ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№
20/351-352

13.03.07

За позовом          1. Акціонерного товариства «SONY BMG
MUSIC

ENTERTAINMENT
(FINLAND) OY»

2. Товариства з
обмеженою відповідальністю «SONY BMG MUSIC

ENTERTAINMENT
(GERMANY) GMBH»

До                    Товариства з обмеженою
відповідальністю «Росток СД»

Про                    захист суміжних прав та
стягнення компенсації у розмірі 1 050 000 грн.

Суддя
Палій В.В.

Секретар
Молочна Н.С.

Представники:

Від позивачів       Мельник М.М..- предст. (дов. від
28.04.2006р.)

Від відповідача     Швидченко С.- предст. (дов.  від 13.06.2006р.)

Обставини справи:

Ухвалою суду від 02.02.06 р.
порушено провадження у справі №20/351 за позовом Акціонерного товариства «SONY
BMG MUSIC ENTERTAINMENT (FINLAND) OY»до Приватного підприємства «Росток СД»про
заборону відповідачу випускати (відтворювати) примірники фонограм позивача, на
яких представлені виконання «HIM», згідно переліку, вилучення (конфіскацію)
обладнання, знарядь та матеріалів відповідача, які використовувались для
виготовлення контрафактних примірників фонограм, стягнення на користь позивача
компенсації у розмірі 2000 мінімальних заробітних плат, що складає 700 000
грн., зобов'язання відповідача здійснити публікацію у газеті «Урядовий
кур'єр»про допущене порушення авторських прав позивача.

Ухвалою суду від 02.06.06 р.
порушено провадження у справі №20/352 за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «SONY BMG MUSIC ENTERTAINMENT (GERMANY) GMBH»до Приватного
підприємства «Росток СД»про заборону відповідачу випускати (відтворювати)
примірники фонограм позивача, на яких представлені виконання «Scorpions»,
згідно переліку, вилучення (конфіскацію) обладнання, знарядь та матеріалів
відповідача, які використовувались для виготовлення контрафактних примірників
фонограм, стягнення на користь позивача компенсації у розмірі 1000 мінімальних
заробітних плат, що складає 350  000
грн., зобов'язання відповідача здійснити публікацію у газеті «Урядовий
кур'єр»про допущене порушення авторських прав позивача.

Ухвалою суду від 13.06.06 р. задоволено
клопотання позивача та об'єднано в одне провадження справи №20/351 та №20/352 з
присвоєнням номеру - №20/351-352, розгляд справи відкладено на 26.06.06 р.

У зв'язку з відпусткою судді
розгляд справи перенесено на 25.07.06 р.

24.07.06 р. відповідачем надано
відзив на позов, у якому він проти позовних вимог заперечив з підстав,
викладених у відзиві.

Ухвалою суду від 25.07.06 р.
розгляд справи відкладено на 01.08.06 р. у зв'язку з відсутністю представників
позивача.

В судовому засіданні 01.08.06 р.
оголошено перерву до 08.08.06 р.

В судовому засіданні за клопотанням
позивача проводилася технічна фіксація судового процесу.

Ухвалою суду від 08.08.06 р.
задоволено клопотання позивача про призначення судової комплексної
трасологічно-фоноскопічної експертизи об'єктів права інтелектуальної власності,
у зв'язку з чим провадження з розгляду справи зупинене.

26.12.06 р. судом отримано висновок
експертів від 15.12.06 р. №5-45, у зв'язку з чим ухвалою суду від 27.12.06 р.
провадження з розгляду справи поновлене.

Ухвалою суду від 24.01.2007 р.
розгляд справи відкладено на 06.02.07 р.; відповідача у справі -Приватне
підприємство «Росток -СД»- замінено його правонаступником -Товариством з
обмеженою відповідальністю «Росток-СД».

У судовому засіданні 06.02.2007р.
експерти Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС
України Ігнатьєв І.В., Павленко О.С. надали суду пояснення з приводу проведеної
експертизи у справі №20/351-352.

Ухвалою суду від 06.02.2007 р.
розгляд справи відкладено на 27.02.2007 р.

06.02.2007р. судом направлено запит
до Державного депозитарію дисків Держпідприємництва України, з метою одержання
копій реєстраційних карток на всі диски під назвою «Руслана Дикі Танці», що
були оформлені ПП «Росток-СД».

Ухвалою суду від 08.02.07 р. в
задоволенні заяви позивачів про вжиття заходів до забезпечення позову
відмовлено.

У судовому засіданні 27.02.2007р.
представник позивачів подав клопотання про призначення у справі додаткової
судової експертизи. При цьому позивачі просять суд зобов'язати Державний
комітет України з питань регуляторної політики та  підприємництва надати експертній установі з
Державного депозитарію дисків по одному примірнику дисків з усіх 6 партій
дисків за 2003р. під назвою «Руслана Дикі Танці», а також примірник диску «Таліта
Кум Літай»та по одному примірнику дисків з кожної партії дисків «Safri Duo
3.0». Зобов'язати експертну установу використати  додаткові 10 дисків при експертному
дослідженні у якості додаткових порівняльних зразків дисків.

Клопотання про призначення додаткової
експертизи судом не задоволено, оскільки відповідно до Роз'яснення Вищого
арбітражного суду України «Про деякі питання практики призначення судової
експертизи», якщо необхідно здійснити дослідження нових об'єктів або з інших
обставин справи, призначається нова, а не повторна експертиза. У той же час,
суд не вбачає підстав для призначення нової експертизи, враховуючи обставини,
які встановлені у рішенні суду.

У клопотання представник позивачів
зазначає, що для проведення додаткової експертизи буде надано власне спеціальне
обладнання позивачів, оскільки позивачі переконані, що при використанні їх
обладнання, спеціально пристосованого для дослідження оптичних дисків, усі
необхідні ідентифікуючі ознаки та дефекти на контрафактних дисках безсумнівно будуть
виявлені.

Проте, суд вважає, що призначення
судової експертизи із застосуванням обладнання однієї із сторін протирічить
суті проведення судової експертизи, так як у суду відсутні докази того, що таке
обладнання придатне для проведення саме експертних досліджень.

В судовому засіданні 27.02.2007 р.
оголошено перерву для виготовлення повного тексту рішення до 13.03.2007р.

Станом на час прийняття та
оголошення повного тексту рішення по справі №20/351-352 відповіді на запит суду
від Державного депозитарію дисків Держпідприємництва України до суду не
надходило.

Ознайомившись з матеріалами справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - АТ «SONY BMG MUSIC
ENTERTAINMENT (FINLAND) OY»- є власником виключних суміжних прав щодо фонограм
(звукозаписів) виконань гурту під назвою «HIM», перелік яких зазначено в
додатку до позову, що входять до альбомів під назвою «Love Metal»та «And Love
Said No 1997-2004»та відтворені на дисках, які на законних підставах було
випущено в 2003 р. та 2004 р. Таким чином, позивач-1 є суб'єктом суміжних прав
стосовно фонограм і йому належать виключні майнові права на фонограми, в тому
числі, і в Україні.

Виключні майнові права на фонограми
перейшли до позивача-1 в порядку правонаступництва від компанії-виробника
фонограм «BMG Finland OY», ім'я якої зазначене в позначці «Р»на дисках.

Позивач - ТОВ «SONY BMG MUSIC
ENTERTAINMENT (GERMANY) GMBH»- є власником виключних суміжних прав щодо
фонограм (звукозаписів) виконань гурту під назвою «Scorpions», перелік яких
зазначено в додатку до позову, що входять до альбому під назвою «Unbreakable»та
відтворені на дисках, які на законних підставах було випущено в 2004 р. Таким
чином, позивач-2 є суб'єктом суміжних прав стосовно фонограм і йому належать
виключні майнові права на фонограми, в тому числі, і в Україні.

Виключні майнові права на фонограми
перейшли до позивача-2 в порядку правонаступництва від компанії-виробника
фонограм «BMG Deutschland GmbH», ім'я якої зазначене в позначці «Р»на дисках.

Копії дисків, випущених власниками
виключних майнових прав на фонограми, а також їх футлярів, упаковок, вкладишів
додано до матеріалів позову.

Згідно ст. 40 Закону України «Про
авторське право та суміжні права», ст.ст. 104, 450, 452, 454 ЦК України саме
позивачам належать виключні права на використання фонограм, в тому числі,
виключне право дозволяти чи забороняти використання таких фонограм шляхом
виготовлення одного чи більше примірників фонограм.

У червні 2004 р. позивачам стало
відомо, що в порушення їх виключних прав відповідач неправомірно здійснює
відтворення фонограм шляхом виготовлення контрафактних примірників фонограм та
випуску двох альбомів -«And Love Said No The Greatest Hits 1997-2004»та «Love
Metal Limited Edition», в яких представлені виконання «HIM», а також примірників
фонограм альбому «Unbreakable»у виконанні «Scorpions», а саме.

Контрафактні диски придбано в
Україні у м. Києві на ринку «Петрівка»30.04.03 р., 07.04.04 р. та 16.05.04 р.
та передано в секретаріат Міжнародної федерації виробників фонограм для проведення
експертного дослідження; на дисках відсутній спеціальний ідентифікаційний код
(«Сід-код»), що не давало можливості визначити виробника; згідно висновків
спеціаліста секретаріату IFPI, викладених у звіті судової експертизи від
28.06.04 р., диски виготовлені на обладнанні відповідача.

Таким чином, позивачі стверджують
про те, що саме відповідачем було виготовлено контрафактні диски та порушено
виключні права позивачів, які не надавали відповідачу дозвіл на їх
виготовлення.

Крім того, відповідачем виготовлено
диски без зазначення Сід-коду, наданого йому у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 10 Міжнародної
конвенції про охорону інтересів виконавців, виробників фонограм і організацій
мовлення від 26.10.61 р. (Римської конвенції), до якої Україна приєдналася
згідно Закону України «Про приєднання України до Міжнародної конвенції про
охорону інтересів виконавців, виробників фонограм і організацій мовлення»від
20.09.01 р., закріплено за виробником фонограм кожної договірної держави право
дозволяти або забороняти пряме або опосередковане відтворення своїх фонограм.

Фінляндська республіка та
Федеративна Республіка Німеччина, юридичними особами за законодавством яких є
позивачі, також є учасниками Римської конвенції, тому правова охорона, що
надається цією конвенцією, а також іншими міжнародними конвенціями, поширюється
на держави -Фінляндію, Німеччину та Україну.

Також зазначені держави є
учасниками Міжнародної конвенції про охорону інтересів виробників фонограм від
незаконного відтворення їхніх фонограм від 29.10.71 р. (Женевська конвенція),
зокрема, Україна приєдналася до неї відповідно до Закону України від 15.06.99
р.

Згідно ст. 2 Женевської конвенції
Україна зобов'язана, зокрема, охороняти права виробників фонограм, що походять
з країн-учасниць конвенції від виробництва копій фонограм без згоди виробника
фонограм.

Законодавством України, зокрема,
Законом України «Про авторське право і суміжні права», ЦК України та ГК України
передбачені аналогічні положення щодо захисту виключних прав власників суміжних
прав.

Одним з способів захисту порушеного
авторського права, передбаченого ст. 16, 432 ЦК України та ст. 52 Закону
України «Про авторське права і суміжні права»є виплата компенсації, що
визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат.

Позивач - АТ «SONY BMG MUSIC
ENTERTAINMENT (FINLAND) OY»- заявляє вимоги про стягнення компенсації в розмірі
1000 мінімальних заробітних плат, що станом на день подання позову становить
350 000 грн. за кожний факт виготовлення примірника контрафактних дисків,
тобто, за два факти, що становить 700 000 грн.

Позивач - ТОВ «SONY BMG MUSIC
ENTERTAINMENT (GERMANY) GMBH»- заявляє вимоги про стягнення компенсації в
розмірі 1000 мінімальних заробітних плат, що станом на день подання позову
становить 350 000 грн.

Зазначені розміри компенсації
позивачі обґрунтовують, зокрема, тим, що відтворено фонограми популярних у
світі виконавців, відповідач є професійним підприємством, що здійснює
виробництво дисків, відтворено 26 фонограм, відтворення здійснене з комерційною
метою і, враховуючи технологічну і економічну рентабельність виготовлення
дисків, їх виготовлено не менше 500, диски виготовлено з прямим копіюванням
дизайну оригінальних дисків з доповненням їх назви.

Відповідач проти задоволення
позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач є суб'єктом
господарювання, що здійснює діяльність з виробництва дисків для лазерних систем
зчитування матриць, і не здійснює діяльність з оптової чи роздрібної торгівлі
дисками для лазерних систем зчитування.

Відповідно до ліцензії, виданої
Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки
України (серія АА №548600 від 07.12.05 р.) відповідачу присвоєні СІД-код
матриці IFPI LU 001 та СІД-код прес-форми IFPI UAA**.

Відповідно до технічної
специфікації СІД-кодів, встановлених додатком 1 Порядку присвоєння і нанесення
на диски для лазерних систем зчитування та/або матриці спеціального
ідентифікаційного коду та визначення спеціальних ідентифікаційних кодів,
нанесених на диски та/або матриці, що експортуються, або матриці, що
імпортуються, затвердженого постановою КМУ від 26.04.03 р. №623, СІД-код
прес-форми повинен бути нанесений на дзеркальну частину кожної прес-форми,
таким чином він штампувався на зчитувальній або відтворювальній поверхні
кожного диска в процесі виготовлення.

Відповідач проставляє на кожному
виготовленому диску для лазерних систем зчитування, матриці із записом
інформації -спеціальний ідентифікаційний код; а на кожному виготовленому диску
для лазерних систем зчитування, матриці без запису інформації -код прес-форми,
з якої його було виготовлено, згідно п. «б»ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
особливості державного регулювання діяльності суб'єктів господарювання,
пов'язаної з виробництвом, експортом, імпортом дисків для лазерних систем
зчитування, матриць»від 17.01.02 р.

Відповідачем ведуться належним
чином всі журнали обліку, що передбачені ліцензійними умовами.

Згідно інформації, що міститься у
журналах, у відповідача відсутнє наднормове витрачання сировини для
виготовлення дисків, відсутня інформація про вказані диски у облікових
журналах, тобто, відповідач не тиражував та не виготовляв примірники фонограм,
виключні суміжні права на які належать позивачам.

Господарська діяльність відповідача
з виробництва дисків здійснюється з повним виконанням вимог чинного
законодавства та дотриманням ліцензійних умов, зокрема, підприємство
відповідача перевіряється уповноваженими органами згідно журналу перевірок, в
тому числі, Державним департаментом інтелектуальної власності, державними
інспекторами з інтелектуальної власності, спільними комісіями уповноважених
державних органів, також у перевірках приймають участь представники Міжнародної
федерації виробників фонограм.

За результатами проведених
планових, позапланових, раптових перевірок складені відповідні акти за
2003-2006 р., в яких відображено відсутність порушень законодавства.

Копії актів перевірок долучено до
матеріалів справи.

Висновки, викладені у звіті судової
експертизи від 28.06.04 р., наданого позивачами, відповідач відхиляє, так як
дане дослідження не є судовою експертизою, а виконане у позасудовому порядку
без участі всіх зацікавлених осіб, зокрема, відповідача.

Також відповідач не погоджується з
тим, що придбані фізичними особами у роздрібній торгівлі диски можуть бути належними
доказами по справі, так як диски придбані у невстановленої особи без будь-якого
оформлення такої операції, без зазначення юридичного зв'язку дисків з
відповідачем.

Такий спосіб отримання дисків
суперечить вимогам ст. 9-1 Порядку вилучення дисків для лазерних систем
зчитування, матриць, обладнання та сировини для їх виробництва, Закону України
«Про особливості державного регулювання діяльності суб'єктів господарювання,
пов'язаної з виробництвом, експортом, імпортом дисків для лазерних систем зчитування,
матриць».

Згідно зазначених актів вилучення
дисків здійснюється посадовими особами центрального органу виконавчої влади у
сфері інтелектуальної власності із залученням представників органів
Міністерства внутрішніх справ України.

Також відповідач зазначає, що
згідно акту перевірки від 12.07.04 р. №7, який було складено за участі
представників Міжнародної федерації виробників фонограм, встановлено, що під
час перевірки було відібрано диски та надані представникам федерації, проте,
зазначені диски не використовувалися при проведенні дослідження згідно акту від
28.06.04 р. як диски відповідача.

З сімох дисків «зразків»три
повторюються, тому фактично порівняння у звіті йде з чотирма дисками, на
«дисках-зразках»є коди, номера та літери яких збігаються з присвоєними
відповідачем, тому можна лише визнати збіг номерів кодів, однак за одним лише
цим параметром неможливо встановити виробника диску.

Не встановлено, що надані в якості
оригіналів диски не є підробленими, тому відповідач вважає, що позивачами наданий
неправдивий висновок.

Також відповідач стверджує, що
диски, які стали підставою для висновку позивачів про виготовлення відповідачем
контрафактної продукції, ним не виготовлялися.

Позивачами не надано доказів
вчинення саме відповідачем дій, що є порушенням авторського права позивачів.

Крім вищезазначеного, відповідач
зазначає, що позивачами пропущено термін позовної давності для звернення до
суду, так як акт про пробну закупівлю складено 30.04.03 р.

Згідно висновку експертів від
15.12.06 р. №5-45 встановлено, що:

диск, який наданий позивачами як
контрафактний «Метал для кохання»(Love Metal) та диски, надані позивачами, на
яких проставлено спеціальний ідентифікаційний код відповідача, а саме: диск
«Дикі танці»виконавиці Руслани, диск без назви (металізований) мають своєрідні
та індивідуальні ознаки, що вказують на те, що ці диски були вироблені з
використанням одного й того ж обладнання;

відповісти на питання, чи вироблені
з використанням одного й того ж обладнання контрафактні диски під назвами «А
любов сказала «Ні»1997-2004 (And Love Said No 1997-2004 )»та
«Незламний»(Unbreakable) та надані позивачами, на яких проставлено спеціальний
ідентифікаційний код відповідача, а саме: диск «Дикі танці»виконавиці Руслани,
диск без назви (металізований), диск «Def Leppard»«Х»(Деф Леппард «Х»), не
видається можливим через відсутність стійкого комплексу та повторюваності ознак
(загальних та окремих);

диск, який наданий позивачем як
контрафактний -«Метал для кохання»(Love Metal), та диски, надані позивачем, на
яких проставлено спеціальний ідентифікаційний код відповідача, а саме: диск
«Дикі танці»виконавиці Руслани, диск без назви (металізований), виготовлялись
на одному і тому ж обладнанні, про що свідчать виявлені на поверхні дисків
стійкі загальні (наявність, форма, розміри) та індивідуальні (розміри, форма,
взаєморозташування статичних мікрослідів) ознаки, залишені від обладнання;

відповісти на питання, чи мають
диски, які надані позивачем як контрафактні, та обов'язкові примірники дисків,
витребовувані експертом з Депозитарію Держкомпідприємництва, які вироблені
відповідачем у період з 2003 по 2004 роки, своєрідні та індивідуальні ознаки,
не вдається можливим через відсутність їх на дослідженні;

виявлені під час дослідження
своєрідні та індивідуальні ознаки на дисках -наданого позивачем як
контрафактний «Метал для кохання»(Love Metal), та дисках, наданих позивачем, на
яких проставлено спеціальний ідентифікаційний код відповідача, а саме: диск
«Дикі танці»виконавиці Руслани, диск без назви (металізований), утворені під
час виробничого процесу в промислових (заводських) умовах;

співпадаючі ознаки загальні
(наявність, форма, розміри) та індивідуальні (розміри, форма,
взаєморозташування статичних мікрослідів), які були виявлені на представлених
для дослідження дисках, а саме: наданого позивачем як контрафактний «Метал для
кохання»(Love Metal), та дисках, наданих позивачем, на яких проставлено
спеціальний ідентифікаційний код відповідача, а саме: диск «Дикі
танці»виконавиці Руслани, диск без назви (металізований), залишені від'ємною
частиною обладнання -панчером;

у зв'язку з тим, що панчер не був
об'єктом дослідження даної експертизи, питання щодо способу його виготовлення
не вирішувалося;

виготовлення частин обладнання
(панчера), яким утворені співпадіння загальних та особливих ознак,
мікрорельєфу, не в промислових умовах, не виключається;

декілька елементів (примірників)
панчера, виготовлені в промислових умовах на одному і тому ж обладнанні за
певний проміжок часу із застосуванням того ж самого виробничого процесу, можуть
бути  аналогічними за своїми загальними
ознаками;

частина обладнання (панчер), за
допомогою якого виготовлялися досліджувані диски, є від'ємною;

утворення виявлених співпадаючих
ознак деталей мікрорельєфу на виготовлених дисках можливе за умов встановлення
одного і того ж панчера на інше аналогічне обладнання;

питання стосовно встановлення
можливостей встановлення часу та давності виготовлення досліджуваних дисків
виходить за межі компетенції експерта-трасолога;

на контрафактному CD під назвою «А
любов сказала «Ні»1997-2004 (And Love Said No 1997-2004 )»відтворені такі ж
самі фонограми (аудіодоріжки) й у такій самій послідовності та кількості
(тринадцять штук), як і на законному CD під назвою «А любов сказала
«Ні»1997-2004 (And Love Said No 1997-2004 )»;

на контрафактному CD під назвою
«Метал для кохання»(Love Metal) відтворені такі ж самі фонограми (аудіодоріжки)
й у такій самій послідовності (десять штук), як і на законному CD під назвою
«Метал для кохання»(Love Metal). Останньої аудіодоріжки ДФ №24, яка присутня на
контрафактному CD під назвою «Метал для кохання»(Love Metal), не виявлено на
законному CD під назвою «Метал для кохання»(Love Metal). Розбіжність у
тривалості ДФ №14 і ДФ №23 на конрафактному CD під назвою «Метал для
кохання»(Love Metal) пояснюється різною тривалістю пауз, так як звукова
інформація повністю співпадає;

на контрафактному CD під назвою
«Незламний»(Unbreakable) відтворені такі ж самі фонограми (аудіодоріжки) й у
такій самій послідовності та кількості (тринадцять штук), як і на законному CD
під назвою «Незламний»(Unbreakable).

Позивачі надали наступні пояснення
щодо висновків судової експертизи:

висновок в частині дослідження
контрафактного диску «Метал для кохання»(Love Metal) в повній мірі і належним
чином доводить факт неправомірних дій відповідача, пов'язаних з виготовленням
цього контрафактного диску з порушенням прав позивача-1 і вказує на те, що
зазначений контрафактний диск дійсно був вироблений з застосуванням обладнання
відповідача;

висновок за результатами
фоноскопічного дослідження належним чином підтверджує обставини позовів
стосовно контрафактності дисків у справі;

висновок в частині дослідження
контрактних дисків «А любов сказала «Ні»1997-2004 (And Love Said No
1997-2004)»та «Незламний»(Unbreakable) свідчить про те, що при використанні
експертами іншого обладнання, спеціально пристосованого для дослідження
оптичних дисків, усі ідентифікуючі ознаки та дефекти на контрафактних дисках
безсумнівно будуть виявлені;

стосовно неясних та неповних частин
експертного дослідження, то це легко можна усунути шляхом виклику та
заслуховування експертів у судовому засіданні.

Відповідачем надано наступні
пояснення щодо висновків судової експертизи:

у висновку не зазначено, яка саме
частина обладнання залишає ознаки використання одного й того ж обладнання;

порівняння диска, який надано як
контрафактний, та дисків, витребуваних з Депозитарію примірників дисків, не
проводилося з причини відсутності у Депозитарії дисків з кодом IFPI UAA 02, що
свідчить про те, що такі диски у зазначений період не виготовлялися;

у висновку експерт не виключає
можливості виготовлення панчера (утримувача стампера) не в промислових умовах,
також не виключається можливість нанесення на панчер певних елементів, які
будуть залишати певні ознаки на диску;

згідно висновку панчер є від'ємною
частиною обладнання; середній строк використання панчера (утримувача стампера)
складає три місяці, після чого той підлягає заміні;

відповідач не веде облік заміни
утримувачів стампера (панчера) тому, що це не передбачено чинним законодавством;

згідно висновку експерта при
встановленні одного й того ж панчера (утримувача стампера) на інше аналогічне
обладнання, виявлені співпадаючі ознаки деталей мікрорельєфу співпадуть.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні
вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Суд не може погодитися з
відповідачем, який вважає, що по справі пропущено строк позовної давності для
звернення до суду, так як акт про пробну закупівлю складено 30.04.03 р.

Звіт судової експертизи, згідно
якої в якості виробника контрафактних дисків визначено відповідачем, складено
28.06.04 р., тому саме з цього часу позивачі могли звернутися до суду з
позовами саме до відповідача.

Згідно наданих позивачем доказів та
пояснень щодо фактів знаходження у відкритому продажу контрафактних дисків з
фонограмами (звукозаписами) виконань гурту під назвою «HIM», перелік яких
зазначено в додатку до позову, що входять до альбомів під назвою «Love Metal»та
«And Love Said No 1997-2004», та гурту під назвою «Scorpions», перелік яких
зазначено в додатку до позову, що входять до альбому під назвою «Unbreakable»,
то зазначені факти у суду сумнівів не викликають, так як позивачі як законні
власники виключених суміжних прав стверджують про те, що жодних прав на
використання зазначених фонограм звукозаписів не передавали, і надані суду
примірники дисків випущені без отримання необхідного дозволу.

Але предметом розгляду по справі є
не встановлення контрафактності дисків, а відсутність чи наявність у діях
відповідача правопорушення у вигляді незаконного використання суміжних прав
позивачів шляхом виготовлення контрафактних дисків.

З урахуванням всіх обставин справи,
наданих сторонами та зібраних судом доказів суд вважає, що позивачем не
доведено належним чином, що контрафактні диски виготовлені саме на устаткуванні
відповідача і саме він має нести передбачену законодавством відповідальність за
вчинення зазначеного правопорушення.

Позовні вимоги ґрунтуються на твердженні
позивачів, що саме відповідач на своєму устаткуванні виготовив контрафактні
диски, про що, на його думку, свідчить звіт судової експертизи від 28.06.04 р.,
проведений Танасісом Цемберісом, судовим експертом Секретаріату IFPI.

Зазначеним звітом, зокрема,
встановлено, що:

- копії дисків-зразків, наданих для
дослідження, виготовлено на тій самій прес-формі, яка має СІД-код прес-форми
IFPI “IFPI UAA 02” та на тій самій прес-формі, яка має СІД-код прес-форми “ifpi
UAA03”на їх дзеркальній стороні;

- копії предметних дисків були
виготовлені з використанням компонента матричної (маркувальної) сторони
прес-форми, який також було використано для виробництва диска-зразка, наданого
в якості зразка заводу-виробника оптичних дисків «РостокCD»в Україні;

- копії предметних дисків були
виготовлені з використанням компонентів сторони зчитування (дзеркальної
сторони) прес-форми, які також були використані для виробництва предметних
дисків, щодо яких виявлено збіг з дисками-зразками, наданими в якості зразків
заводу-виробника оптичних дисків «РостокCD»в Україні;

- копії предметних дисків були
виготовлені з використанням компонента матричної (маркувальної) сторони, який
також було використано для виготовлення копій предметних дисків, щодо яких
виявлено зв'язок з дисками-зразками, наданими в якості зразків заводу
-виробника оптичних дисків «РостокCD»в Україні.

Таким чином, позиція експерта і,
відповідно, позивачів базується на тому, що саме прес-форма містить
ідентифікуючі ознаки, що дозволяють визначити особу-виробника, а саме -код
прес-форми, компоненти матричної (маркувальної) сторони та компоненти сторони
зчитування (дзеркальної сторони) -їх дефекти і особливості.

В той же час, згідно висновку
судової експертизи від 15.12.06 р. №5-45, який надано суду на виконання ухвали
від 08.06.06 р., і який суд приймає в якості належного доказу по справі згідно
вимог ст. 42 ГПК України, міститься інша позиція, а саме: співпадаючі ознаки
загальні (наявність, форма, розміри) та індивідуальні (розміри, форма,
взаєморозташування статичних мікрослідів), які були виявлені на представлених
для дослідження дисках, залишені від'ємною частиною обладнання -панчером;
утворення виявлених співпадаючих ознак деталей мікрорельєфу на виготовлених
дисках можливе за умов встановлення одного і того ж панчера на інше аналогічне
обладнання.

Таким чином, принциповим питанням,
яке має вирішити суд під час розгляду справи, є питання, який саме компонент
обладнання при виготовленні дисків залишає сліди, які дозволяють ідентифікувати
виробника.

При вирішенні цього питання суд
надає перевагу висновкам судової експертизи, що проведена на виконання ухвали
суду, так як будь-які інші дослідження фахівців, проведені на замовлення
сторін, не мають статусу висновку судової експертизи.

Крім того, згідно звіту судової експертизи
від 28.06.04 р. не конкретизовано елементи устаткування, що ідентифікують
виробника, а просто вказано на те, що диски виготовлені на одній і тій самій
прес-формі, хоча в тому ж звіті вказано на те, що «кожна з двох сторін
прес-форми складається з більш, ніж одного компонента, і що компоненти
прес-форми одного типу можуть бути замінені між собою».

Таким чином, висновок судової
експертизи містить більш детальні висновки щодо предмету спору у порівнянні з
висновком, наданим позивачами.

Тобто, ідентифікуючим компонентом
обладнання є панчер, під яким експерти згідно їх пояснень у судовому засіданні
06.02.2007р. розуміли деталь, яка є складовою частиною блоку панчера і
називається «рукав выбрасывателя». Зазначена деталь є від'ємною та замінною
частиною.

Згідно пояснень представника
відповідача, які підтверджено відповідними доказами та актами законодавства,
панчер як від'ємний елемент не підлягає обліку і зберіганню, а саме.

Відповідно до Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності з виробництва дисків для лазерних систем
зчитування, матриць, затверджених наказом МОН та Держпідприємництва від
17.07.02 р. №71/382, ліцензіат повинен зберігати протягом не менше трьох років
документи, що фіксують придбання, зберігання, використання сировини та основних
вузлів обладнання для виробництва дисків для лазерних систем зчитування (п.
2.3, 2.4).

Згідно постанови від 17.05.02 р.
№672 «Про основні вузли для спеціалізованого обладнання з виробництва дисків
для лазерних систем зчитування, експорт та імпорт яких підлягає ліцензуванню»до
основних вузлів належать: прес-форма для термопластавтоматів інжекційного
штампування дисків -код згідно УКГ ЗЕД 8480 71 90 90, яка складається з двох
частин: дзеркальна частина з нанесеним на неї СІД-кодом, та стамперна частина.

Саме ці частини (стаціонарні) і
підлягають обліку, тоді як решта елементів, в тому числі і панчер, є замінними
і не обліковуються.

Блок панчера є окремою частиною
ливарної машини, яка не входить до складу прес-форми, і яка періодично
замінюється разом з «рукавом выбрасывателя».

У зв'язку з відсутністю обліку
панчерів та «рукавов выбрасывателя»ідентифікувати, які саме з них
використовувалися при виробництві контрафактних дисків, наданих позивачами,
неможливо.

Відповідно, неможливо встановити,
що використовувані від'ємні деталі належали саме відповідачу і
використовувалися ним при виробництві контрафактних дисків.

Під час проведення судової
експертизи та подальшого розгляду справи виникло питання щодо направлення до
експертної установи з кодом прес-форми UAA 02 та кодом матриці LU 001 вироблені
відповідачем диски за період з 01 лютого по 30 квітня 2003 року та з 15 березня
по 16 травня 2004 року.

З цього приводу суд зазначає
наступне.

Відповідно до листа Державного
комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, направленого
експертній установі, щодо видачі примірників дисків для лазерних систем
зчитування зазначено, що диски з кодом прес-форми UAA 02 та кодом матриці LU
001 вироблені відповідачем за період з 01 лютого по 30 квітня 2003 року та з 15
березня по 16 травня 2004 року, до Депозитарію не надходили.

Суд не може погодитися з
твердженням позивачів, які вважають, що зазначений факт свідчить про те, що
диски просто не направлялися до Депозитарію, так як це є лише припущення, не
підтверджене належними доказами.

Диски з кодом прес-форми UAA 02 та
кодом матриці LU 001 могли в цей період не виготовлятися, як це стверджує
відповідач.

В будь-якому випадку, доказів
порушення відповідачем вимог ст. 4 Закону України «Про особливості державного
регулювання діяльності суб'єктів господарювання діяльності суб'єктів
господарювання, пов'язаної з виробництвом, експортом, імпортом дисків для
лазерних систем зчитування», постанови КМУ від 04.07.02 р. №925 «Про
затвердження Порядку надання, зберігання та видачі примірників дисків для
лазерних систем зчитування»щодо обов'язкового надання до Депозитарію безоплатно
двох примірників дисків з кожної партії немає.

Стосовно використання на
виробництві відповідача дисків у 2003-2004р. з кодом прес-форми UAA 02, суд
зазначає наступне.

Питання щодо використання
прес-форми з кодом UAA 02 та кодом матриці LU 001 виникло у зв'язку з тим, що
про їх використання зазначено у звіті судової експертизи від 28.06.04 р.,
проведеного Танасісом Цемберісом, судовим експертом Секретаріату IFPI.

При цьому, у висновку судової
експертизи така ідентифікаційна ознака як код прес-форми та код матриці взагалі
не використовується, тобто, саме за цією ознакою експерти не змогли
ідентифікувати диски.

За таких обставин питання щодо
використання чи невикористання відповідачем прес-форми з кодом UAA 02 не
впливає на прийняття рішення по суті.

Тим не менше, суд вважає за
необхідне надати оцінку доказам сторін, наданим щодо використання кодів.

Згідно тверджень відповідача
прес-форма з кодом UAA 02, придбана 18.06.02 р., не використовувалась для
виробництва дисків з 20.12.02 р. та протягом 2003 р. у зв'язку з несправністю,
викликаною забрудненням каналів охолодження.

Надані позивачами докази не
спростовують це твердження, а саме: укладений договір №02/07-03 від 02.07.03 р.
між ТОВ «Максимум Музики»та ТОВ КОМП Мюзік», згідно якого придбано
компакт-диски під назвою «Руслана. Дикі танці»з СІД-кодом матриці LU 001 та з
кодом прес-форми UAA 02 та відповідні видаткові накладні не містять інформації
щодо дати виготовлення дисків, а лише містять інформацію про дату їх придбання.

Дата поставки дисків -з 02.07.03 р.
по 30.09.03 р. -жодним чином не вказує на дату їх виготовлення, тоді як
розповсюдження дисків може мати місце протягом тривалого часу після їх
виготовлення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачі свої вимоги обґрунтовують
актами про пробні закупівлі дисків від 30.04.2003р., 07.04.2004р. та
16.05.2004р., які були складені, відповідно заступником регіонального
координатора по Східній Європі компанії IFPI
в м. Лондоні, директором Представництва Компанії IFPI в м. Києві,
регіональним менеджером Представництва Компанії IFPI  в м. Києві, виконаними на вимогу Секретаріату
Міжнародної федерації виробників фонограм (IFPI), дослідження проводив Танасіс
Цемберіс, судовий експерт Секретаріату Міжнародної федерації виробників
фонограм (IFPI) в місті Лондоні.

Разом з цим суд критично ставиться
до наданих позивачем доказів виходячи з наступного.

Згідно ст. 4 ГПК України господарський суд вирішує господарські спори на підставі
Конституції України, Закону України "Про господарські суди", цього
Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України "Про
особливості державного регулювання діяльності суб'єктів господарювання,
пов'язаної з виробництвом, експортом, імпортом дисків для лазерних систем
зчитування, матриць" від 17 січня 2002 року № 2953 встановлений порядок
вилучення дисків для лазерних систем зчитування, матриць, обладнання та
сировини для їх виробництва.

Згідно ст. 9-1 вказаного закону
вилучення дисків для лазерних систем зчитування вироблених з порушенням вимог
цього закону, здійснюється посадовими особами центрального органу виконавчої
влади у сфері інтелектуальної власності із залученням представників органів
Міністерства внутрішніх справ України.

Міжнародна федерація виробників
фонограм не є ні центральним органом виконавчої влади у сфері інтелектуальної
власності ні представником Міністерства внутрішніх справ України, тому акт від
16 квітня 2003 року не може вважатися законним та прийнятим судом як належний
доказ.

Як вбачається з пояснень позивачів,
позивачі не звертались до вказаних уповноважених органів України у сфері
інтелектуальної власності з метою вилучення тих дисків, які ними вважаються
контрафактними у порядку, який встановлений законодавством України.

Незрозумілим залишається факт
отримання Позивачами зразків дисків з СІД-кодом Відповідача. Позивачі надали
суду акти про купівлю дисків-зразків на ринку „Петрівка”, станції метро
«Театральна», підписані зацікавленою стороною (працівником IFPI). Проте, такі
диски придбані представниками IFPI у невстановленої особи без будь-якого
оформлення такої господарської операції, без встановленого юридичного зв'язку
дисків з відповідачем.

Позивачами також надано суду диски,
які вважає легальними дисками виробництва відповідача, проте, матеріали справи
не містять належних доказів придбання чи одержання позивачами зазначених
дисків. Позивачі стверджують, що легальність придбаних дисків підтверджується
наявністю на обкладинці диску контрольної марки, але марка клеїться на
обкладинку диска а не на сам диск і не може бути підтвердженням легальності
диску. В матеріалах справи міститься довідка Відповідача що, диски з СІД-кодом
IFPI UAA 02 у зазначений період взагалі не вироблялись, по причині
непрацездатності прес-форми з таким кодом.

Позивач також надав акт в якому
зазначається що, колишній директор Відповідача (ОСОБА_1) надав представникам
IFPI один диск виробництва відповідача.           Відповідач заперечує проти цього
факту надавши в матеріали справи заяву ОСОБА_1, про те що він ніколи не
передавав представникам IFPI будь-яких дисків.

Також Позивачі не дотримались
процедури вилучення дисків зазначеної в Законом України "Про особливості
державного регулювання діяльності суб'єктів господарювання, пов'язаної з
виробництвом, експортом, імпортом дисків для лазерних систем зчитування,
матриць" яка передбачає присутність працівників Державного департаменту
інтелектуальної власності при проведенні такого роду вилученні.

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, що диски які надані як зразки Відповідача отримані з
порушенням вимог законодавства та не можуть вважатися належними доказами по
справі.

Для притягнення відповідача до
відповідальності у вигляді стягнення компенсації, необхідно встановити його
вину у виробництві контрафактних дисків.

З огляду на те, що позивачами не
доведено належним чином факт порушення їх виключних суміжних прав саме
відповідачем, позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, ст.
49, 82-89, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя
В.В.Палій