ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

22.02.2007
Справа №2-3/540.1-2006

За позовом КП „Поліграф-Техно”, м. Сімферополь, вул. Київська, 125-а

До  відповідача – ДП „Видавництво і друкарня „Таврида”, м. Сімферополь, вул. Ген. Васильєва,44

Про стягнення 62500 грн.

Суддя  І.О. Соколова

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від  позивача –  представник не з’явився

Від відповідача   - представник Абхаірова Е.Ш., д/п від 24.12.05 р.

Обставини справи: позивач – КП „Поліграф – техно”, м. Сімферополь  звернувся з позовом до  відповідача - ДП „Видавництво і друкарня „Таврида”, м. Сімферополь про стягнення 62500 грн штрафу у зв’язку з його незаконними діями щодо противоправної перешкоди виключного права позивача на використування та заборону у використуванні  твору іншими особами службового твору автора Незорова Н.Н. «Видавничий проект газети «Сорока».

Рішенням ГС АРК від 20.03.2006 р. по справі № 2-22/540-06 позов КП „Поліграф – Техно” був задоволений та з ДП „Видавництво і друкарня „Таврида”, м. Сімферополь на користь позивача  було стягнуто 62500 грн. штрафу, 118 грн. витрат по сплаті за інформаційне – технічне обслуговування судового процесу, а також у дохід державного бюджету 625 грн. держмита.

Постановою Севастопольського апеляційного Господарського суду від 31.05.06 р., рішення  ГС АРК від 20.03.2006 р. по справі № 2-22/540-06 було змінено та з ДП „Видавництво і друкарня „Таврида”, м. Сімферополь було стягнуто 50000 грн. штрафу.

Постановою Вищого Господарського суду України від 10.10.06 р. по справі № 2-22/540.1-06 рішення  ГС АРК від 20.03.06 р. та постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 31.05.06 р.  по справі № 2-22/540-06  були скасовані, а справа передана  на новий розгляд до Господарського суду АРК.

Підставою для скасування вказаних вище судових рішень стало те, що попередні судові інстанції, не встановивши такої обов’язкової умови для настання договірної відповідальності, як противоправність діянь відповідача, прийняли судові рішення про стягнення з Друкарні штрафних санкцій у розмірі 50 000 грн., тим самим порушивши вимоги ст. 4*7 ГПК України щодо прийняття рішення за результатами обговорення усіх обставин справи.

Розгляд даної справи доручено судді Соколової І.О. ( 2-3/540.1-2006).

Первісно розгляд справи, був призначений до розгляду на 21.11.06 р.

Однак, за клопотанням сторін неодноразово відкладався слуханням.

Позивач неодноразово уточнював свої позовні вимоги, подаючи до Господарського суду відповідні заяви від 21.11.06 р. , від 09.01.07 р.

Так, в заяві про уточнення позовних вимог від 09.01.07 р. позивач просить суд визнати порушення ДП „Видавництво і друкарня „Таврида” права інтелектуальної власності КП «Полиграф – Техно» на службовий твір автора Незорова Н.Н. «Видавничий проект газети «Сорока», передбачених ст. ст. 431,440 Цивільного кодексу України, ст. ст. 15,31 Закону України «Про авторське право і суміжні права», п,п. 1-4, 6 Договору відчуження майнових прав інтелектуальної власності на твір шляхом купівлі – продажу від 02.09.04 р.

Також позивач просить зобов’язати відповідача припинити дії, що порушують права інтелектуальної власності позивача на службовий твір автора Незорова Н.Н. «Видавничий проект газети «Сорока» та створюють загрозу їх порушення,  та  стягнути з відповідача на користь позивача 50 000 грн. штрафу у зв’язку з його незаконними діями по противоправному порушенню майнових прав інтелектуальної власності на службовий твір автора Незорова Н.Н. «Видавничий проект газети «Сорока» ( а.с. 41-43 том 3).

Відповідач заперечував проти позовних та уточнених вимог позивача, посилаючись на те, що не порушував умов договору відчуження майнових прав інтелектуальної власності на твір шляхом купівлі – продажу, укладений з позивачем 02.09.04 р., а також за іншими підставами, викладеними у відзиві від 01.02.07 р. ( а.с.52-54 том. 3).

У судове засідання  22.02.07 р.  позивач не забезпечив явку свого представника у судове засідання,  незважаючи на те, що про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином – рекомендованою поштою за юридичною адресою.

Представник  відповідача уточнені позовні вимоги позивача також не визнав та наполягав на розгляду справи по суті на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд не знаходить законних підстав для задоволення позовних вимог позивача  за наступними підставами:

Так, підставами для подання позову стало ствердження позивача про порушення відповідачем умов договору відчуження майнових прав інтелектуальної власності на твір шляхом купівлі – продажу від 02.09.04 р.

Предметом договору від 02.09.04 р., на який посилається позивач, є відчуження відповідачем на користь позивача майнових  прав інтелектуальної власності на службовий твір автора Незорова Н.Н. «Видавничий проект газети «Сорока» ( п. 1 договору).

При цьому, позивач посилається на те, що за договором відчуження майнових прав інтелектуальної власності від 02.09.04 р. йому було передані майнові права інтелектуальної власності на твір «Видавничий проект газети «Сорока». Вартість відчужених майнових прав склала суму 250 грн. ( п.4   договору).

Пунктом 6 договору від 02.09.04 р. було передбачено: «У випадку невиконання Відчужувачем п.п. 1-4 договору в частині порушення ним виключного права Набувача на використання усіма відомими йому дозволеними способами на весь строк охорони без обмеження території, виключного права на дозвіл або заборону використання іншими способами службового твору автора Незорова Миколи Миколайовича «Видавничий проект газети «Сорока», Відчужувач виплачує Набувачу штраф у розмірі двадцяти тисяч відсотків від  двісті п’ятидесяти гривень – грошової компенсації за передані майнові права».

Після фактичного виконання сторонами  названого договору, 11.11.04 р. відповідач звернувся до Сімферопольського районного суду з позовом до відповідачів – громадянина Шинкарьова А.Г. та  Державного Департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України, м. Київ, в якому просив визнати  недійсним свідоцтва № 7651 про реєстрацію авторського права на твір «Редакційно – видавничий проект газети «Сорока-Крим», виданий  27.05.03 р. Державним департаментом інтелектуальної власності Міносвіти і науки України на ім’я Шинкарьова А.Г.

Також Видавництво просило суд  заборонити  Шинкарьову Олександру Георгійовичу випуск газети з найменуванням «Сорока- Крим» та  стягнути  з Шинкарьова О.Г. на користь ДП „Видавництво і друкарня „Таврида” компенсацію за порушення майнових авторських прав у сумі 50 000 грн. мінімальних заробітних плат.

Позивач вважає, що цими діями відповідач грубо порушив умови пп..1-4, 6 Договору від 02.09.04 р., так як  вийшов за межи наданих йому законом прав на судовий захист, заявивши вимоги до Шинкарьова О.Г., посилаючись на те, що саме Друкарні, а не КП «Поліграф- Техно” належать майнові права інтелектуальної власності на вищевказаний твір.

Але, подання відповідачем позову до Шинкарьова О.Г.,  предметом якого є заборона випуску газети «Сорока- Крим», ніяк не порушує майнових авторських прав КП «Поліграф – Техно», передбачених умовами договору від 02.09.04 р.,  стосовно відчуження майнових прав інтелектуальної власності на службовий твір Незорова М.М. «Видавничий проект газети «Сорока».

Так, позивач не надав суду належних доказів того, що з  боку ДП „Видавництво і друкарня „Таврида” були здійснені яки - небудь  дії, спрямовані на  порушення майнових прав позивача, передбачених умовами договору від 02.09.04 р., стосовно відчуження майнових прав інтелектуальної власності на службовий твір Незорова М.М.  «Видавничий проект газети «Сорока» .

Статтею 440 Цивільного кодексу України визначено, що майновими правами інтелектуальної власності є:  право на використання твору; - виключне право дозволяти використання твору; - право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; - інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України  «Про авторське право та суміжні права» ( надалі Закон), автор ( чи  інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у ст. 15 цього закону, будь-якій іншій особі повністю чи  частково з оформленням такої передачі авторським договором. Передача права на використання твору іншим особам може здійснюватися на основі авторського договору про передачу виключного  права на використання твору або на основі авторського договору про передачу не виключного права на використання твору ( ч.2ст. 32 Закону).

Оскільки авторський договір за своєю правовою природою регулює правовідносини, пов’язані лише з передачею майнових авторських прав, та не охоплює сферу охорони відчужених прав, висновки позивача про те, що відповідачем порушені майнові авторські права позивача є помилковими та не відповідають дійсності.

Відповідно до п. 1 договору від 02.09.04 р. ДП „Видавництво і друкарня „Таврида” продав, а КП «Поліграф – Техно» купив майнові  права інтелектуальної власності на службовий твір Незорова М.М. «Видавничий проект газети «Сорока».

Позивач  у своїх позовних вимогах вказує на те, що  ДП „Видавництво і друкарня „Таврида” порушило умови договору, звернувшись 11.11.04 р. зі своїм позовом до громадянина Шинкарьова О.Г. про заборону йому випуску газети «Сорока – Крим».

Але, у позові ДП „Видавництво і друкарня „Таврида” від 11.11.04 р., на який посилається позивач,  річ йде про заборону випуску газети «Сорока-Крим», тоді як КП «Поліграф – Техно» стверджує про те, що відповідач порушив майнові права інтелектуальної власності  на  службовий твір Незорова М.М. «Видавничий проект газети «Сорока».

Відповідно до чинного законодавства кожна особа має право на захист  свого цивільного права у разі його порушення.

Таким правом скористувався відповідач -  ДП „Видавництво і друкарня „Таврида” при зверненні 11.11.04 р. до Сімферопольського районного суду з позовом до Шинкарьова О.Г., а тому ніяких порушень договору відчуження майнових прав інтелектуальної власності на службовий твір Незорова М.М. «Видавничий проект газети «Сорока» від 02.09.04 р. не має.

Крим того, суд приймає до уваги, що предметом позову відповідача до Сімферопольського районного суду є «Видавничо – редакційний проект газети «Сорока- Крим», тоді як позивач посилається на порушення договору від 02.09.04 р., предметом якого є майнові права інтелектуальної власності на службовий твір Незорова М.М. «Видавничий проект газети «Сорока». Отже, противноправність діяння відповідача відсутня, так як предмети спору цих позовів різні.

Реалізація відповідачем права на судовий захист свого оспорювального права або інтересу не може вважатись противоправною поведінкою або порушенням договірного зобов’язання за договором від 02.09.04 р.

У відповідності зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не було додано жодних доказів порушення його майнових прав, передбачених умовами договору від 02.09.04 р. стосовно відчуження майнових прав інтелектуальної власності на службовий твір Незорова М.М. «Видавничий проект газети «Сорока».

Крим того, Господарський суд АРК при розгляду справи та прийняття рішення врахував  вказівки, зазначені у Постанові Вищого Господарського суду України від 10.10.06р. по справі № 2-22/540-06.

Згідно зі ст.. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов’язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

При таких обставинах, суд не знаходить законних підстав для задоволення вимог позивача по дійсній справі, так як він не довів та не обґрунтував  свої позовні вимоги належними доказами, а тому у позові варто відмовити.

У чинність ст. 49 ГПК України при відмові в позові  судові витрати, підлягають віднесенню на позивача.

З обліком  викладеного, керуючись, ст. ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу  України, суд -

ВИРIШИВ:

У позові КП „ Поліграф – Техно” м. Сімферополь відмовити.

Рішення підписане суддею       27.02.2007   р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Соколова І.А.