ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2007                                                                                   Справа № 16/212-06(8/207-06)

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Герасименко І.М. (доповідача)

суддів:  Ясир Л.О., Прудніков В.В.,

секретар судового засідання: Кадникова О.В.,

за участю представників сторін:

представник позивача Піонтковська О.О.

представник відповідача/1 Сущенко О.В.

представник відповідача/2 Яковлева К.В.

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства фірми “Гремко” м. Дніпропетровськ

на рішення господарського суду Дніпропетровської  області від 13.02.2007 року

у справі № 16/212-06(8/207-06)

за позовом відкритого акціонерного товариства “Дніпробудважмаш”, м. Дніпропетровськ,

до  відповідача 1- приватного підприємства фірми “Гремко”, м. Дніпропетровськ,

відповідача 2- закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк”,

м. Дніпропетровськ,

про  визнання договору недійсним та зобов’язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області звернулось відкрите акціонерне товариство “Дніпробудважмаш”, м. Дніпропетровськ з позовною заявою до відповідача 1- приватного підприємства фірми “Гремко”, м. Дніпропетровськ, відповідача 2- закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк”, м. Дніпропетровськ про  визнання договору іпотеки недійсним та зобов’язання вчинити певні дії. Позовні вимоги обґрунтовувались невідповідністю проведених публічних торгів вимогам чинного законодавства, оскільки проданий об’єкт реалізовувало ТОВ “УПС” приватному підприємству “Гремко”. В результаті чого, відповідачем/1, в процесі розгляду справи №31/8, була передана будівля та споруда виробничої бази в іпотеку ЗАТ КБ “ПриватБанк”, відповідно до договору іпотеки №921Д32, ВСА 413845-48, який суперечить діючому законодавству. Крім того, послався на те, що договір на підставі якого ПП “Гремко” придбав нерухоме майно та виступав іпотекодавцем, було визнано недійсним

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2007 р. (суддя –доповідач Загинаймо Т.В.) визнано недійсним договір іпотеки від 23.02.2005 р. №921ДЗ, укладений між ПП фірмою “Гремко” та ЗАТ КБ “ПриватБанк”; в решті позовних вимог припинено провадження по справі; стягнуто з ПП фірми “Гремко” на користь ВАТ “Дніпробудважмаш”  21 грн. 25 коп. –витрат по сплаті держмита та 29 грн. 50 коп. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; стягнуто з ЗАТ КБ “ПриватБанк” на користь ВАТ “Дніпробудважмаш”   21 грн. 25 коп. –витрат по сплаті держмита та 29 грн. 50коп. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Рішення суду мотивовано тим, що на день укладання договору іпотеки, ПП “Гремко” володіло нерухомим майном на підставі договору купівлі-продажу від 04.08.2003р. між ПП “Гремко ” та ТОВ з іноземними інвестиціями ”УПС”, який було визнано недійсним 23.06.2005р. в судовому порядку.

Відповідач-1 не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій просить до розгляду справи по суті Дніпропетровським апеляційним господарським судом прийняти ухвалу про зупинення виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2007 р.; скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2007 р. та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог ВАТ Дніпробудважмаш”  відмовити.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду представники відповідача-1 та відповідача-2 просить рішення суду скасувати; представник позивача просить рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та аналізуючи докази по справі, в їх сукупності, Дніпропетровський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

23.02.2005 р. між відповідачем-1 –приватним підприємством фірмою “Гремко” (іпотекодавцем) та відповідачем-2 –закритим акціонерним товариством комерційним банком “ПриватБанк” (іпотекоутримувачем) було укладено договір іпотеки №921ДЗ1 (надалі –договір).

Предметом договору, згідно з пунктами 1, 2 є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного у пункті 7 договору, в забезпечення виконання зобов’язань Українсько-польського товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “УПС” (позичальник) перед іпотекоутримувачем, в силу чого іпотекоутримувач має право в разі невиконання позичальником зобов’язань, забезпечених іпотекою, та (або) невиконання іпотекодавцем зобов’язань за цим договором, одержати задоволення  за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами позичальника та (або) іпотекодавця. Згідно вищезазначеного договору, іпотекою забезпечується виконання зобов’язань позичальника, що випливають  з кредитних договорів від 04.03.2004 р. №986 та від 05.12.2003 р. №921 (кредитні договори №1 та №2).

Згідно з п. 7 договору, в забезпечення виконання позичальником зобов’язань за кредитним договором та іпотекодавцем зобов’язань за цим договором, іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Мішекіним В.В. 04.08.2003 р. №2883 та зареєстрованого у КП “Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації” за №1645127 від 05.10.2003 р., реєстраційний №1971399, серія ВВА №238458, наступне нерухоме майно: виробничу базу №1, яка складається з: адміністративної будівлі літ. А-2 загальною площею 174,3 кв.м., ремонтних боксів літ. Б-1, Б”-2 загальною площею 368,1 кв.м. та 284,2 кв.м., центрального складу літ. Б”-1 загальною площею 110,2 кв.м., гаражів легкових автомобілів літ. В-1, В”-1 загальною площею 77, 8 кв.м. та 17,7 кв.м., складу-ангару літ. Г-1, заправної станції літ. Ж,З, вартістю 66 902 грн.40 коп. та передане в іпотеку згідно з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП “Дніпропетровське міжміське  бюро технічної інвентаризації” №6479196 від 11.02.2005 р. серія СВЕ №557977, реєстраційний номер 1971399; предмет іпотеки знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Берегова, буд. 141.

Відповідно до матеріалів справи, зазначене нерухоме майно згідно Єдиного реєстру заборон відчуження об’єктів нерухомого майна обтяжено забороною на нерухоме майно на підставі договору іпотеки від 23.02.2005 р.

Відповідно до рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2005 р. у справі №31/8 та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.09.2005  р. у цій же справі, договір купівлі-продажу від 04.08.2003 р. будівель та споруд виробничої бази, розташованої по вул. Береговій, 141 у м. Дніпропетровську, укладений між Українсько-польським товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “УПС” та відповідачем-1, визнано недійсним. Також, визнано за позивачем право власності на будівлі та споруди виробничої бази, розташованої по вул. Береговій, 141 у м. Дніпропетровську та витребувано зазначені будівлі та споруди з незаконного володіння відповідача-1.

Постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.09.2006р. у справі № 31/8 набрала законної сили і відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України є обов’язковою на всій території України. Згідно статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Отже, договір купівлі-продажу від 04.08.2003р. будівель та споруд виробничої бази, що розташована по вул.. Береговій, 141 у м. Дніпропетровську, укладений між Українсько-польським товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “УПС” та відповідачем-1, є недійсним з моменту його вчинення, тобто з 04.08.2003р.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ця конституційна норма співвідноситься з частиною 1 статті 4 Закону України 2Про власність”, якою передбачено, що власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном, а також з частиною 1 статті 319 цивільного кодексу України, згідно якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, за власником закріплено право на свій розсуд розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може протиправно позбавити його цього права.

Оскільки договір купівлі продажу від 04.08.2003р., укладений між Українсько-польським товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “УПС” та відповідачем-1, є недійсним з моменту його вчинення, відповідач-1 не набув права власності на зазначене у договорі купівлі-продажу майно і на момент укладання договору іпотеки від 23.02.2005р. не був його власником, тобто не міг розпоряджатися цим майном.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно визнав правочин недійсним, посилаючись на ст.203 ЦК України та ч.1 ст.215 ЦК України, і підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства фірми “Гремко” м. Дніпропетровськ, - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.07р.

у справі № 16/212-06(8/207-06) –залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                      І.М.Герасименко

Судді                                                                                          Л.О.Ясир

В.В.Прудніков