ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.04.07 р.                                                                               Справа № 2/71

Суддя господарського суду Донецької області Мартюхіна Н.О.

при секретарі судового засідання Трубачової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Промзовнішсервіс” м. Донецьк

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний завод” м. Макіївка

про: стягнення заборгованості в сумі 12486,55 грн.

за участю

представників сторін:

від позивача: Мозговий А.М. – за довір.

від відповідача: Назаренко К.В. – за довір.

СУТЬ СПОРУ:

У судовому засіданні оголошувалась перерва: з 27.03.2007 р. по 04.04.2007 р.,

з 04.04.2007 р. по 11.04.2007 р.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Промзовнішсервіс”                        м. Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний завод” м. Макіївка про стягнення заборгованості в сумі 12486,55 грн. у тому числі 11775,32 грн. – основна сума заборгованості, 711,23 грн. –  пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем частково не сплачена сума поставленого товару по договору від 12.09.2006 р. відповідно специфікації № 1 від 12.09.2006 р.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що у позивача є заборгованість перед ВАТ “Макіївський металургійний завод” в розмірі 11389,97 грн. з відшкодуванню витрат за простій та переадресацію вагонів, яка визнана листами № 1230/08 від 06.12.2006 р. та № 17/18 від 17.01.2007 р. У зв’язку з цим, відповідачем було направлено позивачу протокол заліку взаємних однорідних вимог від 28.02.2007 р. на суму 11389,97 грн., відповідачем була подана позивачу для підписання мирова угода, також позивачем було запропоновано відповідачу провести залік однорідних вимог на суму 11389,97 грн., різниця у 385,35 грн. була сплачена на рахунок позивача платіжним дорученням № 6371 від 22.03.2007 р., відповідач посилається на ст. 601 ЦК України на підставі якої залік зустрічних однорідних вимог може бути здійснено за заявою однієї із сторін, таким чином зобов”язання ВАТ “Макіївський металургійний завод” перед ТОВ “Промзовнішсервіс” на суму 11389,97 грн. припиняються заліком.

10.04.2007 р. позивачем надані заперечення на візив, в яких він зазначає, що відповідачем у листопаді 2006 р. не принято пропозицію позивача, що до проведення заліку, так як воно не є однорідним. В зв’язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, що виникла за конкретним договором № 12/175606 від 12.09.2006 р., інші угоди та вимоги віповідача що не стосуються цього договору не можуть бути та не повинні прийматися до уваги.

18.04.2007 р. відповідач надав суду доповнення до візиву в якому зазначає, що відповідно до рахунку – фактури від 15.09.2006 р. № 9/1, накладної від 15.09.2006 р. № 9/1 та листа ТОВ “Промзовнішсервіс” від 20.09.2006 р. № 20/09/08 поставка вугілля марки АО 25-50 мм у вагоні № 67160226 (залізнична накладна № 48580764) на адресу ЗАТ “ММЗ” здійснювалася на підставі листа ТОВ “Промзовнішсервіс” від 11.08.2006 р. № 719/009, а не на підставі договору від 12.09.2006 р. № 12/1756/06, як вказано у позовній заяві. Згідно інформації, викладеної у листі від 20.09.2006 р. № 20/09/08, на момент здійснення вказаної поставки договір між ЗАТ “ММЗ” та ТОВ “Промзовнішсервіс” не існував, а поставка вугілля у вагоні № 67160226 здійснювалась у якості пробної партії для визначення можливості укладення договору між ЗАТ “ММЗ” та ТОВ “Промзовнішсервіс”. Таким чином, у позовній заяві позивачем невірно вказані підстави виникнення господарських зобов’язань між ЗАТ “ММЗ” та ТОВ “Промзовнішсервіс”.

18.04.2007 р. Закрите акціонерне товариство “Макіївський металургійний завод” звернувся до господарського суду Донецької області з зустрічним позовом по справі 2/71 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Промзовнішсервіс” м. Донецьк заборгованості в сумі 11389,97 грн. з відшкодуванню витрат за простій та переадресацію вагонів, які виникли на підставі зобов’язань за листами сторін від 10.08.06р. № 82908, від 11.08.06р. № 719009. Ухвалою від 18.04.2007 р. господарський суд залишив зазначену позовну заяву без розгляду на підставі п. 5, 10 ст. 63 ГПК України.

Також, 18.04.07р. позивач звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення справи, у зв’язку із поданням зустрічної позовної заяви. Відповідач таке клопотання заперечив, посилаючись на те, що зустрічний позов не має відношення до даної справи. Судом було розглянуто клопотання, та відхилено, у зв’язку із поверненням без розгляду зустрічної позовної заяви.

24.04.2007 р. позивач надав клопотання яким просить стягнути з відповідача суму боргу, пені та судових витрат та зазначає те, що відповідач навмисно приводить факт отримання вугілля без договірних відносин, щоб уникнути відповідальності за незаконне користування кредитом отриманим від позивача. Також, позивач у цьому клопотанні наводить доводи, за якими він вважає, що поставка вугілля в вагоні № 67160226 по залізничною накладною № 48580764 була здійснена саме на підставі договору, а ні на умовах, викладених в листі від 11.08.06р. № 719009.

В поясненнях від 27.04.2007 р. відповідач також зазначає, що ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, який підлягає укладенню у письмовій формі вважається укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно о листа узгодження ЗАТ “ММЗ” договір від 12.09.2006 р. № 12/1756/06 був оформлений з боку ЗАТ “ММЗ” лише 08.11.2006 р. Таким чином, на момент здійснення позивачем на адресу відповідача поставки вугілля у вагоні № 67160336 договір від 12.09.2006 р. № 12/1756/06 між сторонами укладений не був. З урахуванням зазначеного, поставка товару 15.09.2006 р., могла бути здійснена лише на підставі листа від 11.08.2006 р. № 719/009, як вказано у первісній документації, а не на підставі договору від 12.09.2006 р. № 12/1756/06, як стверджує позивач. Також посилання позивача на реєстр передачі документів не є обґрунтованим, оскільки даний реєстр не підписаний уповноваженими особами та не скріплений печатками сторін, тому не може змінювати підставу виникнення господарських зобов’язань між сторонами та не має юридичної сили. Даний документ підтверджує лише факт отримання ЗАТ “ММЗ” певного пакету документів, а не свідчить про дату укладення договору від 12.09.2006 р. № 12/1756/06.

На підставі вищевикладеного, з огляду на достатність представлених матеріалів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Починаючи із червня 2006 року між сторонами існує двостороннє листування, зміст якого свідчить про наявність намірів обох сторін на здійснення господарських операцій з постачання вугілля.

Зокрема, 10.08.06р. позивач звернувся до відповідача з листом № 829/08, в якому зазначає про готовність поставити у серпні 2006р. пробну партію вугілля марки АО 25-50мм у кількості 2-х вагонів за ціною 430 грн. з ПДВ за одну тону, залізничний тариф сплачується окремо. Якісні характеристики на вугілля, що поставляється, наводить таке: зміст золи % – розрахункове – 7,4, граничний – 10; відповідно: зміст влаги – 4,4 та 5,5; зміст сіри - -----, 1,8; масова доля кусків - ----, 12,0%. Для відвантаження даної партії вугілля, позивач просив направити лист-заявку для цього.

Листом від 11.08.06р. № 719/009, наданим у відповідь на вищезазначене, відповідач узгодив постачання пробної партії вугілля у кількості, за характеристиками, розрахунковими показниками якості, ціною, запропонованого позивачем. При цьому, відповідачем, цим листом передбачений порядок приймання вугілля за якістю, покладений обов’язок відшкодування витрат з простою та переадресацію вагонів на постачальника в разі невідповідності вугілля заявленим показникам якості, супровідна документація на вугілля (право власності та сертифікат якості виробника вугілля), реквізити відвантаження. Крім того, у листі зазначено, що у разі відповідності пробної партії вугілля якісним вимогам, ЗАТ “ММЗ” будуть мати бажання укласти договір з позивачем на постачання вугілля марки АО 25-50 мм.

12.09.06р. між сторонами був укладений договір поставки № 12175606,  предметом якого є постачання позивачем вугілля антрациту горіх концентрат АО, розмір кусків 25-50 мм.

Загальна сума договору складає, відповідно до п. 4.2, 1290000 грн.

Відповідно до специфікації № 1 від 12.09.06р. сторонами обумовлено кількість поставки вугілля – 70 тон, ціна за 1 тону без ПДВ – 358,33 грн., загальна вартість поставки з ПДВ 30099,72 грн., строк поставки – вересень 2006р.; умови сплати – на протязі 20 банківських днів з моменту постачання після виставлення рахунку. Якісні характеристики вугілля, що поставляється за договором, повинні відповідати: граничні: зола – до 10%, влага – 5,5%, сера – 1,8%, літучі – 3%, масова доля кусків – не більш ніж 12%. Розрахункові показники складають: зола – 7,3%, влага – 4,4%.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачем було поставлено на адресу відповідача чотири вагони вугілля.

Зокрема, 15.09.06р. було поставлено у вагоні № 67160226 за залізничною накладною № 48580764 вугілля марки АО (25-50) у кількості 70 тон за ціною 358,33 грн. за тону на загальну суму 31075,32 грн. з відшкодуванням залізничного тарифу. Постачання даного вагону та отримання його відповідачем підтверджується наявними накладною № 91 від 15.09.06р., податковою накладною № 373 від 15.09.06р., рахунком-фактурою № 91 від 15.09.06р., посвідченням якості № 23 від 15.09.06р., листами про власність ПП “Арагон” та ТОВ “Вугіллясервіс” від 15.09.06р.

На підставі виставленого рахунку-фактури, відповідач частково розрахувався за отримане вугілля на загальну суму 19685,55 грн., що підтверджується банківськими виписками позивача та платіжним дорученням відповідача № 6371 від 22.03.07р., що містяться в матеріалах справи.

25.09.06р. позивачем були поставлені два вагони з вугіллям марки АО (25-50) №№ 67920272, 65759680 за залізничними накладними №№ 48580817, 48580813 у кількості відповідно 71 тн та 68,9 тн.

04.10.06р. був поставлений один вагон вугілля тієї ж марки № 67897819 за накладною № 48587622 у кількості 69 тн.

Зазначені три вагони не були прийняті відповідачем за якісними показниками, про що свідчіть акти приймання по якості від 26.09.06р. № 86 та від 06.10.06р. № 92, аналіз відбору антрациту хім. лабораторії ЗАТ “ММЗ”, вагонний лист та звіти інспекції ТОВ “Інспекторейт Україна” – незалежної лабораторії з технічного аналізу проб змісту влаги, сіри, зольності, долучені відповідачем до матеріалів справи.

Зазначені вагони були переадресовані позивачем за іншими реквізитами на підставі їх листів із зобов’язанням про відшкодування пов’язаних з цим витрат відповідачеві.

Вимоги позивача про стягнення заборгованості за поставлене вугілля в сумі 11775,32 грн. та пені в сумі 711,23 грн., не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках передбачених ст. 5 цього кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підставою позову визнаються фактичні обставини, на яких позивач ґрунтує свою вимогу та докази, якими позивач стверджує позов, зокрема, факти матеріально-правового характеру, їх виникнення, зміну, припинення.

Предмет і підстава позову сприяють з’ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов’язку.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом позову є вимога позивача про стягнення заборгованості та пені за поставлене вугілля у сумі 12486,55 грн. Підставою даного позову є невиконання відповідачем зобов’язання з оплати отриманого вугілля за договором поставки від 12.09.06р. № 12/1756/06.

Як на докази постачання вугілля на підставі вказаного договору та на порушення відповідачем зобов’язань за договором по сплаті за отримане вугілля, позивач надає суду та посилається на накладну № 91 від 15.09.06р., податкову накладною № 373 від 15.09.06р., рахунок-фактуру № 91 від 15.09.06р., посвідчення якості № 23 від 15.09.06р., листи про власність ПП “Арагон” та ТОВ “Вугіллясервіс” від 15.09.06р., банківські виписки від 15.09.06р. та від 01.12.06р.

Відповідач, одночасно посилаючись на ті ж самі документи, вказує на те, що зазначені документи підтверджують здійснення господарських операцій з позивачем у виконання зобов’язань, що виникли на підставі листа від 11.08.06р. № 719009.

Дослідивши у судових засіданнях вищевказані надані оригінали екземплярів документів позивачем та відповідачем та належним чином завірені копії цих документів, що були надані з боку обох сторін, суд дійшов висновку, що надані позивачем в обгрунтування своїх вимог, податкова накладна № 373 від 15.09.06р. та рахунок-фактура № 91 від 15.09.06р., відрізняються за змістом від тих же самих документів, що надавались відповідачу та знаходяться у нього.

Так, із змісту накладної від 15.09.06р. № 9/1 видно, що постачання вугілля у вагоні № 67160226 за залізничною накладною № 48580764 відбувалось саме на підставі листу № 719009 від 11.08.06р.

Також, як вказувалось, позивачем виписувалась податкова накладна № 373 від 15.09.06р., копія якої, що знаходяться у позивача, надана до матеріалів справи та відповідно до якої у позивача виникли податкові зобов’язання з податку на додану вартість. При цьому, підставою здійснення поставки товарів вказано – договір купівлі-продажу.

Разом з цим, оригінал цієї податкової накладної, відповідно до вимог ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” переданий відповідачу, як покупцю, який відповідно включив до складу податкового кредиту у відповідному податковому періоді 2006 року суми з податку на додану вартість, містить інше посилання на умову виникнення податкових зобов’язань, а саме, договір купівлі-продажу згідно рахунку-фактури № 91 від 15.09.06р.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум податків сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу).

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

У п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про ПДВ» закріплено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов’язань продавця у двох примірниках, оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається в продавця товарів (робіт, послуг). При цьому, податкова накладна виступає як звітний податковий документ і одночасно розрахунковий документ.

Підпунктом 7.4.5. пункту  7.4 статті 7 Закону “Про ПДВ” забороняється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

З наданого позивачем рахунку-фактури від 15.09.06р. № 91 вбачається, що підставою для сплати за ним є договір № 12175606 від 12.09.06р. Лист № 719009.

Проте, відповідачем наданий наявний в нього оригінал рахунку-фактури той же дати та номеру, з підставою для сплати – лист № 719009 від 11.08.06р. До того ж, відповідачем саме цей рахунок-фактура був частково сплачений, про що свідчить призначення платежу у платіжних документах.

Вищевказані документи за своїм змістом та формою є первинними обліковими документами, які фіксують факти здійснення господарських операцій позивачем на користь відповідача з постачання вугілля на загальну суму 31075,32 грн. У відповідності до вимог ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, мають усі обов’язкові реквізити первинних документів та є підставою для здійснення господарських операцій та бухгалтерського, податкового обліку.

З огляду на вказані вимоги законодавства та наявні в матеріалах справи первинні та податкові документи, суд вважає поставка вугілля позивачем та часткова сплата відповідачем фіксує здійснення цих операцій саме на підставі листа № 719009 від 11.08.06р., а ні на підставі договору поставки № 12175606 від 12.09.06р. Оскільки, жодний первинний документ з постачання цього вугілля не має посилання на такий договір.

Крім того, суд зауважує позивачу, що надання документів іншого змісту у підтвердження своїх позовних вимог, є зловживанням своїми процесуальними правами. Оскільки, посилання позивача на надані ним документи не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

В силу викладених фактичних обставин та на підставі приписів ст.ст. 11, 202, 208, 212, 509, 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України суд вважає безпідставними заперечення позивача щодо неможливості існування зобов’язальних відносин між сторонами без наявності договору. Тобто, постачання товару без договору не позбавляє позивача права звернутися з вимогою до відповідача про сплату за поставлене вугілля з інших підстав.

Також, не беруться до уваги посилання позивача на різницю у якісних показниках вугілля та виробника за договором та листом від 11.08.06р. № 719009. Поставлене вугілля суттєво не відрізняється від показників, передбачених у листі. Зокрема, позивач приводить норми, що встановлені тех.умовами (граничні показники) для даної марки вугілля, а за результатами хім. аналізу № 446, які також визначені у посвідченні про якість № 23 від 15.09.06р., якісна характеристика вугілля повністю відповідає передбаченій у листі від 11.08.06р. № 719009. До того ж, договором від 12.09.06р., на якій посилається позивач, передбачена система знижок на ціну вугілля в разі постачання вугілля з гіршими характеристиками. Що стосується виробника, то позивач у будь-якому разі безпідставно посилається на постачання вугілля саме за договором, оскільки такий виробник як Во “Торезанрацит” не визначений договором.

Крім того, не беруться посилання позивача на те, що відповідач у листах та претензіях з відшкодування витрат за простій та переадресацію вагонів визнає постачання спірного вугілля саме за договором. Такі листи не стосуються спірного вагону, та не є первинними документами, які можуть бути підставою для здійснення господарських операцій. Також, як встановлено судом із пояснень сторін у судовому засіданні, які відповідно до ст. 32 ГПК України, є доказами, такі посилання на договір були зроблені відповідачем внаслідок помилкового розуміння особами, невідповідальними за ведення бухгалтерського та податкового обліку на підприємстві.

З пояснень відповідача встановлено, що постачання даного вугілля було пробним, тому не могло бути на підставі договору. При цьому, позивачем було поставлено лише один пробний вагон, а ні два, як передбачалось у листі від 11.08.06р. № 719009. Наявність укладеного договору поставки від 12.09.06р. № 12175606 відповідачем не заперечується та підтверджуються свої зобов’язання за ним.

Судом було двічі роз’яснено зміст ст. 22  Господарського процесуального кодексу України, під час судових засідань, що відбулись 27.03.06р. та 27.04.06р. Проте, позивач не скористався своїми процесуальними правами стосовно зміни або доповнення підстав позову, які означають зміну обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача.

У зв’язку з вищевикладеним, та на підставі норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, ст. 7 Закону України “Про порядок на додану вартість”,  ст. ст. 22, 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарським процесуальним кодексом України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю “Промзовнішсервіс” м. Донецьк до Відкритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний завод” м. Макіївка про стягнення заборгованості в сумі 12486,55 грн. – відмовити.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення суду може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дні набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписаний 03.05.2007 р.

Суддя