ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

03.04.07р.

Справа № А38/117-07

За позовом  Прокурора Дзержинського району м.Кривого Рогу в інтересах держави в особі Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м.Кривому Розі, м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

до  В-1 Приватного підприємства "Контакт Плюс", м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

В-2 Приватного підприємства "Омега-Центр", м.Кіровоград

про визнання угоди недійсною

Суддя  Бишевська Н. А. Секретар судового засідання  А.О. Бикова

Представники сторін:

Від позивача:   Колпакова Т.В. дор.№89/10/100, Соколов В.В. дор.№4351/10 від 28.02.07р.;

Від відповідача-1: Іщенко Л.М. дор. №01 від 06.03.07р.;

Від відповідача-2: представник не з’явився.

Від прокурора: Овчар Т.В. посв.№173

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено  позов  Прокурором Дзержинського району м. Кривого Рогу в інтересах держави в особі Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області до  Приватного підприємства "Контакт Плюс", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області та Приватного підприємства "Омега-Центр", м. Кіровоград про визнання угоди недійсною.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з боку відповідача-2 угода була укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, направлена на приховування від оподаткування прибутків, і повинна бути визнана недійсною на підставі ст.208 ГК України. Зокрема, установчі документи приватного підприємства «Омега-Центр»рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 13.06.06р. визнані недійсними, підприємство засноване на фіктивну особу, не знаходиться за адресою реєстрації.

Представник відповідача-1 у запереченнях на позов вказав на відсутність наданих доказів щодо наявності у сторін умислу на укладення протиправної угоди, визнання в судовому порядку недійсними установчих документів відповідача-2 не є підставою для визнання угоди недійсною, як укладену з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства, а сам факт укладання з особою, у якої скасовано державну реєстрацію ще не свідчить про наявність умислу на укладення саме угоди з метою ухилення від сплати податків. Крім того, представник відповідача-1 вказав на ст.13 Закону України «Про державну податкову службу».

Відповідач-2 явку представника в судове засідання не забезпечив, відзив на позов та витребувані судом документи не надав; до суду повернувся конверт з позначкою про те, що дане підприємство не знаходиться за вказаною адресою.

Відповідно до ст. 160 КАС України  в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача,  господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Південної МДПІ у м.Кривому Розі встановлено факт укладання Відповідачами договору купівлі продажу №2 від 04.08.04р. на загальну суму 1304703,48 грн., у т.ч. ПДВ –217450,58 грн.

Відповідно до умов договору, ПП «Омега-Центр», м.Кіровоград зобов’язується передати, а ПП «Контакт Плюс»прийняти та оплатити труби стальної електрозварювальної у кількості 600 т.

Згідно п.2.1 договору, вартість товару постачає мого продавцем складала 1 749 600,00 грн., з розрахунку 2916,00 грн. за одну тону.

Додатковою угодою від 01.09.04р., п .2.1 договору від 04.08.04р. викладено в наступній редакції: з розрахунку 2820 грн. за одну тону.

Додатковою угодою від 01.10.04р., п.1.1 договору від 04.08.04р. викладено в наступній редакції: прийняти та оплатити за 1 тону труби стальної електрозварювальної діаметром 1220 мм за ціною2800,00 грн., за одну тону труби діаметром 1420 мм за ціною 3100,00 грн., за 1 тону труби діаметром 630 мм за ціною 2700,00 грн.

Додатковою угодою від 05.01.05р., укладеною між відповідачами п.1.1 договору від 04.08.04р. викладено в наступній редакції: прийняти та оплатити за 1 тону труби стальної електрозварювальної  прямошовної: діаметром 720 мм за ціною 3432,00 грн.

Згідно специфікації від 10.08.04р., від 01.09.04р, від 04.10.04р., від 05.11.04р., від 06.12.04р., від 05.01.05р. до договору від 04.08.04р. загальна сума договору складає 1 304 705,48 грн. у т.ч. ПДВ 217 450,58 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 13.06.06р. визнано недійсними установчі документи Приватного підприємства «Омега-Центр»та Свідоцтво платника податків на додану вартість з моменту перереєстрації на Полякова Олександра Миколайовича, тобто з 25.12.03р.

Судом встановлено, що Реєстраційною палатою Виконавчого комітету Кіровоградської міської Ради зареєстровано Приватне підприємство «Омега-Центр», про що зроблено запис від 24.07.2000р. у Журналі обліку реєстраційних справ за №07183-ПП-1. 25.15.03р. відбулася перереєстрація вказаного підприємства, в частині  зміни місцезнаходження її засновника.

Юридичною адресою даного підприємства є м.Кіровоград вул.Менделеєва, 37, кв.2 засновник –Поляков О.М. ПП «Омега-Центр»взято на податковий облік в ДПІ у м.Кіровограді 01.08.2000р. 10.08.02р. зареєстрований податковим органом як платник податку на додану вартість, про що видано свідоцтво.

Перевіркою проведеною УПМ ДПА 11.102005р. встановлено, що вказане підприємство за адресою, вказаною у статутних документах не знаходиться, будь які відомості щодо Юридичної особи ПП «Омега-Центр»нічим не підтверджено. Із пояснень Полякова О.М. відомом, що він перереєстрував приватне підприємство на себе без мети  здійснення в послідуючому підприємницької  діяльності та без мети отримувати  доходи від його діяльності, фінансово-господарською діяльністю не займався і не займається. За реєстрацію на себе відповідних документів йому пообіцяли винагороду. Особисто він не  готував реєстраційні документи  для подачі їх до відповідних органів. Податкову звітність не подавав та не підписував. Особу яка займалася підписом та підготовкою документів компанії не знає.

Рішенням суду встановлено, що Поляков О.М. не мав наміру здійснювати підприємницьку діяльність та створювати підприємство.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Стаття 207 ГК України, на яку посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог, встановлює, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, …, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Ст. 208 ГК України встановлено, що якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства то у  разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

В обґрунтування заявлених вимог ОДПІ посилається на наявність умислу лише у відповідача-2. Наявність умислу на приховування від оподаткування у відповідача-1 позивачем у матеріалах позовної заяви та змін та доповнень до неї, не обґрунтовується та не доводиться.

Вказане судове рішення від 13.06.06р. визнає недійсними установчі документи підприємства та скасовує його державну реєстрацію, проте не встановлює протиправного умислу цього підприємства при укладенні даної угоди.

А сам факт скасування державної реєстрації юридичної особи не тягне автоматичної недійсності усіх угод, укладених такою особою з контрагентами.

Крім того, відповідно до витягу з ЄДРПОУ, датованого 30.11.06р., відповідач-2 –ПП «Омега-Центр» значиться у вказаному Реєстрі.

Відповідно до ч.4 ст.34 Закону України „Про підприємства в Україні” підприємство вважається ліквідованим чи реорганізованим з моменту виключення його з ЄДРПОУ.

Згідно з Роз'ясненнями ВАСУ "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними" № 02-5/111 від 12.03.99 р. , вирішуючи   спори   про   визнання   угод   недійсними, господарський  суд  повинен  встановити  наявність тих обставин, з якими   закон   пов'язує   визнання  угод  недійсними  і  настання відповідних  наслідків, що мають значення для правильного вирішення спору.

Для прийняття  рішення  зі  спору необхідно встановлювати,  у чому конкретно полягало завідомо  суперечна  інтересам  держави  і суспільства  мета  укладення  угоди,  якою із сторін і в якій мірі виконано угоду, а також вину сторін у формі умислу. Наявність  умислу у сторін (сторони) угоди означає,  що  вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеної угоди і  суперечність  її мети  інтересам  держави  та  суспільства  і  прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.  Умисел юридичної особи визначається як умисел тієї посадової або іншої фізичної особи, що підписала договір від імені юридичної особи,  маючи на це  належні повноваження.  За відсутності таких повноважень наявність умислу у юридичної  особи  не  може  вважатися  встановленою.

З аналізу ст.234 ЦК України випливає, що для визнання фіктивного правочину недійсним насамперед необхідно встановити фіктивність такого правочину, для чого, в свою чергу, наявними повинні бути вина сторін у формі умислу, яка виражається у відсутності наміру щодо створення правових наслідків при вчиненні спірного правочину.

Фіктивний правочин характеризується такими рисами:

- сторони вчиняють такий правочин  лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний,

- при вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети.

Крім того, непредставлення звітності та несплата податків відповідно до законодавства не є підставою для визнання угоди недійсною, та не є доказом наявності умислу на протиправність спірної угоди.

Окрім того, згідно матеріалів позовної заяви, позивачем вказано наступне: відповідно до листа ДПІ у м.Кіровограді від 22.11.06р. №2489/7/2603 за період 2003-2005р. та станом на 01.11.06р. сплачено до державного та місцевого бюджетів 1993,64 грн. –що свідчить про частковість сплати підприємством податків та спростовує факт наявності умислу на ухилення від оподаткування на всьому етапі діяльності.

Посилаючись на ст. 207 ГК України, позивач посилається на наявність умислу в діях відповідача-2, однак, відповідно до Ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно –суттєвими умовами договору купівлі продажу є найменування, асортимент товару, що продається і погоджена сторонами договору ціна такого товару.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких  ґрунтуються  її вимоги  та заперечення, крім випадків  встановлених ст. 72  цього Кодексу.  Наведені позивачем доводи   в обґрунтування позовних вимог,  не є  обґрунтованими,  в зв’язку з чим   підстави   для задоволення позову, відсутні.

Наявні в справі докази свідчать насамперед про фіктивність ПП «Омега-Центр», а жодних матеріалів на підтвердження наявності умислу в діях відповідача-2 на приховування доходів від оподаткування позивачем не надано.

Окрім того, спірна угода відповідає вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину та направлений на настання конкретного результату.

Таким чином наведені позивачем доводи в обґрунтування позовних вимог,  не є  обґрунтованими,  в зв’язку з чим   підстави   для задоволення позову, відсутні.

Керуючись ст.ст.161-163, 169,  розділом VІІ Прикінцевих та перехідних положень КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                          Н.А.Бишевська

Постанова  в повному обсязі підписана 24.04.07 р.