СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

03 травня 2007 року

Справа № 2-16/16515-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Омельченко В.А.) від 13.02.2007 по справі № 2-16/16515-2006А

за позовом           Малого підприємства "Детріт" (вул. Титова, буд. 23 А, Сакський район, с. Сизівка, 96520; вул. Полтавська, 3, Саки, 96500)

до           Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим (вул. Курортна, 57, Саки, 96500)

про відміну податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

За результатами невиїзної документальної перевірки податкових декларацій по сплаті за користування надрами для видобування корисних копалин за період  з II кварталу 2003 року по I півріччя  2004 року (акт перевірки від 01.03.2006 №  149), та у процедурі апеляційного узгодження податкового зобов’язання,   податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення, а саме: №  /0 від  01.03.2006; № /1 від 07.04.2006; № /2 від 06.06.2006 про визначення суми податкового зобов’язання  у розмірі 149124,00 грн. і застосування штрафних санкцій у розмірі  7456,20 грн.

Відповідно результатів перевірки, на думку податкового органу, позивачем в порушення вимог п.п. 5.1. п. 5 Інструкції   „Про порядок обчислення та справляння плати  за надрами для видобування корисних копалин”, затвердженої Наказом Мінекобезпеки України, Мінпраці України, ДПА України, Держкомгеології України від 30 грудня 1997 р. № 207/472/51/157, занижено суму податкового зобов’язання  по платі за користування надрами в розмірі 149124,00 грн. за період з II кварталу 2003 року по I півріччя  2004 року.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від  13.02.2007 у справі №2-16/16515-2006А (суддя Омельченко В.А.) позов  задоволено.

При прийнятті постанови, суд першої інстанції виходив із того, що позивач видобуває камінь  будівельний, саме тому застосував понижуючий  коефіцієнт 0,3 до базового нормативу плати за користування надрами для видобування каменя будівельного, тобто у перевіреному періоді, на думку суду, податкове зобов’язання завищено, а підстав для донарахування плати за користування надрами  та застосування штрафних санкцій у податкового органу немає.

Відповідач оскаржує постанову суду першої інстанції у зв’язку з порушенням судом норм матеріального права.

Так, апелянт наполягає на тому, що позивач видобовує камінь пиляний, а  застосування коефіцієнта передбачено  тільки для базового нормативу  встановленого для каменя будівельного, а не до будівельних матеріалів  в цілому, що говорить про помилкове застосування знижуючого коефіцієнту 0,3 до видобуваємого позивачем каменя пиляного.

Крім того,  податковий орган посилається на Закон України „Про Державний бюджет України на 2004 рік”, яким  встановлені базові нормативи плати за користування надрами для видобутку корисних копалин каменя пиляного і каменя будівельного у розмірі 2,0 грн./куб.м, а тому коефіцієнт 0,3, затверджений постановою Кабінету Міністрів  України № 427 від 31.03.2003 р.,  в 2004 році не може застосовуватись, оскільки, як зазначає апелянт,  положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать Закону України „Про Державний бюджет України”.

У доповненнях до апеляційної скарги апелянт зазначає, що  питання справляння плати за користування надрами врегульовані нормами Кодексу про надра, а не податковим законодавством, а тому, на думку відповідача, норми податкового законодавства щодо встановлення розмірів цієї плати до спірних правовідносин застосовуватись не можуть.

Доводи відповідача також мотивовані іншими обставинами, викладеними у апеляційній скарзі,  не маючими значення для розгляду справи.

Судова колегія розглянувши матеріали справи,  апеляційну скаргу визнає такою, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до пункту 2 cтатуту МП «Детріт», зареєстрованого Сакською райдержадміністрацією 22 серпня 2005р.,  предметом діяльності позивача є видобування і виробництво будівельного каменя.

Відповідно до довідки «Про включення до єдиного державного реєстру підприємств і організацій України»№ 05.3.06-19/2060, виданої головним управлінням статистики в АР Крим, вид діяльності малого підприємства «Детріт»відповідно до КВЕД - «Видобування каменя для будівництва»(14.11.0). Для виконання статутних задач позивач має ліцензію на користування надрами для видобутку корисних копалин №1919 від 05 липня 1999р., згідно якої надається дозвіл на здобичу вапняків, придатних для використовування каменя стінового, піску карбонатного і щебеню.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 427 від 31.03.2003г. «Про застосування коефіцієнта до базового нормативу плати за користування надрами для видобування каменя будівельного»на період з 01 квітня 2003р.  по 01   січня 2005р. до базового  нормативу плати  за користування надрами  для видобування каменю будівельного, затвердженого Постановою КМУ від 12.09.1997 року № 1014 застосовується коефіцієнт 0,3.

Відповідно до пункту 3.8 Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр до родовищ будівельного й облицювального каменю, затвердженої Наказом ДКЗ України № 199  від 16.12.2002г. і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.01.2003р за №78/7399, будівельний камінь - це гірські породи, фізико-механічні властивості яких відповідають вимогам відповідних державних стандартів і технічні властивості яких застосовуються в будівництві без зміни їх хімічного складу.

Мале підприємство «Детріт»виробляє камінь будівельний -ракушняк, що використовується тільки в будівництві для кладки стін, перегородок і інших конструкцій будівель і споруд без якої-небудь додаткової обробки, без зміни його хімічного складу, вказаний камінь відповідає Держстандарту 4001-84 «Каміння стінове з гірських порід».

На продукцію, яку виробляє   позивач, є Сертифікат відповідності, в якому    визначено, що продукція –камінь стіновий  з гірських  порід    ІР    Держстандарт    4ОО1-84-    відповідає    вимогам Держстандарту 4001-84 і має код Державного класифікатора продукції і послуг 14.11.1. в Державному класифікаторі продукції і послуг ДК 016-97, затвердженому Наказом Держстандарту України 30.12.1997 № 822 код 14.11.1., відповідає каменю будівельному (тоді як природному пиляному каменю відповідає код 45.25.50.200).

Вироблюваний позивачем камінь-ракушняк є в Переліку продукції, який підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, затвердженому Наказом Держстандарту України від 27.11.1997року №268 приведений під номером 32.16 (камінь стіновий   з гірських порід) в розділі 32 Будівельні матеріали.

Також згідно переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України  від 12.12.1994 року №827, вапняк, який використовується для виробництва стінового каміння відноситься до будівельних матеріалів, що підтверджується довідкою

На думку податкового органу, коефіцієнт може бути застосовано лише в тому випадку, якщо камінь будівельний є корисною копалиною, яку видобуває платник.

Проте, вказані доводи відповідача не грунтуються на законодавстві, оскільки Переліки корисних копалин загальнодержавного і місцевого значення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994, не містять в собі такої корисної копалини як камінь будівельний.

Крім того, слід зазначити, що Листи Державного комітету природних ресурсів України від 23.07.2004 № 06/306-1355   та  Державного науково-виробничого підприємства Державнй  інформаційний геологічний фонд України „Геоінформ України” № 06/306-1057 від 06.06.2006 р.   не можна вважати належним доказом обгрунтованості доводів відповідача, оскільки листи не є нормативно-правовими актами, а носять виключно роз`яснювальний і рекомендований характер, а чинне законодавство не наділяє Державний комітет природних ресурсів України повноваженням надання ремендацій і роз`яснень з питань оподаткування.

Відповідно до п. 20 Порядку справляння плати за користування надрами для видобування корисних копалин контроль за правильністю обчислення і своєчасністю внесення плати за користування надрами здійснюється органами Державної податкової адміністрації.

Доводи про неправомірність застосування позивачем коефіцієнту 0,3 відповідач  обгрунтовує також тим, що на 2004р. базові нормативи були встановлені Законом України “Про державний бюджет на 2004 рік”, в той час як застосування коефіцієнту 0,3 передбачено до нормативів, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 № 1014.

Відповідно до статті  30 Кодексу України “Про надра” № 132/94-ВР від 27.07.1994 з наступними доповненнями і змінами нормативи плати за користування надрами та порядок її справляння встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Базові нормативи плати за користування надрами для видобування корисних копалин  встановлені у Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від. 12.09.1997 № 1014.

Згідно з пунктом  6 Порядку справляння плати за користування надрами для видобування корисних копалин нормативи плати за користування надрами для видобування корисних копалин встановлюються для кожного виду корисних копалин як базові з подальшою їх диференціацією залежно від геологічних особливостей та умов експлуатації родовищ.

Базові та диференційовані нормативи плати за користування надрами для видобування корисних копалин можуть переглядатися у разі зміни умов господарювання (оподаткування, кон'юнктура ринку, інфляція) та в наслідок вичерпання запасів надр. Перегляд цих нормативів та коефіцієнтів до базових нормативів плати здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства екології та природних ресурсів, Мінекономіки та Мінфіну.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 7 Закону України “Про систему оподаткування” зміна податкових ставок і механізм справляння податків і зборів (обов`язкових платежів) не можуть вводитися Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивач застосовував понижуючий коефіцієнт 0,3 до базового нормативу плати за користування надрами для видобування каменю будівельного, передбаченого Додатком № 9 до Закону України “Про Державний бюджет на 2004 рік”, який дорівнював 2,00грн. за одну одиницю погашених запасів, в той час як Постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 № 1014, яка не втрачала чинність і дія якої не була призупинена, базовий норматив передбачений 0,34грн. Допущена позивачем помилка призвела до завищення податкового зобов`язання по платі за користування надрами в періоді, який перевірявся. Проте в акті перевірки вказані обставини не відображені.

За таких обставин судова колегія не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 199, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного  судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.02.2007 у справі № 2-16/16515-2006А залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена  протягом одного місяця безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді