СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

03 травня 2007 року

Справа № 2-27/16138-2006А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
,

суддів
,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

Від позивача ОСОБА_1, паспорт  НОМЕР_3;

відповідача:
Ліпницька Ганна Юріївна, довіреність №
3329/10/10-0   від 05.03.07;

розглянувши апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим
(суддя  Воронцова Н.В.) від 05.02.2007 по
справі № 2-27/16138-2006А

за позовом           Суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до           Державної податкової інспекції в місті
Євпаторії Автономної Республіки Крим (вул. Дм. Ульянова, 2/40, Євпаторія,
97416)

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

За результатами  перевірки Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 по контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового
та безготівкового  обігу (акт
перевірки  НОМЕР_1), Державною податковою
інспекцією в м. Євпаторії прийнято рішення НОМЕР_2 про застосування штрафних
санкцій у сумі 1853,00 грн., у тому числі: 1455,25 грн -за невідповідність
готівкових коштів на місці проведення розрахунків на 291,05 грн. сумі коштів,
зазначеній у денному звіті РРО; 340,00 грн. за порушення порядку використання
розрахункової книжки; 57,75 грн. -за не проведення розрахункової операції через
РРО.

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 05.02.2007 р. у справі № 2-27/16138-2006А (суддя
Воронцова Н.В.) відмовлено в задоволенні позову Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в м. Євпаторія про
визнання нечинним акту перевірки НОМЕР_1 та скасування рішення НОМЕР_2 про
застосування штрафних санкцій.

При прийнятті постанови суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що дійсно мало місце порушення вимог Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”,  яке
виразилося  у не проведенні розрахункової
операції через реєстратор  розрахункових
операцій, невидачі розрахункового документу (чеку), невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, вказаної у
денному звіті РРО,  порушення порядку
ведення  розрахункової книжки, що вказано
в акті перевірки НОМЕР_1.

Позивач оскаржує постанову суду у
зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Так, на думку позивача, у
податкового органу не було законних підстав для проведення перевірки, при
здійсненні перевірки перевіряючими допущено порушення вимог Закону України „Про
державну податкову службу в Україні”, складений за результатами перевірки акт
не відповідає вимогам діючого законодавства, а тому висновки такої перевірки не
можуть бути підставою для застосування до позивача штрафних санкцій.

Доводи позивача також мотивовані
іншими обставинами, викладеними у апеляційній скарзі, не маючими суттєвого
значення для розгляду справи.

Судова колегія, розглянувши
матеріали справи, заслухавши представників сторін, апеляційну скаргу визнає
такою, що підлягає частковому задоволенню, а постанову суду першої інстанції
такою,  що підлягає скасуванню із
прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову у зв'язку з
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими,
виходячи із наступного.

Так, при ухваленні судового рішення
місцевий господарський суд   Автономної
Республіки Крим  виходив із того, що
результатами перевірки встановлені порушення позивачем вимог Закону України
„Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, а саме: не проведення розрахункової операції через РРО
на суму покупки (11,55 грн.) і невідповідність готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, вказаній у поточному звіті РРО (276,15
грн.); порушення порядку використання розрахункової книжки.

Про те, дані висновки суду про
порушення позивачем вимог Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” на
думку судової колегії не підтверджені належними доказами.

Так, відповідно до частини 1,
частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна  сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її  вимоги та заперечення. В
адміністративних справах  про протиправність
рішень,  дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень обов'язок щодо доказування протиправності свого рішення,
дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Закон України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” не
визначає яким саме доказом  (його вид)
повинні бути підтверджені певні обставини справи (факти порушень вимог діючого
законодавства).

Відповідно до пункту 1.3. „Порядку
оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого
законодавства”, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації
України № 327 від 10.08.2005 року, зареєстрованого  у Міністерстві юстиції України 25.08.2005
року № 925/11205,  акт перевірки це
службовий          документ, який
підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства
суб'єктами господарювання.

Як вбачається із матеріалів справи,
акт перевірки від 27.06.2006 року не підписаний суб'єктом підприємництва, або
його посадовою особою.

Відповідно до пункту 4.7.
вищеназваного Порядку, у разі відмови перевіряємого від підписання акту
перевірки, службовими особами органу державної податкової служби складається
акт довільної форми, що засвідчує факт такої відмови, такий акт підписується не
менше як трьома службовими особами. При цьому у акті відмови  від підпису необхідно зазначити про
ознайомлення (чи відмову від ознайомлення) керівника і головного бухгалтера
суб'єкта господарювання із змістом акта перевірки,  обов'язками,
правами і відповідальністю платника податків.

Про те, в порушення вищеназваних
вимог, акт відмови від підпису матеріали перевірки НОМЕР_1 підписаний двома
перевіряючими, відсутня також відмітка про ознайомлення приватного підприємця
із актом перевірки, його правами, обов'язками і відповідальністю.

З огляду на вищевикладене,  акт перевірки НОМЕР_1, на думку судової
колегії є неналежним доказом та не може підтверджувати доводи податкового
органу про порушення приватним підприємцем вимог Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, що зазначено у даному акті перевірки.

Таким чином,  у податкового органу були відсутні правові
підстави для застосування до позивача штрафних санкцій на підставі
вищеназваного акту перевірки.

Позовні вимоги про визнання
нечинним акту перевірки НОМЕР_1 задоволенню не підлягають, оскільки акт
перевірки не є нормативно-правовим актом, чи правовим актом індивідуальної дії
у розумінні статті 17  Кодексу
адміністративного судочинства України.

На
підставі викладеного, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом
2 частини 1 статті 202, статті 205. статті 207 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_1
задовільнити.

2. Постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим  від
05.02.2007 року у справі №
2-27/16138-2006А - скасувати.

3. Позов задовільнити частково.
Визнати нечинним рішення Державної податкової інспекції у місті Євпаторія
Автономної Республіки Крим НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій у сумі
1853.00 грн.

4. У задоволенні позову про
визнання  нечинним акта перевірки НОМЕР_1
позивачу відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту оголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді