ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

20.02.07р.

Справа № А1/61-07

За позовом  Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Першотравенську,

до  ВАТ "Павлоградвугілля", м.Павлоград,

про стягнення 4 000 грн. 00 коп.

Суддя  Рудь І.А.

Представники сторін:

від позивача: Залогіна Т.С. - дов. № 01-2058 від 01.12.06 р.

від відповідача: Лебедєва О.М. - дов. від 28.12.06 р.

СУТЬ  СПОРУ:

Позивач Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Першотравенську просить стягнути з відповідача ВАТ „Павлоградвугілля” в порядку регресу виплачену страхову виплату за моральну шкоду в сумі 4000,00грн.

Відповідач просить відмовити у позовних вимогах, посилаючись на Закон України „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, положення якого не передбачають відшкодування роботодавцем –страхувальником витрат Фонду в частині страхових виплат.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Павлоградський міськрайонний суд своїм рішенням від 24.11.2005 р. задовольнив частково позов гр.Моцарь Анатолія Петровича до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Першотравенську Дніпропетровської області (далі Відділення), та стягнув на його користь моральну шкоду в сумі 39840 грн.

Апеляційний суд Дніпропетровської області своїм рішенням від 04.05.2006 р. апеляційну скаргу Відділення задовольнив частково, стягнувши на користь Моцарь А.П. моральну шкоду в сумі 4000 грн.

На підставі рішення апеляційного суду Позивач сплатив гр.Моцарь А.П. в рахунок страхової виплати за моральну шкоду 4000 грн., що   підтверджується    платіжним дорученням  №  1493  від 06.07. 2006 р.

Оскільки Позивачем відшкодовано шкоду потерпілому, який їх зазнав з вини підприємства, останній ставить питання про стягнення виплаченої суми з Відповідача.

Відповідач позовні вимоги не визнає та просить у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання»Відповідач зареєстрований у виконавчий дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Першотравенську, тобто застрахував свою цивільну відповідальність по відшкодуванню шкоди потерпілим, у зв'язку з втратою працездатності та професійного захворювання.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»(надалі - Закон) обов'язковому страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору. Стаття 6 цього ж Закону страхувальником визначає роботодавця, а страховиком - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. При настанні страхового випадку, передбаченого ст.14 Закону, Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні певні виплати. Роботодавець, як страхувальник, зобов'язаний своєчасно та повністю сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків (ст. 45 Закону). Фінансування Фонду соціального страхування здійснюється за рахунок внесків роботодавця..., коштів, отриманих від стягнення відповідно до законодавства штрафів і пені з підприємств, а також штрафів із працівників, винних у порушенні вимог нормативних актів по охороні праці (ст.46 Закону).

Відповідач не має боргів зі страхових внесків перед Позивачем.

Таким чином, оскільки відносини між Позивачем та Відповідачем регулюються спеціальними нормами права, Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»не передбачає відшкодування роботодавцем –страхувальником витрат Фонду в частині страхових виплат.

За наведених обставин, у позові належить відмовити.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

І.А. Рудь