ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.07 р.                                                                                 Справа № 34/425

Господарський суд Донецької області у складі судді Кододової О.В., при секретарі судового засідання Тараненко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом – Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька

до відповідача – Приватного підприємства “Алан” м. Донецьк

про стягнення 170,00 грн.

За участю представників сторін:

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов Державною податковою інспекцією у Калінінському районі                м. Донецька до Приватного підприємства “Алан” м. Донецьк про стягнення  податкового боргу у розмірі 170,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що станом на момент подання позову  відповідач має заборгованість перед бюджетом на загальну суму 170,00 грн.

Позивач зазначає, що термін подання розрахунку сплати єдиного податку за II квартал 2006року встановлено законодавством  19.07.2006року, фактично розрахунок надано 25.07.2006року.

Відповідач у запереченнях від 11 січня 2007 року (вхід. №02-41/829) проти позову заперечує в повному обсязі за тих підстав, що штрафні санкції застосовані позивачем неправомірно.

Відповідач у запереченнях також вказує на те, що відповідно до п.4.1 п.4.1.4 пп.б ст.4 Законом України від 21.12.2000року №2181 “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” строки встановлені на протязі 40 календарних дні, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

У судовому засіданні досліджені надані сторонами письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд встановив:

Відповідач є юридичною особою, зареєстровано розпорядженням виконкому Кіровської районної ради м. Макіївки №114-р від 03.04.1995року, .

Позивачем проведено  перевірку з питання надання розрахунку сплати єдиного податку суб’єктом малого підприємництва - юридичною особою за II квартал 2006року у термін, який встановлений законодавством , за результатами якої складено акт №1729/15-111-3/23785144 від 19.10.2006року.

Як вбачається з висновку акту, перевіркою встановлено порушення відповідачем терміну подання розрахунку сплати єдиного податку субєктом малого  підприємництва – юридичною особою за II квартал 2006року.

На підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № від 19.10.2006року, яким до  відповідача застосовані  штрафні (фінансові) санкції відповідно до п.п.17.1.1 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від  21.12.2000 р. № 2181-ІІІ у розмірі  170,00грн.

Суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з огляду на наступне:

Відповідно до ст.9 Закону України “Про систему оподаткування” від 25 червня 1991 року N 1251-XII платники  податків  і   зборів   (обов'язкових   платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків  і  зборів  (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Відповідно до п.4. Указу Президента “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” із змінами та доповненнями, внесеними Указом Президента України від 28.06.1999року №746/99, за результатами господарської діяльності за звітний (податковий) період (квартал) суб'єкти малого підприємництва - юридичні особи подають до органу державної податкової служби до 20 числа місяця, що наступає за звітним (податковим) періодом, розрахунки про сплату єдиного податку, акцизного збору і, в разі обрання ними єдиного  податку за ставкою 6 відсотків, розрахунок про сплату податку на додану вартість, а також платіжні доручення на сплату єдиного податку за звітний період з позначкою банку про зарахування коштів.

Пунктом 5 Указу Президента “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” із змінами та доповненнями, внесеними Указом Президента України від 28.06.1999року №746/99, суб'єкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно із законодавством України.

Відповідно до п.п.4.1.4.  ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від  21.12.2000 р. № 2181-ІІІ податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює  календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем , відповідачем 25 липня 2006року було  подано до податкового органу  розрахунок сплати єдиного податку за II квартал 2006року, останнім днем цього податкового кварталу є 30 червня 2006року .

Тобто останнім днем подання розрахунку сплати єдиного податку за II квартал 2006року відповідно до Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від  21.12.2000 р. № 2181-ІІІ  є 10 серпня 2006року.

Відтак відповідач у межах цього строку подав розрахунок єдиного податку – 25 липня 2006року.

Таким чином суд дійшов до висновку, що застосування штрафних санкцій до відповідача у розмірі 170,00грн. є безпідставним.

Судом не приймається до уваги посилання позивача на встановлення строків подачі розрахунків Указом Президента “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” за тих підстав, що відповідальність за порушення  строків подання розрахунків встановлена Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від  21.12.2000 р. № 2181-ІІІ , який є спеціальним законом про оподаткування.

Слід зазначити, що відповідно до абзацу першого преамбули та п. 19.6. ст. 19  Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”,  цей закон є  спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, закони та інші нормативно-правові акти діють у частині, що не суперечить нормам цього Закону.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто встановивши неправомірність застосування штрафних санкцій у розмірі 170,00грн. суд повинен захистити  інтереси юридичної особи у сфері  публічно-правових відносин від порушень з боку податкового органу. За таких підстав позов задоволенню не підлягає.

Керуючись Конституцією України,  Законом України від 21.12.2000року №2181 “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, Указом Президента “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” із змінами та доповненнями, внесеними Указом Президента України від 28.06.1999року №746/99, та ст.ст.11,17-20,69-72,86,94,158-163, 167,185,186,254, п.6,7 розділу V11 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні позову Державної податкової інспекції у Калінінському районі                      м. Донецька до Приватного підприємства “Алан” м. Донецьк про стягнення                                 170,00 грн.відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження буде подана, але апеляційна скарга не була подана у зазначений строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку .Про апеляційне оскарження постанови суду спочатку подається заява. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через господарський суд Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                Кододова О.В.