СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 квітня 2007 р.

Справа № А-1/7

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді В.В.
Соботник

При секретарі судового засідання  Кудлейчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданніі адміністративну
справу

за позовом:  ДПІ в м.Івано-Франківську, м.Івано-Франківськ,
вул.Незалежності, 20

до:
Підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

За участю представники сторін:

від позивача:  Федьків В.Б. -  державний податковий інспектор юридичного
відділу, (довіреність №43355/10-039 від 29.11.05)

від відповідача: ОСОБА_1 - підприємець
(свідоцтво про державну реєстрацію СПД - фізичної особи №НОМЕР_1)

Встановив:  заявлена вимога про припинення підприємницької
діяльності фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач
адміністративний позов підтримав.

Відповідач в судовому засіданні
адміністративний позов визнав, про що подав суду клопотання (вх.№3479),  в якому просить суд винести постанову про
задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що ОСОБА_1
зареєстрований  у виконавчому комітеті
Івано-Франківської міської ради 28.07.00 за рішенням №НОМЕР_1 як фізична особа
- суб'єкт підприємницької діяльності і знаходиться за юридичною адресою:
АДРЕСА_1.

В силу ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за
місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у
порядку, встановленому законом.

Відповідно до  пунктів 1,
2 ст.ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування»  від 25.06.1991 р. №1251-ХІІ платники податків
і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані: вести бухгалтерський облік,
складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її
зберігання у терміни, встановлені законами; подавати до державних податкових
органів та інших державних органів відповідно до законів декларації,
бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів).

В порушення зазначеної норми даного
Закону підприємецьОСОБА_1 не звітує до Державної податкової інспекції в місті
Івано-Франківську з 2003 року, що підтверджується довідкою позивача, яка
знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до підпункту 8.6 пункту
8 Інструкції про порядок обліку платників податків, затвердженої наказом
Державної податкової адміністрації України від 19.02.98 р. N 80 (z0172-98 ) та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.98 р. за N 172/2612, якщо
платник  податків не має заборгованості
перед бюджетом, та в разі неподання протягом одного року в органи державної
податкової служби податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності,
керівник державної податкової служби приймає рішення про звернення до
господарського суду із позовною заявою про скасування державної реєстрації
суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно ч.2 ст. 46 Закону
України  „Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 755-IV від 15 травня 2003 року,
підставою  для постановлення  судового рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця є  неподання протягом року органам державної
податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності
відповідно до закону.

Згідно з зазначеною вище довідкою
заборгованість за платежами до бюджету у відповідача відсутня.

Відповідно до п. 17 ст. 11 Закону
України "Про державну податкову службу в Україні" органи державної
податкової служби у випадках, в  межах
компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право звертатися
у передбачених законом випадках до судових органів із заявою (позовною заявою)
про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно з  частиною
першою  ст.  216
Господарського  кодексу України
учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за
правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і  в
порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218  Господарського  кодексу України  підставою господарсько-правової
відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у
сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання
або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних
від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 238 Господарського кодексу
України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого
самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи
організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення
правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види
адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування
визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.
Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Згідно зі ст. 239 Господарського
кодексу України до таких санкцій, зокрема, віднесено скасування державної
реєстрації та ліквідація суб'єкта господарювання.

Пунктом 1 ст. 247 Господарського
кодексу України передбачено, що у разі здійснення суб'єктом господарювання
діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, до нього може бути
застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді скасування державної
реєстрації цього суб'єкта та його ліквідації. Скасування державної реєстрації
суб'єкта господарювання провадиться за рішенням суду, що є підставою для
ліквідації даного суб'єкта господарювання відповідно до статті 59 цього
Кодексу.

Відповідач заявлений адміністративний
позов визнав.

Приписами ч.3 ст.136 Кодексу
адмністративного судочинства України встановлено, у разі визнання  адміністративного позову судове рішення
ухвалюється за правилами статті 112 цього кодексу.

Приписами ч.3 ст.112 Кодексу
адмністративного судочинства України встановлено,  у разі повного визнання відповідачем
адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про
задоволення адміністративного позову.

На підставі наведеного, керуючись
ст.124 Конституції України, керуючись,
ст. 9 Закону України „Про систему оподаткування», п.2 ст. 46, ч. 1 ст.
216, ст. 218, ч. 1 ст. 238, ч. 1 ст. 247 Господарського кодексу України, Закону
України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»,
ст.94, ч.3 ст.112, ч.3 ст.136, ст.ст. 158-163, 167  Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позов задоволити.

Припинити підприємницьку
діяльність  фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1,   АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2).

Підприємцю ОСОБА_1 або
уповноваженій ним особі у встановленому законом порядку вчинити дії щодо
припинення  підприємницької діяльності
фізичної особи.

Копію постанови направити державному
реєстратору за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.С.Бандери, 1  в день набрання постановою законної сили.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її складення у повному обсязі відповідно до
ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя
В.В. Соботник

Постанова виготовлена в повному

обсязі та підписана  ___________

Виготовлено в діловодстві

___________  О.В. Кудлейчук