:

- в акті перевірки перевіряючи відмовили в праві на бюджетне відшкодування в сумі 7931,40 грн., але згідно акту перевірки вказане порушення на сторінці 6, тобто сума, яка не підлягає бюджетному відшкодуванню складає 7500,00 грн.;

- на суму 7500,00 грн. вже було виписано податкове повідомлення-рішення від 14.06.2006 р. № 0 згідно акту перевірки від 06.06.2006 р. № 154/23-204 та було оскаржене у судовому порядку;

- акт не містить в собі ніяких розрахунків.

Отже, перевіряючи винесли податкове повідомлення-рішення без проведення перевірки, не обґрунтовуючи порушення, а дане порушення по податковому повідомленню-рішенню № /0 від 20.12.2006 р. вже було виявлено раніше, за результатами проведення перевірки в червні 2006 р. (акт перевірки № 154/23-204 від 06.06.2006 р. та податкове повідомлення-рішення № 0 від 14.06.2006 р. на суму 7500,00 грн.). Таким чином, підприємство позивача має право заявити до відшкодуванню суму в розмірі 7931,40 грн.

Суд зазначає, що згідно з п.п. 7.7.1. Закону України «Про податок на додану вартість» сума податку, яка підлягає сплаті в бюджет чи бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов”язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При негативномуом значенні суми, розрахованої згідно п.п. 7.7.1., така сума враховується в зменшенні суми податкового боргу по цьому податку, який виник в попередні податкові періоди, а при його відсутності – зараховується в склад податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно п.п. 7.7.2. якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно п.п. 7.7.1. цього пункту має негативне значення, то:

- бюджетному відшкодуванню підлягає частка такого негативного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченого отримувачем товару в попередньому податковому періоді постачальниками таких товарів;

- залишок негативного значення після бюджетного відшкодування зараховується в склад податкового кредиту наступного податкового періоду.

Тобто Закон України „Про податок на додану вартість” передбачає обов”язок провести відшкодування з бюджету суми негативного значення податкових зобов”язань та податкового кредиту в розмірі, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченого своїм постачальникам  робіт або послуг в минулому податковому періоді особою, яка претендує на таке відшкодування.

Також підприємство позивача в лютому 2006 р. сплатило своїм постачальникам суму в розмірі 112025,00 грн, в т.ч. ПДВ – 18671 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 48, № 34, № 58, № 55.

Таким чином, підприємство на підставі ч. „а” п.п. 7.7.2. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” має право на отримання бюджетного відшкодування на банківський рахунок за березень 2006 р. в сумі 18671,00 грн., в т.ч. ПДВ – 7931,40 грн., оскільки фактично сплатило постачальнику суму ПДВ в розмірі 18671,00 грн. у лютому 2006 р., тобто виконало всі припису Закону України „Про податок на додану вартість”.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення № /0 від 20.12.2006 р. підлягає визнанню недійсним.

На підставі вищевикладеного,

Керуючись ст. 8 Конституції України, ст.ст. 4, 8, 17, 50, 94, 161- 163 , 164-167 Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити. Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова №/0 від 20.12.2006р., яким зменшено суму бюджетного відшкодування в розмірі 7931,40 грн.

2. Стягнути з державного бюджету на користь позивача – ДП „Інтермаш” суму судового збору в розмірі 3,40 грн.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи,  які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права,  свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в  апеляційному  порядку  постанови суду першої інстанції повністю або частково.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Апеляційна скарга може бути  подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Постанову по даній справі в повному обсязі виготовлено 12.03.2007р. о 10-00 год.

Суддя                                                                                            Мамалуй О.О.