СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23.04.07                                                                                 Справа № 11/32ад.

Господарський суд Луганської області у складі судді Москаленко М.О., за участю секретаря судового засідання Лукашишиної Т.М., розглянувши матеріали справи № 11/32ад за позовом

Управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області, м. Сєвєродонецьк  Луганської області

до Малого приватного підприємства «Момент», м. Сєвєродонецьк луганської області

про стягнення 11 грн. 36 коп.

за участю представників сторін:

від позивача -  Семенюк В.М., дов. № 11 від 12.03.2007

від відповідача –не прибув

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми недоїмки по страхових внесках на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування за жовтень 2006 року  у сумі 11 грн.  36 коп.

Відповідач в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується  відповідним повідомленням № 3375118 від 13.04.2007 про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Представником позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримані у повному обсязі.

Письмовими відзивами № 19 від 19.03.2007 та  № 23 від 20.04.2007 на адміністративний позов відповідач проти позову заперечив, посилаючись на перерахування ним  платіжними дорученнями  № 42 та № 43   від 17.11.2006  відповідно  61 грн. 69 коп. та 3 грн. 88 коп. страхових внесків за жовтень 2006 року.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав.

У відповідності із ст.ст. 14, 15 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 № 1058 (далі за текстом –Закон № 1058) підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання є страхувальниками та платниками страхових внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування.

Згідно приписів п.6 ч.2 ст. 17, п.6 ст. 20 Закону  № 1058 страхувальники зобов»язані нараховувати, обчислювати і сплачувати у встановлені строки та у повному обсязі страхові внески до Пенсійного фонду України.

П.4 ст. 20 Закону № 1058  передбачає, що сплата страхових внесків здійснюється виключно у грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків на банківські рахунки відповідних виконавчих органів Пенсійного фонду України. П.6 зазначеної норми передбачає, що страхувальники зобов»язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних днів  з дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом у даному випадку є календарний місяць.

Станом  на 01.11.2006 відповідач повинен був нарахувати та у подальшому сплатити страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування за період  з 01.10.2006 по 31.10.2006 у сумі  11 грн. 36 коп.

Суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та не сплачені страхувальниками у строки, встановлені ст. 20 Закону № 1058, в тому числі розраховані органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених  п. 3 ст. 20 Закону № 1058, вважаються простроченою заборгованістю зі сплати страхових внесків та стягуються з нарахуванням пені та штрафних санкцій. Органи Пенсійного фонду України за встановленою формою та у  встановлені строки  надсилають страхувальникам, що мають недоїмку, вимоги про її сплату.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу № Ю-739/6 від 03.11.2007  про сплату  недоїмки із страхових внесків у сумі 11 грн. 36 коп. (арк. справи 6).

На момент звернення позивача до суду докази перерахування суми заборгованості на розрахунковий рахунок позивача відповідачем надані не були.

В обґрунтування заперечень проти адміністративного позову відповідачем суду було надано платіжні доручення № 42 та № 43 від 17.11.2006  про перерахування  відповідно 61 грн. 69 коп. та 3 грн. 88 коп. на розрахунковий рахунок  номер 8 в ЛОУ ВАТ «Держощадбанк», МФО 304665.

З урахуванням того, що банківським рахунком  виконавчого органу Пенсійного фонду України у даному випадку є  8 в ЛОУ ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 304665, що підтверджено матеріалами справи, надані відповідачем копії платіжних документів не можуть бути належним доказом сплати страхових внесків за жовтень 2006 року,  оскільки зазначені у них суми сплачені на розрахунковий рахунок іншої організації. Докази повідомлення позивачем відповідачеві саме номеру банківського рахунку, зазначеного у платіжних дорученнях, відповідачем суду не надані. Також відповідачем внаслідок невиконання вимог ухвал суду взагалі не було надане нормативне та документальне підтвердження зарахування сплачених за платіжними дорученнями сум страхових внесків саме за жовтень 2006 року.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються  матеріалами справи та  відповідають фактичним обставинам.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України питання стосовно судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 94, 98, 158–163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  –

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити  повністю.

2.Стягнути з Малого приватного підприємства «Момент», вул. Ломоносова, 6/14, м. Сєвєродонецьк, Луганська область,  код 21778353, розрахунковий рахунок  0001 в ВАТ КБ «Надра», МФО 304193, на   користь  управління   Пенсійного  фонду України   в м. Сєвєродонецьку Луганської області, вул. Шевченко, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, код 21792459, розрахунковий рахунок 8 в ЛОУ ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 304665, заборгованість зі сплати  страхових внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування у сумі  11 грн. 36 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржене судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 28.04.2007.

Суддя                                                                               М.О. Москаленко