ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" квітня 2007 р.
Справа  № 6-12/546-06-12419

За позовом :        Державного підприємства „Одеська залізниця”

До відповідача : Відкритого акціонерного товариства „Одеський припортовий завод”, м. Южний

про стягнення 817190,88 грн.

Суддя                                Демешин О.А.

Представники:

Від позивача:  Сливка М.І. - довіреність

Від відповідача:  Акішева Н.В. –довіреність, Гедз П.П. - довіреність

Суть спору: Державним підприємством «Одеська залізниця»(далі –Позивач) надано позов до Відкритого акціонерного товариства «Одеський припортовий завод»(далі –Відповідач) про стягнення з відповідача 817190,88 грн. з яких 311532,48грн. боргу за користування вагонами у т.ч. ПДВ та 505658,4грн. боргу за  зберігання вантажу на станції понад зазначений термін у т.ч. ПДВ.

Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні оголошувались перерви до 24.01.2007р., 06.04.2007р. та 25.04.2007р.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Відповідно до умов договору № 4739 від 24.03.2003 р. та Додатковими угодами до нього про експлуатацію залізничної під`їзної колії Одеського державного припортового заводу на станції „Чорноморська” дирекції залізничних перевезень Одеської залізниці, укладеного між відповідачем та позивачем, ВАТ „Азот” від станції Черкаси Одеської залізниці по дорожнім відомостям                         №№ 40979926, 40979920, 40979601, 40979632 та ВАТ „Дніпро Азот” від станції Баглей Придніпровської залізниці по дорожнім відомостям №№ 45689356, 45689354, 45689352 було відправлено вантаж „Карбамід” до станції призначення –Чорноморська Одеської залізниці на адресу вантажоодержувача –відповідач з подальшою відправкою на експорт.

Вагони з вантажем „карбамід” по дорожнім відомостям по дорожнім відомостям №№ 45689352, 40979632, 40979601 були затримані на станції Чорноморська Одеської залізниці з причин неприйняття вагонів вантажоодержувачем.

У відповідності  п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами (затверджені наказом Мінтрансу України від 25.02.1999 р. № 113 та зареєстровано в Міністерстві Юстиції України 15.03.1999 р. за № 165/3458) станцією Чорноморська Одеської залізниці складені акти загальної форми № 1099 від 23.05.2006р., № 1100 від 25.05.2006р. та № 1102 від 27.05.2006 р. про затримку вагонів на станції з причин, які залежать від вантажоодержувача.

У зв’язку з накопичуванням вагонів на станції Чорноморська через неприймання вагонів відповідачем, вагони з вантажем відправки по дорожнім відомостям № 40979926, № 40979920,                № 45689356, № 45689354 були затримані на підходах до станції призначення (станція Колосівка Одеської залізниці).

Керуючись п. 9 вищезазначених Правил, станцією Колосівка були складені акти про затримку вагонів № 32, № 4021, № 4018, та № 4019, які підтверджують факт затримки вагонів на станції вагонів Колосівка з причин, які залежать від вантажоодержувача.

Вантажоодержувач був проінформований станцією призначення про затримку вагонів з його вини. Також, вантажоодержувачу були передані копії повідомлень, які були додані до позовної заяви.

Згідно п. 3 вказаних вище Правил, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станції відправлення та призначення за „Відомістю плати за користування вагонами”, яка складається на підставі „Актів про затримку вагонів” та „Актів загальної форми”.

Відомість плати за користування вагонами мають підписуватись начальником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу.

Правилами користування вагонами і контейнерами передбачено, що у разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника повинен підписати відомість із зауваженнями.

Станцією Чорноморська Одеської залізниці, на підставі актів загальної форми № 1099, № 1100, № 1102 та актів про затримку вагонів, складені відомості плати за користування вагонами № 361,            № 396, № 397, № 392, № 393, № 390, № 391, № 394, № 395, № 398, № 399, № 386,№ 387 –були підписані начальником станції. Представник вантажоодержувача відмовився підписувати вищезазначені відомості про що були складні акти загальної форми № 4028, № 4029, № 4022,                   № 4027, № 4026, № 4030, № 4024.

Позивач  просить стягнути з відповідача борг за користування вагонами та за зберігання вантажу за час затримки вагонів.

Відповідач вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що затримка вагонів була пов`язана з подачею позивачем вагонів в кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність розвантажувальних пунктів заводу  та на те, що сплата за зберігання вантажів не була передбачена умовами договору.

Заслухав пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та проаналізував надані докази, суд вважає, що позовні вимоги  підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного :

Статтею 119 Статуту залізниць України передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами вноситься плата.

Порядок визначення плати за користування вагонами та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати, встановлюється Правилами користування вагонами і контейнерами.

На підставі п. 12 вказаних Правил, загальний час, за який вноситься плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.

В актах про затримку вагонів, відображаються причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення.

Відповідно до статті 46 Статуту залізниць України, одержувач зобов’язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, який надійшов на його адресу. Термін вивезення і порядок зберігання вантажів встановлюється Правилами користування вагонами і контейнерами.

З матеріалів справи вбачається, що затримка вивантаження вагонів відбулась через накопичення вагонів з карбамідом на експорт у зв`язку з недостатньою кількістю морських суден для перевантаження на них карбаміду.

Між тим, позивач, без погодження з відповідачем не мав можливості зменшити щодобову кількість подачі вагонів, встановлену договором № 4739 від 24.03.2003р., оскільки мало б місце порушення цих умов з боку Одеської залізниці.

За таких обставин, відповідач повинен сплатити позивачу за користування вагонами під час затримки цих вагонів з вини відповідача, який не забезпечив своєчасного розвантаження цих вагонів.

Відповідно до розрахунку, виконаного позивачем у відповідності до вимог чинного з законодавства, розмір плати за користування вагонами, становить 311532,48грн. у т.ч. ПДВ.

Тобто, в частині стягнення цієї суми позовні  вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача боргу за зберігання вантажу в сумі   505658,4грн. –то вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Статтею 22 Статуту залізниць України встановлено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Виконання залізницею додаткових операцій, пов`язаних з перевезенням вантажів (завантаження, розвантажування, зважування тощо) здійснюється на підставі окремих договорів.

Розділом 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (Тарифне керівництво №1)  передбачені збори за додаткові операції, до яких, зокрема, відноситься збір за зберігання вантажів.

Таким чином,  щодо вимог про стягнення плати за зберігання вантажів, вони повинні були ґрунтуватися на укладеному між сторонами окремого договору.  Приймаючи до увагою, що такого договору не було укладено, підстав для стягнення  505658,4грн.  в якості плати за зберігання вантажу, судом не вбачається.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з покладенням на відповідача витрат по сплаті держмита та послуг на ІТЗ судового процесу в розмірі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись  ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,  суд , -

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити частково ;

2          Стягнути з відкритого акціонерного товариства „Одеський припортовий завод” (65000,                м. Одеса, Главпочтамп, а/я № 304, Рахунок №  0002 у відділенні № 11 „Суворовське” ОГРУ ПІБ м. Одеса, МФО 328135, ) на користь Державного підприємства Одеська залізниця  (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19,                 Рахунок 1 в Од. Філії “Експрес-банку” м. Одеси, МФО 328801,                                               )  : боргу за користування власними вагонами –311532  гривень            48  коп.; витрат по сплаті держмита –3115 гривні 32 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу –44 гривні 98 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку

з дня його прийняття

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя