ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2007 р.
13:20
Справа №  1/535/06

м. Миколаїв

За позовом: Державне підприємство дослідне господарство “Зоряне”.
/55213, Миколаївська область, Первомайський район, с. Жовтневе/.
До відповідача: Первомайська об’єднана державна
податкова інспекція Миколаївської області
/55200,  м. Первомайськ, вул. Дзержинського, 18/

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень –рішень від 02.10.2006р.: № /2; № /2; № /2.

Суддя Васильєва Л.І.

Секретар судового засідання Дьяченко Т.В.

Представники:

Від позивача: Тарасенко В.П., довіреність від 11.12.2006р.

Козлов Ю.В., довіреність від 11.12.2006.

Від відповідача: Іващенко А.В., довіреність від 17.01.2006р.

Усталішвілі А.О., довіреність від 20.12.2006р.

В судовому засіданні 21.12.2006 року оголошено перерву до 10.01.2007 року.

Судове засідання 10.01.2007 року продовжено після перерви.

Позивач звернувся з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень –рішень від 02.10.2006р., № /2, № /2, № /2 (а.с.3-6, 75) про застосування штрафних санкцій за порушення  граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання, обґрунтовуючи свої вимоги наступним: відповідачем  проведено дві комплексні планові документальні перевірки за період з 01.07.200 р. по 31.08.2004 р. і не було виявлено порушень стосовно своєчасності сплати фіксованого сільськогосподарського податку; порушено вимоги  пункту 4.2.2. статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, відповідно якого податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій направляються платнику податків лише за результатами  планових чи позапланових документальних перевірок; в грудні 2005 року за результатами планової документальної перевірки вже приймались податковим органом податкові повідомлення-рішення про застосування  штрафних санкцій за порушення строків погашення узгодженого податкового зобов’язання за цей  же період і в цій же самій сумі (а.с.72-74), які були скасовані податковим органом вищого рівня (а.с.23-25); оскільки відповідно до пункту 17.3. статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  сплата(стягнення) штрафних санкцій прирівнюється до сплати (стягнення) податку, то  відповідачем пропущено строк позовної давності, передбачений статтею 15   вказаного закону для застосування штрафної санкції.

Відповідач позовні вимоги не визнає з тих підстав, що дія статті 15 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” не поширюється на строки застосування штрафних санкцій до платників податків, оскільки штрафна санкція не є податковим зобов’язанням; перевірка позивача здійснювалась на підставі п.1.статті 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, яка надає право податковому органу здійснювати документальні невиїзні перевірки(на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов’язаних з нарахуванням і сплатою податків і зборів …); попередніми документальними перевірками не перевірялось питання своєчасності сплати узгодженого податкового зобов’язання по фіксованому сільськогосподарському  податку; податкові повідомлення-рішення від 10 січня 2006 року, відповідно яких до позивача були застосовані ті ж самі санкції, що й по оскаржуваним  податковим повідомленням-рішенням дійсно скасовані Державною податковою адміністрацією, але з тих підстав, що  перевірка проводилась за період з 01.10.2004 р. по 30.09.2005 р., а штрафні санкції застосовані за період з 03.05.2001 р. по 12.05.2005 р. (а.с.46-47). В оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях допущена технічна помилка, а саме  - невірно зазначено номер акту перевірки: необхідно було зазначити номер акту 215/27/15-100 від 24.05.2006 року (як правильно було вказано в податкових повідомленнях-рішеннях із значками 0, 1, а зазначено акт перевірки № 253-27/15-100 від 06.06.2006 р.

Дослідивши  надані сторонами докази, заслухавши доводи сторін у судовому засіданні , суд –

в с т а н о в и в:

24  травня 2006 року відповідач склав акт № 215/27/15-100(а. с. 27-30),  в якому зазначив порушення  позивачем підпункту 5.3.1. пункту 5.3. статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а саме порушення строків погашення податкових зобов’язань  по фіксованому сільськогосподарському податку за період з 03.05.2001 р. по 04.08.2004 р., самостійно узгоджених позивачем.

На підставі вказаного акту після адміністративного узгодження  відповідач  направив позивачу податкові повідомлення-рішення від 02.10.2006р. № /2, № /2, № /2, згідно яких застосував до позивача штрафні санкцію  на підставі підпункту 17.1.7. пункту 17.1. статті 17 Закону України «Про порядок погашення  зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у сумі відповідно 11 846,98грн., 10 117,34 грн.,  10 127,17 грн., які позивач просить визнати неправомірними та скасувати.

Позовні вимоги підлягають задоволенню , виходячи з наступного:

у відповідності зі статтею 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” податковий орган має право здійснювати  документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих  податкових  декларацій,  звітів  та   інших   документів, пов'язаних з нарахуванням і  сплатою  податків  та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі),  а також планові та позапланові    виїзні  перевірки своєчасності, достовірності,  повноти нарахування і сплати  податків  та  зборів (обов'язкових   платежів),   додержання   валютного  законодавства      юридичними   особами,      їх    філіями,      відділеннями,    іншими відокремленими підрозділами.

Отже, доводи позивача щодо відсутності у відповідача  взагалі права здійснювати  невиїзну документальну перевірку  не в рамках планової чи позапланової виїзної перевірки  є такими, що  не ґрунтуються   на чинному законодавстві.

Посилання позивача на пропуск відповідачем строку позовної давності, передбачений пунктом 15.1.1. статті 15 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  є необґрунтованим, оскільки зазначена норма стосується податкового зобов’язання, а  штрафна санкція не є податковим зобов’язанням в розумінні статті 1 вказаного закону. Пункт 17.3. статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” стосується сплати(стягнення) штрафної санкції, а не  її застосування.

Абзац 1 статті 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”  визначає поняття планової виїзної перевірки: плановою виїзною  перевіркою  вважається  перевірка  платника податків щодо своєчасності,  достовірності, повноти нарахування та сплати   ним  податків  та  зборів  (обов'язкових  платежів),  яка передбачена у плані роботи органу державної  податкової  служби  і проводиться  за  місцезнаходженням  такого платника податків чи за місцем  розташування  об'єкта  права  власності,  стосовно   якого проводиться така планова виїзна перевірка.

Надані позивачем акти перевірки від 21 жовтня 2003 року (а.с.11-16), від  17 листопада 2004 року (а.с.17-22) свідчать, що відповідач проводив планові  виїзні перевірки позивача щодо своєчасності,  достовірності, повноти нарахування та сплати   ним  податків  та  зборів  (обов'язкових  платежів) за період з 01.07.2000 року по 30.09.2004 року. Порушень щодо  своєчасності погашення податкових зобов’язань по фіксованому сільськогосподарському податку вказаними плановими перевірками не було встановлено.

У грудні 2005 року відповідач здійснив планову перевірку позивача  щодо своєчасності,  достовірності, повноти нарахування та сплати   ним  податків  та  зборів  (обов'язкових  платежів) за період з 01.10.2004 року по 30.09.2005 року(а.с.33-37), за результатами якої направив позивачу податкові повідомлення-рішення від 10 січня 2006 року (а.с.72-74) про застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків погашення узгодженого податкового зобов’язання по фіксованому сільськогосподарському податку, в тому числі за період з 03.05.2001 р. по  04.08.2004 р.

Рішенням Державної податкової адміністрації у Миколаївській області від 10.05.2006 року  податкові повідомлення-рішення від 10 січня 2006 року про застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків погашення узгодженого податкового зобов’язання по фіксованому сільськогосподарському податку за період з 03.05.2001 р. по  04.08.2004 р. були скасовані (а.с.23-25).

Оскільки чинне податкове законодавство не передбачає здійснення документальних перевірок за один і той же період  більше  одного разу, за винятком випадків здійснення позапланової виїзної перевірки, передбачених  пунктом 8 статті 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, а також прийняття  декількох податкових повідомлень-рішень  за один і той же податковий період і  одне й теж саме порушення, то у відповідача відсутні були підстави для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень 02.10.2006р. № /2, № /2, № /2. Отже позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 87, 94, 160, 162-163, 167, 254, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати  податкові повідомлення –рішення від 02.10.2006р. № /2, № /2, № /2.

Стягнути з Державного бюджету України через Відділення державного казначейства у місті Миколаєві /54055, м. Миколаїв, пр-т. Леніна, 97, / на користь Державного підприємства дослідне господарство «Зоряне»/55213, Миколаївська область, Первомайський район, с. Жовтневе, код 00729480/ судовий збір в сумі 3,40 грн. (три гривні 40 коп.).

Постанова у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виконавчий лист у відповідності зі ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України видається за заявою позивача після набрання законної сили рішенням господарського суду.

Суддя
Л.I.Васильєва