СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

12.03.07
Справа№ 1/1101-26/372

За позовом: Товариства
з обмеженою відповідальністю „Богоя-2”, м. Львів

до відповідача:
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Львів

Про виселення,
стягнення 46 883,20 грн. пені та визнання недійсним договору оренди №НОМЕР_1.

Суддя  Ю.Б. Деркач

при
секретарі: Боровець Я.

Представники:

від позивача Білевич
Н.К. -представник

від відповідача ОСОБА_1
-СПД

Представникам сторін роз'яснено їх
права та обов'язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 20.03.2007 р.

Суть спору: Товариство
з обмеженою відповідальністю „Богоя-2”, м. Львів звернулося до господарського
суду з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Львів про
виселення, стягнення 46 883,20 грн. пені та визнання недійсним договору оренди
№НОМЕР_1.

Ухвалою суду від 18.10.2006 р.
порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в засіданні на
21.11.2006 р. Ухвалою суду від 21.11.2006 р. продовжено строк розгляду спору та
розгляд справи відкладався до 09.01.2007 р. В судовому засіданні 09.01.2007 р.
оголошувалась перерва до 29.01.2007 р. Ухвалою суду від 29.01.2007 р. розгляд
справи відкладався до 27.02.2007 р. В судовому засіданні 27.02.2007 р.
оголошувалась перерва до 12.03.2007 р.

18 грудня 2006 р. позивач доповнив
позовну заяву, уточнивши розрахунок боргу на час розгляду справи в частині
стягнення 46 883,20 грн.

25 січня 2007 р. позивач доповнив
позовну заяву вимогою про визнання недійсним договору оренди №НОМЕР_1.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, подав відзив від 28.12.2006 р. на позовну заяву, проти
позовних вимог заперечив з підстав наведених у відзиві.

Крім того, відповідачем подано
клопотання від 09.01.2007 р. про зупинення провадження по даній справі до
вирішення справи по суті в суді Залізничного району м. Львова. Дане клопотання
судом до уваги не приймається, оскільки відповідачем до клопотання не долучено
доказів, які б підтверджували наявність неможливості розгляду справи №
1/1101-26/372 до вирішення справи (невідомо якої) в Залізничному районному суді
м. Львова.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив
наступне:

Позивач приміщення загальною площею
20,0 кв.м. передав в оренду відповідачу згідно договору оренди  від 01 квітня 2005 р. Від імені позивача
Договір оренди підписано директором ОСОБА_2 Термін оренди пунктом 8.1. Договору
було визначено 1 місяць починаючи з 01 квітня 2005 року. Відповідно до п. 8.2.
Договору, він вважається продовженим на наступний термін, якщо за 15 днів до
закінчення його дії ні одна із сторін не заявить про припинення дії цього
договору.

Отримавши в оренду 20 кв.м. площі
виробничих приміщень, відповідач фактично використовував торгівельний зал
площею 54,5 кв.м. та підсобне приміщення 15,1 кв.м., що підтверджується
Висновком Львівського НДІСЕ НОМЕР_2.

Загальними зборами учасників
товариства (позивача) (протокол 11.05.2005 р. - 25.06.2005 р.) вирішено
висловити недовіру директору ТзОВ „Богоя-2„ ОСОБА_2 та звільнити її з посади
директора та обрано на цю посаду ОСОБА_3. Вищий орган управління товариством
зобов'язав ОСОБА_2 передати новообраному директору печатки і ключі від
приміщення, фінансово-господарську документацію.

Рішенням загальних зборів позивача
(протокол від 11.05-25.06.2005 р.) по п. 10 вирішено заборонити представляти
інтереси позивача в суді будь-якому учаснику товариства та посадовим особам
товариства без рішення на те загальних зборів.

Рішенням загальних зборів від
01.12.2005 р. ОСОБА_3. обрано представником, який може вести справи від імені
позивача в усіх судових установах з усіма процесуальними правами (пункт 2
протоколу).

Згідно рішення Загальних зборів від
11.05.-26.06.2005р.,  ТзОВ ”Богоя-2” за
основний напрямок діяльності товариства було визначено роздрібну та гуртову
торгівлю та вирішено відмовитись від передачі приміщень магазину по АДРЕСА_1, в
оренду стороннім організаціям.

Позивач надіслав орендарю
(відповідачу) повідомлення про припинення дії договору оренди та попередження
що у випадку невивільнення займаних площ з 01.12.2005 р. буде нараховуватися
плата за безпідставне користування майном у подвійному розмірі згідно ст. 785
ЦК України. У відповіді на вказане повідомлення, відповідач повідомив позивача
про те, що не має наміру звільняти безпідставно займані площі і продовжує
використовувати їх для своєї підприємницької діяльності.

Розмір орендної плати згідно
договору складав 500,00 грн. в місяць. Львівським науково-дослідним інститутом
судових експертиз складений висновок НОМЕР_2. будівельно-технічного дослідження
по листу прокуратури Залізничного району м. Львова, згідно з яким ринкова
вартість оренди 1 кв.м. приміщення магазину ТзОВ „Богоя-2” по         АДРЕСА_1 за 2005 р. становить 29,50
грн. Позивач виставив вимогу про стягнення з відповідача суми боргу з
врахуванням ринкової орендної плати згідно вказаного висновку.

Відповідач подав суду як підставу
оренди приміщення у 2006 році договір оренди №НОМЕР_3, який від імені
товариства ТзОВ „ Богоя-2 „ підписано ОСОБА_2, яка на час підписання договору
була звільнена з посади директора.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов
висновку про обгрунтованість позовних вимог, які слід задоволити частково з
наступних підстав.

Виходячи із приписів ст. 16 ЦК
України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного
права.

Судом встановлено, що  між позивачем та відповідачем був укладений
договір оренди від 01 квітня 2005 р. За положеннями Цивільного кодексу України,
до договору оренди застосовуються норми щодо договорів найму.

Загальними зборами учасників
товариства (позивача) (протокол 11.05.2005 р. - 25.06.2005 р.) вирішено
висловити недовіру директору позивача ОСОБА_2 та звільнити її з посади
директора та обрано на цю посаду ОСОБА_3. Вищий орган управління товариством
зобов'язав ОСОБА_2 передати новообраному директору печатки і ключі від
приміщення, фінансово-господарську документацію.

Згідно рішення Загальних зборів від
11.05.-26.06.2005 р.,  ТзОВ ”Богоя-2” за
основний напрямок діяльності товариства було визначено роздрібну та гуртову
торгівлю та вирішено відмовитись від передачі приміщень магазину по АДРЕСА_1, в
оренду стороннім організаціям.

Судовий процес здійснюється на
засадах змагальності. Відповідач на судовому засіданні не надав суду доказів
щодо неправомірності вище вказаних рішень загальних зборів, в тому числі в
частині звільнення ОСОБА_2 з посади директора позивача. Суд приходить до
висновку, що директором позивача є ОСОБА_3.

Згідно п. 2 ст. 30 Закону України
„Про власність” право власності господарських товариств здійснюють органи
управління. Відповідно до ст. 58 Закону України “Про господарські товариства”
та ст. 12 Статуту позивача вищим органом товариства є Збори його учасників.

Збори проведені за наявності
кворуму, рішення прийнято більшістю голосів.

Оскільки Закон України „Про
державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” не містить
іншого, відповідно до положень трудового законодавства України,       п. 15.2. Статуту позивача, ст. 99 ЦК
України, ст. 41 Закону України „Про господарські товариства” ОСОБА_3. є обраним
директором з моменту прийняття рішення загальними  зборами товариства, а не з моменту внесення
даних згідно даного рішення в єдиний реєстр.

Доказів визнання недійсним
зазначеного рішення загальних зборів товариства відповідачем не подано.

Термін оренди пунктом 8.1. Договору
оренди від 01.04.2005 р. було визначено 1 місяць починаючи з 01 квітня 2005
року. Відповідно до п. 8.2. Договору, він вважається продовженим на наступний
термін, якщо за 15 днів до закінчення його дії ні одна із сторін не заявить про
припинення дії цього договору.

Позивачем надіслано орендареві
повідомлення від 21 жовтня 2005 р., яке отримане відповідачем 27.10.2005 р. та
повторне повідомлення від 4 листопада 2005 р., яке отримане орендарем
08.11.2005 р. про припинення дії договору оренди з 01.12.2005 р. У відповіді на
вказане повідомлення, відповідач заявив про те, що не має наміру звільняти
приміщення і продовжує використовувати їх для своєї підприємницької діяльності.

Виходячи з викладеного договір
оренди припинив свою дію з 01.12.2005 р. у зв'язку із відмовою позивача від
його пролонгації. Відповідачем орендоване приміщення позивачу не повернуто.

Керуючись нормами ст. 785 ЦК
України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі,
наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної
плати за користування річчю за час прострочення.

Розмір орендної плати згідно
договору оренди складає 500,00 грн. в місяць.

З показів позивача відповідач
сплачував суму орендної плати, яка передбачена договором оренди. Відповідач
даних фактів не заперечував. З врахуванням сплаченого розміру орендної плати
підлягає стягненню додатково 500,00 грн. за кожний місяць оренди з    01.12.2005 р. по 01.01.2007 р., що складає
в сукупності 6 500,00 грн.

Суд приходить до висновку, що в
частині стягнення 40 383,20 грн. слід відмовити в задоволенні позову, оскільки
договором оренди передбачено розмір орендної плати в сумі 500,00 грн. в місяць.
Доказів внесення змін до договору оренди у цій частині позивачем не подано.

Відповідач подав суду як підставу
оренди приміщення у 2006 році договір оренди №НОМЕР_3, який від імені позивача
підписано ОСОБА_2 Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та закону.

Як випливає з вище сказаного, суд
встановив, що директором позивача згідно рішення загальних зборів ТзОВ
„Богоя-2” (протокол 11.05.2005 р. - 25.06.2005 р.) обрано ОСОБА_3. А отже
договір оренди, підписаний від імені позивача ОСОБА_2 слід вважати недійсним.

Згідно ч. 2 ст. 203 ЦК України
особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою статі 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового
процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення
частково.

Судові витрати слід покласти на
обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись
Законом України „Про власність”, Законом України „Про господарські товариства”,
Законом України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців” ст.ст. 16, 92, 99, 203, 215, 785 ЦК України та ст.ст. 4, 33, 34,
35, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов
задоволити частково.

2.          Судові
витрати покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

3.          Визнати
недійсним договір оренди №НОМЕР_1. укладений між Товариством з обмеженою
відповідальністю „Богоя-2” (м. Львів,АДРЕСА_1, ) та
Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 (м. Львів, АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер платника податків НОМЕР_4).

4.          Виселити
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1       (м. Львів, АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер платника податків НОМЕР_4) з орендованих приміщень, які належать
Товариству з обмеженою відповідальністю „Богоя-2” (м. Львів,АДРЕСА_1, ) та знаходяться за адресою: м. Львів,АДРЕСА_1.

5.          Стягнути з
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1,      м. Львів, АДРЕСА_2 (відомості про
банківські реквізити відсутні, ідентифікаційний номер платника податків
НОМЕР_4) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Богоя-2”, м.
Львів,АДРЕСА_1                       (р/р
9001 в ЕД ЗГРУ КБ „ПриватБанк”, МФО 325321, ) 6
500 грн. 00 коп. орендної плати, 150 грн. 00 коп. державного мита та   67 грн. 18 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

6.          Накази видати
відповідно до ст. 116 ГПК України.

7.
В частині позовних вимог щодо стягнення 40 383,20 грн.
неустойки, 403,83 грн. державного мита та 50,82 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в задоволенні позову
відмовити.

Суддя
Деркач Ю.Б.