СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29.03.07
Справа №  20/52д/07

Суддя

За позовом Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до Товариства
з обмеженою відповідальністю “ВС”, м. Запоріжжя

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
Товариство з обмеженою відповідальністю “Українські ювеліри”, м. Київ

про спонукання
до укладення договору оренди

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача  -     ОСОБА_1
(приватний підприємець);

ОСОБА_2
(довіреність НОМЕР_2);

Від відповідача  -
Дудко А.Д.(довіреність №179 від 16.01.2007р.);

Фаненко А.А. (довіреність №207
від 20.03.2007р.)

Від третьої особи
-не з'явився

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Заявлений позов про спонукання
відповідача укласти з позивачем  договір
оренди частини нежитлового приміщення загальною площею 19,6 кв.м., розташованого
в торговому центрі “Центральний” за адресою: м.Запоріжжя, бульвар Центральний,
будинок 4, на умовах згідно з запропонованого позивачем проекту договору оренди
НОМЕР_1 та викопіровки, що є додатком №1 до проекту договору.

Ухвалою господарського суду від
15.01.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі №
20/52д/07,  судове засідання  призначено на 23.01.2007р. На підставі ст.77
ГПК України  розгляд справи відкладено на
21.02.2007р., 05.03.2007р., 12.03.2007р., 29.03.2007р. Ухвалою суду від
21.02.2007р. за клопотанням позивача на підставі ст.27 ГПК України до участі у
справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідача -ТОВ “Українські ювеліри”. Ухвалою голови господарського
суду Запорізької області від 12.03.2007р. на підставі ст. 69 ГПК України строк
вирішення спору у справі продовжений на один місяць -до 12.04.2007р.

У судовому засіданні 29.03.2007р.
за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримує позовні вимоги,
викладені у позовній заяві, та просить суд на підставі ст.ст. 11,16,ч.2
ст.649,777 ЦК України, ст.179 ГК України позов задовольнити. Позовні вимоги
мотивовані наступними обставинами. 05.12.2005р. між сторонами було укладено
договір оренди частини нежилого приміщеня НОМЕР_3, відповідно до якого з
урахуванням додаткової угоди б/№ від 10.02.2006р. відповідач -орендодавець
передає, а позивач -орендар приймає в тимчасове платне користування частину
нежитлового приміщення згідно з викопіровкою, що знаходиться за адресою:
м.Запоріжжя, бул. Центральний,4, загальною площею 19,6 кв.м. для реалізації
товарів для дітей. Строк оренди -з 02.01.2006р. по 31.12.2006р. По закінченню
строку дії договір вважається розірваним лише в одному випадку -у разі
невиконання орендарем п.11.1 договору, а саме: недотримання встановленої
процедури надання заяви про переукладення договору. Відповідно до цього пункту
для переукладення договору оренди на новий строк орендар повинен за 30 днів до
закінчення строку дії договору в письмовому виді звернутися до орендодавця з
відповідною заявою. В іншому випадку він втрачає право на переукладення
договору, а договір вважається розірваним по закінченні строку дії. На
виконання п.11.1 договору позивачем 16.11.2006р. вручено відповідачу заяву про
переукладення договору оренди НОМЕР_3 від 05.12.2005р. на новий строк, яку
зареєстровано відповідачем за вх.НОМЕР_4. Повторно заяву подано 22.11.2006р. і
зареєстровано відповідачем за вх.НОМЕР_5. Відповідачем надано відповідь з
пропозицією укласти договір оренди стосовно іншого об'єкта, ніж приміщення.
Пропозицій щодо умов договору оренди приміщення на новий строк (переукладення
договору) в результаті листування з відповідачем не було отримано. Листом від
21.12.2006р. позивачем було підтверджено раніше подану заяву про переукладення
договору на новий строк і запропоновано надати проект договору щодо оренди на
новий строк (2007 рік). Проект договору відповідачем не наданий, інші  умови договору  щодо приміщення на новий строк не
запропоновані. 27.12.2006р. від відповідача одержано лист, згідно з яким
відповідач нагадує про закінчення строку дії договору і необхідність звільнення
орендованого приміщення у триденний термін. Проте, на цей час відповідачем, у
порушення прав позивача, укладений договір оренди приміщення з іншою особою
-ТОВ “Українські ювеліри”. При цьому відповідач не повідомив про умови, на яких
укладається договір оренди приміщення на новий строк і не запропонував ці умови
позивачу. Позивач вважає, що ст.777 ЦК України чітко визначає, що укладення
договору найму на новий строк не припускає зміну при цьому об'єкту  найму. Якщо наймач сумлінно користувався
певним об'єктом, він має право розраховувати на надання йому в користування
саме цього об'єкту  переважно перед іншими
особами. Положення ст.777 ЦК України щодо необхідності узгодження умов договору
на новий термін не стосується умов про об'єкт
найму.  Позивач є добросовісним
орендарем. Згідно з п.11.1 договору передбачається право переукладення договору
на новий строк без зазначення необхідності додаткового узгодження умов
договору  на новий строк, що означає
право на укладення його на тих самих умовах з визначенням нового строку дії.
04.01.2007р. позивачем направлено на адресу відповідача проект договору оренди
приміщення НОМЕР_1 на новий строк. До цього часу відповіді про згоду чи відмову
в укладенні договору не отримано. На підставі ст.48 Закону України "Про
власність" позивач вважає, що має право на захист свого володіння також
від власника. Відмовою від надання власного проекту договору оренди на новий
строк, відмовою від розгляду проекту, наданого позивачем та укладення договору
оренди приміщення з іншою особою відповідач порушив переважне право позивача як
добросовісного орендаря, передбачене ст.777 ЦК України, п.11.1 договору.

Позивачем заявлялись клопотання:
про забезпечення позову, яке ухвалою суду від 15.01.2007р. відхилено як
необгрунтоване; про витребування доказів, яке ухвалою суду від 23.01.2007р.
задоволено, та додаткове клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду
від 21.02.2007р. відхилено, оскільки в судовому засіданні відповідач надав
документи, які позивач просив витребувати.

У судовому засіданні 21.02.2007р.
від позивача надійшла заява про доповнення позовних вимог, відповідно до якої
позивач, крім вимоги про спонукання відповідача укласти з позивачем договір
оренди, вказав вимогу про визнання недійсним з моменту укладення договору
оренди частини нежилого приміщення №10-07 від 20.11.2006р., укладеного  між ТОВ “ВС” та ТОВ “Українські ювеліри”.
Ухвалою суду від 21.02.2007р. заява позивача про доповнення позовних вимог
судом не прийнята, оскільки суперечила ст.ст.22,58 ГПК України та
роз'яснено  право позивача заявити позов
про визнання недійсним договору, укладеного відповідачем з третьою особою, в
окремому провадженні.

Крім того, у судовому засіданні
29.03.2007р. позивач надав письмові пояснення, відповідно до яких просить
врахувати при прийнятті рішення, зокрема, наступне. Пункт 11.1 договору не
пов'язує  право орендаря на укладення
договору на новий строк із настанням певних обставин (таких як наявність чи
відсутність наміру орендодавця надати об'єкт
оренди у користування іншим особам). Єдиною умовою для реалізації права
орендаря, погодженого сторонами у цьому пункті договору, є виявлення орендарем
ініціативи щодо переукладення договору у встановлений договором строк. Договір
не передбачає можливості і підстав для відмови орендодавцем орендарю в
укладенні договору на новий строк при дотриманні умов п.11.1 договору.
Відповідно до ч.2,3 ст.6 ЦК України
сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами
цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.
Сторони можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний розсуд. При укладенні договору сторони не
були пов'язані  прямим приписом
законодавства щодо встановлення порядку переукладення договору на новий строк,
з суті зобов'язань  між сторонами і
змісту законодавства для сторін також не випливає обов'язковість  і виключність положень ст.777 ЦК
України.  Відповідно до ст.ст.6,627 ЦК
України сторони врегулювали відносини на власний розсуд і включили до договору
пункт 11.1, який, на відміну від права, передбаченого ч.1 ст.777 ЦК України,
встановлює не переважне перед іншими особами право орендаря на укладення
договору оренди на новий строк, а безумовне право орендаря на переукладення
договору за наявності у нього відповідного бажання. Право передання майна у
найм належить власнику цього майна (ст.761 ЦК України.). Частинами 2.3 ст.13,
ст.319 ЦК України право власника на реалізацію своїх прав розпорядження і
управління майном, зокрема, права передати майно в найм обмежено: з одного боку
-правами необмеженого кола осіб, з іншого боку -переважними правами орендаря
(наймача). Під час реалізації своїх прав власника відповідач своєю відмовою від
укладення із позивачем договору на новий строк припустився порушення умов
договору (п.11.1), ст.ст.13,319 ЦК України, і умисно вчинив дії, спрямовані на
порушення прав позивача та на завдання тим самим шкоди майновим інтересам
позивача.

Відповідач проти задоволення позову
заперечив, мотивуючи наступним.1) ТОВ “ВС” є власником нежилого приміщення,
розташованого за адресою: м.Запоріжжя, бульвар Центральний, б.4. Відповідно до
статуту одним із видів діяльності, гарантовану ст.ст.42,43,44 ГК України, є
здача в найм (оренду) власних нежилих приміщень.  Згідно з договором оренди НОМЕР_3 від
05.12.2005р., укладеного між позивачем та відповідачем, ТОВ “ВС” повністю виконало
свої зобов'язання, передав по акту-приймання в оренду частину нежилого
приміщення площею 26,10 кв.м., строк дії договору -до 24.00 год. 31 березня
2006р. Додатковою угодою від 10.02.2006р. строк дії договору встановлено до
31.12.2006р. включно, при цьому з 01.04.2006р. було змінено розташування і
площу відділу на площу 19,6 кв.м. Посилаючись на ст.ст.626, 627, 631 ЦК
України, ст.291 ГК України, п.11.2 договору, відповідач вважає, що договір
оренди НОМЕР_3 від 05.12.2005р. припинив свою дію 31.12.2006р. по закінченню
строку дії, і відповідно до п.8.1 договору
позивач повинен повернути приміщення протягом 3-х днів з моменту
закінчення строку дії. 2) Пунктом 4 договору сторони встановили лише порядок
звернення  орендаря до орендодавця у
випадку використання свого переважного права, встановленого ст.777 ЦК України,
а не право на укладення його на тих же самих умовах з визначенням нового
строку. При переважному праві мова йде про укладення нового договору найму
(можливо -з новими умовами), а поновлення договору означає продовження старого
договору найму на той же строк і на тих же умовах. 3) Листом НОМЕР_6 позивач
був попереджений про те, що після закінчення строку дії договору він
переукладатися на новий строк не буде. У відповідь на цей лист позивач листами
від 22.11.2006р., 23.11.2006р. надав заяву про переукладення договору на
попередніх умовах на новий строк, при цьому заявив, що згоден одночасно
розглянути пропозиції відносно зміни територіального розташування орендуємої
площі у тому ж торговому комплексі. У подальшому листуванням між сторонами
позивач відмовився від пропозиції укласти договір на інше приміщення у тому ж
ТК “Центральний” загальною площею 42,70 кв.м., розмір орендної плати 9052,40
грн. Відповідач попереджав позивача про те, що приміщення, яке орендувалось
позивачем, буде використовуватися відповідачем у власній господарській
діяльності, і після закінчення строку дії договору на цій площі будуть
проводитись ремонтні роботи. До цього часу позивач приміщення не звільнив, що
може привести до спричинення відповідачу збитків.4) Ненадання проекту договору
відповідачем позивачу, рівно як і відмову в розгляді проекту позивача,
обумовлені бажанням відповідача використовувати частину приміщення розміром
19,6 кв.м. у власних цілях. Відповідач договір оренди площею 19,6 кв.м. з іншою
особою не укладав. 5) На момент подачі позову позивач не отримав відповіді на
свій проект взагалі. Однак це не порушило його права, так як ч.3 ст.181 ГК
України передбачений двадцятиденний строк розгляду проекту договору. Цей строк
повинен був сплинути тільки 24.01.2007р. і тому 10.01.2007р. позивач не міг
знати, що договір з ним не буде укладений, а тому не міг стверджувати про
порушення його прав. 6) Відповідачем подано до господарського суду позовну
заяву про усунення перешод в користуванні майном, звільненні орендуємого
приміщення у зв'язку  з закінченням
строку дії договору оренди, стягнення штрафних санкцій у розмірі 1108,45 грн. У
доповненні до відзиву, отриманому судом 13.02.2007р., відповідач зазначив, що
Товариством було прийнято рішення про створення спеціального відділу, який
повинен займатися відбором персоналу, соціальною роботою, рекламою,
маркетинговими дослідженнями, ціновою політикою, моніторингом ринку і
конкурентів. Для вивчення можливості роботи відділу на цей час проходять
практику студенти ГУ “ЗІГМУ”. Місце розташування площі, яка орендувалась
позивачем, стосовно всього торгового комплексу найбільш оптимально для
розташування вказаного відділу, також немає площі для проведення семінарських
та тренінгових занять. Просить відмовити у позові у повному обсязі

Третя особа у судове засідання не
з'явилась, однак направила витребувані судом документа та просить розглянути
справу без її участі. У письмовому поясненні по справі зазначила наступне. Між
ТОВ “ВС” та ТОВ “Українські ювеліри” 20.11.2006р. укладено договір оренди
частини приміщення за №10-07, згідно з умов якого орендодавець передає, а
орендар приймає у тимчасове платне користування частину нежилого приміщення,
відповідно до викопіювання (додаток №1) загальною площею 61,20 кв.м. за
адресою: м.Запоріжжя, бул. Центральний,4. Згідно з викопіюванням, які є
невід'ємними частинами до договору та підписані сторонами одночасно, а саме
20.11.2006р., надане приміщення складалося з двох частин: площею 12,6 кв.м. у
третьому залі ТК “Центральний”, площею 48,6 кв.м. у п'ятому  залі цього комплексу. Укладений між ТОВ “ВС”
та ТОВ “Українські ювеліри” договір жодним чином не порушує прав позивача по
справі.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи,  суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до свідоцтва №515 від
15.03.2000р., виданого Запорізькою міською радою, Товариство з обмеженою
відповідальністю “ВС” є власником 91/100 частини приміщення ХШ, літ.А-9, яке
розташоване в м.Запоріжжі, бульвар Центральний, 4.

05.12.2005р. між ТОВ “ВС”
(орендодавець, відповідач) та приватним підприємцем ОСОБА_1 (орендар, позивач)
був укладений договір НОМЕР_3 оренди частини нежилого приміщення, згідно з яким
орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування
(оренду) частину нежилого приміщення, згідно з викопіровкою (додаток №1), яке
знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, бульвар Центральний,4, загальною площею
26,1 кв.м. (п.1.1).

Згідно з п.3.1 договору приміщення
здається в оренду на 89 днів, рахуючи з 00 год. 02.01.2006р. до 24.00 год.
31.03.2006р.

Розмір орендної плати (2819 грн. за
перший  місяць, у т.ч. ПДВ) та порядок її
внесення встановлено у розділі 4 договору.

Розділом 11 договору встановлений
порядок розірвання, зміни і доповнення договору. Відповідно до п.11.1 для
переукладення договору оренди на новий строк, орендар повинен за 30 днів до
спливу  строку дії договору у письмовому
вигляді звернутися до орендодавця з відповідною заявою. У іншому випадку він
втрачає право на переукладення договору. Договір вважається розірваним по
закінченню строку дії договору. Пунктом 11.2 (припинення договору) передбачено,
що дія договору припиняється при настанні таких обов'язкових факторів: смерть
фізичної особи; ліквідація юридичної особи -орендодавця; відчуження
орендодавцем приміщення.

10.02.2006р. між сторонами укладено
додаткову угоду до договору НОМЕР_3 від 05.12.2005р., відповідно до якої
змінено предмет договору (п.1.1.) та визначено, що в оренду передано частину
нежилого приміщення згідно з викопіровкою загальною площею 19,6 кв.м..
Викладено в новій редакції п.3.1, згідно з яким приміщення здається в оренду
строком на 364 дні, рахуючи з 00 год. 02.01.2006р. до 24.00 год. 31 12.2006р.

Додаток №1 до договору
(викопіровка) підписано сторонами, скріплено печатками.

16.11.2006р. приватний підприємець
ОСОБА_1 звернулась до ТОВ “ВС” з заявою, отриманою відповідачем цього ж дня
(вх.НОМЕР_4), згідно з якою відповідно до п.11.1 договору оренди, ст.777 ЦК
України просила переукласти договір оренди частини нежилого приміщення на новий
строк. Одночасно повідомила про готовність розглянути пропозиції стосовно умов
оренди, зокрема, про збільшення орендуємої площі, її територіального
розташування в тому ж торговому комплексі, а також розмірі орендної плати. Аналогічна
заява направлена позивачем 22.11.2006р.

Листом НОМЕР_7 ТОВ “ВС” повідомило,
що може запропонувати в оренду частину нежилого приміщення, розташовану в ТК
“Центральний” (згідно з викопіровкою) загальною площею 42,70 кв.м. Розмір
орендної плати на 2007р. буде складати 9052,40 грн. за перший місяць оренди.
Прохало повідомити про прийняте рішення до 07.12.2006р.

У відповідь на зазначений лист ПП
ОСОБА_1 повідомила, що пропозиція відповідача суттєво міняє умови укладеного
договору оренди, фактично є новою пропозицією укладення нового договору
стосовно іншого об'єкта. Оскільки відсутня необхідна інформація (суттєві
умови), розглянути пропозиції немає можливості.

04.01.2007р. позивач направив
відповідачу проект договору оренди приміщення НОМЕР_1 на новий строк.

10.01.2007р. позивач звернувся до
господарського суду з позовом, який є предметом даного розгляду,   про спонукання відповідача укласти з
позивачем  договір оренди частини нежитлового
приміщення загальною площею 19,6 кв.м., розташованого в торговому центрі
“Центральний” за адресою: м.Запоріжжя, бульвар Центральний, будинок 4, на
умовах згідно з запропонованого позивачем проекту договору оренди НОМЕР_1 та
викопіровки, що є додатком №1 до проекту договору.

Проаналізувавши норми чинного
законодавства, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, суд
вважає, що позовні вимоги
задоволенню  не підлягають на
наступних підставах.

Відповідно до ст.19 Конституції
України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких
ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з ст.ст. 15,16 ЦК України
кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Має право звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання
правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення
становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в
натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними
рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу  місцевого самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом,
що встановлений  договором або законом.

Приписами ст.ст. 12,13,14 ЦК України
встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у
межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні
обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Позивачем заявлено позов про спонукання
відповідача укласти з позивачем  договір
оренди частини нежитлового приміщення загальною площею 19,6 кв.м.,
розташованого в торговому центрі “Центральний” за адресою: м.Запоріжжя, бульвар
Центральний, будинок 4, на умовах згідно з запропонованого позивачем проекту
договору оренди НОМЕР_1 та викопіровки, що є додатком №1 до проекту договору.

Згідно з ч.2 ст.649 ГК України, на
яку посилається позивач, розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні
договору не на підставі правового акта органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, можуть бути
вирішенні судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом.

Із матеріалів справи слідує, що
правовідносини сторін були врегульовані договором оренди (найму), який укладено
до 31.12.2006р. І згідно з п.14.2 договору сторони домовились, що вони
керуються положеннями Цивільного та Господарського кодексів України, і не
застосовують положення Закону України “Про оренду державного і комунального
майна”.

Відповідно до ст.11 ЦК  України договір є однією із підстав
виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з  ч.2 ст.291 ГК України договір оренди
припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч.1 ст.285 ГК України
орендар має переважне право перед іншими суб'єктами  господарювання на продовження строку дії
договору оренди.

Статтею 777 ЦК України, яка вказана
як правова підстава позову, передбачено, що наймач, який належно виконує свої
обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право
перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який
має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий
строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору
найму у строк, встановлений договором. А якщо він не встановлений договором, -
в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за
домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов
договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Пунктом 11.1 договору  оренди частини нежилого приміщення НОМЕР_3
від 05.12.2005р. сторони встановили передбачений ст. 777 ЦК України строк, у
який наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення
договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця -30
днів. Із змісту п.11.1 договору не слідує, як вважає позивач, безумовне право
орендаря на переукладення договору за наявності у нього відповідного бажання
навіть при відсутності наміру орендодавця надати об'єкт  оренди у користування іншим особам Зазначений
пункт міститься у розділі 11 договору оренди, який встановлює порядок
розірвання, зміни і доповнення договору, а не права і обов'язки орендаря,
встановлені у розділі 6 договору.

Статтями 316, 317, 319  ЦК України передбачено, що правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння,
користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ст. 4 Закону України “Про
власність” також  встановлено, що власник
на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається своїм майном.

Таким чином, передача майна в оренду
є правом  власника, як орендодавця, а не
його обов'язком. У разі, якщо власник не бажає передавати об'єкт в оренду,
немає підстав спонукати його до укладення договору .

Із матеріалів справи слідує, що
відповідач, як власник нерухомого майна, що підтверджується свідоцтвом №515 на
право власності, на час розгляду спору не має наміру здавати в оренду будь-якій
особі частину свого майна, яка була об'єктом оренди по договору оренди НОМЕР_3,
укладеного з позивачем, а має намір використовувати об'єкт оренди за власними
потребами. Зазначений факт встановлений, зокрема, на підставі пояснення
відповідача, листа НОМЕР_8, та інш. доказів.
Із договору оренди нежилого приміщення №10-07 від 20.11.2006р. і
викопіровки до нього, укладеного відповідачем з третьою особою -ТОВ “Українські
ювеліри”, не вбачається, що предметом цього договору є передача в оренду третій
особі саме тієї частини нежилого приміщення, яка перебувала в оренді у
позивача.

На наведених вище підставах, суд не
бере до уваги посилання позивача  на інші
норми права та  письмові докази, зокрема,
листування, наведені в позовній заяві,
письмових поясненнях та в судовому засіданні. Ствердження позивача, що
він на протязі договору оренди добросовісно виконував умови договору, що не
заперечено відповідачем, не впливає на висновки суду на наведених вище
підставах.

Крім того, оскільки позовна вимога
сформульована як вимога спонукати укласти договір оренди на умовах згідно з
запропонованого позивачем проекту договору, то суд також зауважує, що позивачем
не дотриманий загальний порядок укладення договору, встановлений  ст.181 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.179 цього Кодексу
укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він
заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта
господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка
закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів
господарювання чи органів державної влади або органів місцевого  самоврядування. Господарські договори
укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно- правовими актами
щодо окремих видів договорів.

Згідно з ст.181 ГК України проект
договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект
договору  викладено як єдиний документ,
він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект
договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог
частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні
або надсилає  відповідь на лист,
факсограму у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності
заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору,
складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний
строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з
підписаним договором.

Укладення господарських договорів за
рішенням суду регулюється ст. 187 Господарського  кодексу України, відповідно до якої судом
розглядаються спори, що виникають при укладанні господарських договорів
за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на
підставі закону та в інших випадках, встановлених законом.

Із аналізу перелічених  норм законодавства слідує, що обов'язковою
умовою  щодо спонукання в судовому
порядку укласти господарський договір є, зокрема, обов'язковість для сторін
укладення договору, спір між сторонами щодо умов договору, тобто відмова
сторони від укладення від договору на умовах, запропонованих іншою стороною, чи
частиною із них. При цьому законодавець передбачив строк для розгляду проекту
договору іншою стороною -20 днів.

Як вбачається із матеріалів
справи,  04.01.2007р. із супровідним
листом позивач направив відповідачу для підписання проект договору оренди
приміщення площею 19,6 кв.м. на 2007р., при цьому вказана вимога підписати,
скріпити печаткою і  негайно повернути на
адресу позивача. А вже 10.01.2007р. позивач, не дочекавшись двадцяти днів, не
отримавши відповіді  про відмову в
укладенні договору, звернувся до суду.

Таким чином, суд вважає, що вимоги
позивача  є необґрунтованими і не
доведеними, тому у задоволенні позову з підстав, які викладені в позовній
заяві,  відмовляється повністю. На  час розгляду даної справи відсутні
підстави  для спонукання відповідача  до укладення договору оренди на  умовах згідно з запропонованого позивачем
проекту договору оренди НОМЕР_1

Згідно з ст. 49 ГПК України судові
витрати  покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 68, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні  позовних вимог відмовити повністю.

Суддя
Л.П.Гандюкова

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення
оформлено і підписано у повному обсязі
03. 05. 2007р.