ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.03.07                                                                                           Справа№ 4/361-26/77

За позовом: Дочірнього підприємства „Моноліт”, м. Дрогобич

до відповідача: Приватного підприємства „Капілон”, м. Дрогобич

Про стягнення 35 871,74 грн.

Суддя Деркач Ю.Б.

при секретарі: Боровець Я.

Представники:

від позивача Гречаник Л.І. –юрисконсульт

від відповідача не з’явився

Представнику позивача роз’яснено його права та обов’язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17.04.2007 р.

Суть спору: Дочірнє підприємство „Моноліт”, м. Дрогобич звернулося до господарського суду з позовом до Приватного підприємства „Капілон”, м. Дрогобич про стягнення      35 871,74 грн.

Ухвалою суду від 26.02.2007 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в засіданні на 13.03.2007 р. Ухвалою суду від 13.03.2007 р. розгляд справи відкладався до 26.03.2007 р.

Представник позивача в судове засідання з’явився, подав уточнення № 62 від 26.03.2007 р. до позовної заяви, відповідного до якого просить суд стягнути з відповідача лише основний борг в сумі 26 049,17 грн., зменшену суму збитків від інфляції в розмірі 524,35 грн., зменшену суму річних в розмірі 211,96 грн. та судові витрати.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, вимог ухвал суду від 26.02.2007 р. та 13.03.2007 р. не виконав, проти позовних вимог у встановленому порядку не заперечив.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

03.07.2006 р. між сторонами укладено договір поставки (далі по тексту –договір).

Відповідно до п. 1 договору позивач зобов’язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити продукцію, а відповідач зобов’язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити будівельні матеріали.

На виконання умов договору позивач на підставі довіреностей серії ЯЗЮ № 249594 від 25.07.2006 р. та серії ЯЗЮ № 249595 по накладних, копії яких містяться в матеріалах справи, передав відповідачу товар на загальну суму 56 049,17 грн.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Пунктом 7 договору передбачено, що Покупець (відповідач) здійснює оплату договірної продукції на протязі 25 календарних днів з моменту отримання відповідної партії продукції шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника (позивача), або готівкою через касу  підприємства.

18.12.2006 р. позивач направив на адресу відповідача претензію № 176 з вимогою погасити заборгованість за поставлений товар на загальну суму 56 049,17 грн. Відповідач дану претензію залишив без відповіді, однак частково погасив заборгованість на загальну суму 30 000,00 грн.

Таким чином, відповідач свої зобов’язань перед позивачем по договору виконав частково в сумі 30 000,00 грн. і станом на час розгляду справи його заборгованість перед позивачем становить суму в розмірі 26 049,17 грн.

У долученому до позовної заяви розрахунку позовних вимог позивачем нараховано відповідачу неустойку в розмірі 2 604,91 грн., пеню в розмірі 2 424,00 грн. інфляційні втрати в розмірі 1 952,27 грн. та 20% річних від простроченої суми в розмірі 2 369,40 грн.

Однак, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд задоволити позовні вимоги лише в частині суми основного боргу, зменшеного розміру інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем, відповідно до уточнення позовних вимог, нараховано відповідачу інфляційні втрати на загальну суму 524,35 грн. та 3% річних на загальну суму 211,96 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення частково.

Судові витрати слід покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, п. 4 ст. 82, ст.ст. 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Судові витрати покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

3.          Стягнути з Приватного підприємства „Капілон”, м. Дрогобич, вул. Міцкевича, 1/1, Львівська область (р/р 0388 у Дрогобицькому відділенні ЦМК ЗГРУ „ПриватБанк”, МФО 325321, ) на користь Дочірнього підприємства „Моноліт”, м. Дрогобич, вул. Гайдамацька, 7/1, Львівська область (р/р 4021 у ТВБВ № 626 ЛОФ АКБ „Укрсоцбанк”, МФО 325019, ) 26 049 грн. 17 коп. основного боргу, 524 грн. 35 коп. інфляційних втрат, 211 грн. 96 коп. –3% річних, 267 грн. 85 коп. державного мита та 89 грн. 28 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

5.          В частині позовних вимог щодо стягнення 86,14 грн. державного мита та 28,72 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в задоволенні позову відмовити.

6.  В решті части позовних вимог провадження по справі припинити.

Суддя                                                                                                       Деркач Ю.Б.