СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № .

За позовом прокурора міста Луганська в інтересах держави в особі Управління архітектури та містобудування Луганської міської ради м. Луганськ

до Приватного підприємства “Луг-Дисконт-Інвест” м. Луганськ

про стягнення 4736 грн. 69 коп.

Суддя
Яресько Б.В.

За участю:
Секретар судового засідання Савенко В.Ю.
Прокурор Подгорна Г.В. посвідчення № 878 від 16.11.2004 р.

Від позивача
Бунева О.Г. дов. № 438 від 26.03.2007 р.

Від відповідача
Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: Прокурором заявлено позов стягнення з відповідача заборгованості за тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій (що використовуються для розміщення рекламоносіїв ), які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Луганська в сумі 4530 грн. 33 коп. і пеню в розмірі 206 грн. 36 коп.

Прокурор та позивач позов підтримали.

Відповідач відзив на позов і витребуванні документи не надав, участь свого представника у засіданнях не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце проведення засідань,

Відповідач не повідомив суд про наявність поважних причин, що перешкоджають йому забезпечити участь у судовому засіданні свого представника, в зв’язку з чим відповідно до ст. 75 ГПК України спір розглядається за наявними в справі матеріалами

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що між позивачем, який рішенням Луганської міської ради від 30.06.2004 р. № 21/25 “Про питання щодо розміщення зовнішньої реклами на території м. Луганська” визначений як робочий орган та відповідачем укладено 18 квітня 2006 року договір № 306 тимчасового користування місяцями розташування рекламних засобів, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Луганська.

Відповідно до п. 2.1., 2.3. договору відповідач зобов’язався сплачувати позивачу 2891 грн. 70 коп. щомісячно до 05 квітня числа звітного місяця.

Згідно п. 4.1. договору у випадку несвоєчасної, або неповної оплати відповідач зобов’язаний сплатити пеню у розмірі 120 % облікової ставки Національного банку України.

В наслідок несвоєчасної та неповної оплати за період з 18.04.2006 р. по 05.06.2006 р. виникла заборгованість в сумі 4530 грн. 33 коп.

Прокурор звернувся з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивачу суму заборгованості 4530 грн. 33 коп., та пеню за період з 06.04.2006 р. по 05.10.2006 р. в сумі 206 грн. 36 коп.

Позивач позов підтримав. Згідно наданого позивачем розрахунку пені (а.с. 17) її розмір складає 196 грн. 21 коп.

Відповідач заперечень проти позову, або доказів оплати боргу суду не надав.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського  процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським  визнається  зобов'язання,  що  виникає  між суб'єктом  господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених  Господарським  кодексом,  в силу  якого  один  суб'єкт  (зобов'язана  сторона,  у  тому  числі боржник)  зобов'язаний  вчинити  певну дію господарського   чи управлінсько-господарського  характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати  роботу,  передати   майно,   сплатити гроші, надати інформацію тощо),  або утриматися від певних дій,  а інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та  інші учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських   договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного  кодексу  України  з урахуванням особливостей, передбачених Господарським  кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватися у встановлений строк.

За таких обставин вимоги прокурора щодо стягнення заборгованості  в сумі 4530 грн. 33 коп., та пені в сумі  196 грн. 21 коп. є обґрунтованими, та підлягають задоволенню, в решті вимог щодо стягнення пені слід відмовити.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –101 грн. 78 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 117 грн. 74 коп.

Керуючись ст. 44,49, 75, 82-85 Господарського  процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства “ЛУГ-ДИСКОНТ-ІНВЕСТ” м. Луганськ, Артемівський район, кварт. Ленінського комсомолу 4А к. 65 ідентифікаційний код  34202245 на користь:

Управління архітектури та містобудування Луганської міської ради м. Луганськ, вул. Коцюбинського 14 ідентифікаційний код  26130094 р/р 6 в УДК Луганської  області МФО 804013 заборгованість в сумі 4530 грн. 33 коп., пеню в сумі 196 грн. 21 коп., наказ видати.

Державного бюджету України рахунок 0006 банк ГУДКУ в Луганської області, одержувач УДК у м. Луганську ГУ ДКУ у Луганській області МФО 804013 ідентифікаційний код 24046582 код бюджетної класифікації 22090200 символ звітності банку 095 державне мито в сумі 101 грн. 78 коп., наказ видати ДПІ Артемівського району м. Луганська.

Державного підприємства “Судовий інформаційний центр”, р/р 0001 у ВАТ “Банк Універсальний” м. Львів, МФО 325707 витрати на  інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 117 грн. 74 коп., наказ видати.

3. В решті відмовити.

У судовому засіданні за згодою сторін була оголошена  тільки вступна  та резолютивна частина рішення.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько

Дата підписання рішення

17.04.2007 р.