ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"05" квітня 2007 р.
Справа №  4/7

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І.,розглянув справу № 4/7

за позовом: Державного підприємства “Східний гірничо-збагачувальний  комбінат” м.Жовті Води  Дніпропетровської  області в  особі  Смолінської  шахти с.Смоліне Маловисківського  району  Кіровоградської  області

до відповідача 1 – товариства  з обмеженою  відповідальністю “Вікторія – Феліз” м.Кіровоград

3-ої особи на стороні  відповідача, яка  не заявляє самостійних  вимог  на предмет спору  Маловисківська районна державна адміністрація в особі районного  відділу земельних  ресурсів м.Мала  Виска Кіровоградської  області

про стягнення шкоди   10682  грн.

Представники сторін:

від позивача - Літвінова О.О. , довіреність № 18/2564  від 16.05.06;

від відповідача -  Гретченко Л.Л. , довіреність № 4  від 12.02.07;

від 3-ої особа - не з"явився;

Суть спору: позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення  10682 грн.  в порядку відшкодування шкоди, завданої підприємству внаслідок пориву  силового електричного  кабелю  при  проведенні  працівниками відповідача  робіт по  прокладенню  кабелю волоконно-оптичної лінії зв'язку в районі базисного складу вибухових  матеріалів  Смолінської  шахти.

Представник позивача позов підтримав та просить його задовольнити.

Відповідач у відзиві на позов вимоги заперечив, просить в позові відмовити,  оскільки  відсутня  вина  відповідача  в  спричинені  пориву  кабеля. Відповідачем  проведено  всі  узгоджувальні  процедури   перед  проведенням робіт та отримано дозвіл  Маловисківської  райдержадміністрації  на проведення  робіт,  а  роботи  проводились  в присутності працівників   позивача, які   не заперечували проти  проведення  робіт.

3-я особа на стороні  відповідача, яка  не заявляє самостійних  вимог  на предмет спору  Маловисківська районна державна адміністрація в особі районного  відділу земельних  ресурсів м.Мала  Виска Кіровоградської  області  участі в  засіданні  не  брала, про час та  місце розгляду  справи  належним чином  повідомлена.  Позивачем виконано  вимогу суду  про   направлення   3-й особі  на стороні   відповідача без самостійних вимог  на предмет спору  копії  позовної  заяви та долучених  до неї  матеріалів  а  до  суду надано  докази  про  їх  направлення. Позивач  та  відповідач вважають за  можливе   розглядати  справу  без  участі  представника  3-ої  особи на стороні  відповідача без  самостійних вимог  на предмет спору. В судовому засіданні   28.03.2007 року оголошено  перерву до   12 год. 05.04.2007 року.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи,   господарський  суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення  10682 грн.  в порядку відшкодування шкоди, завданої підприємству внаслідок пориву  силового електричного  кабелю  при  проведенні  працівниками відповідача  земляних   робіт по  прокладенню  кабелю волоконно-оптичної лінії зв'язку в районі базисного складу вибухових  матеріалів  Смолінської  шахти.

Свої вимоги мотивує тим, що 21 серпня 2006 року  в  робочий  час   на території  земель, що надані в користування  Смолінській  шахті в с.Смоліне Маловисківського  району Кіровоградської  області  під керівництвом посадових осіб відповідача  проводились   земляні  роботи  по  прокладенню кабелю волоконно-оптичної лінії зв'язку та  було пошкоджено  силовий електричний  кабель, чим   завдано шкоду позивачу виведенням з ладу силового електричного  кабелю та додатковими витратами на відновлення кабелю в  розмірі  10682 грн., з яких 8068 грн. вартість  матеріалів витрачених  на відновлення   пошкодженого кабеля, 1989  грн. заробітна плата  працівників, які  займались   усуненням  пошкодження та   625  грн. витрати на  забезпечення  роботи чергового автотранспорту, задіяного  в  виконанні  робіт  по  відновленню  кабеля.

Службове  розслідування  по  факту  пошкодження  кабеля позивачем не проводилось, ухвалою  суду  від 05.03.2007  року   в порядку ст.38 ГПК України  зобов'язано позивача  забезпечити  в  судове засідання  явку  директора Смолінської  шахти Коваленка  В.В. для  дачі пояснень  щодо проведення   службового розслідування по  факту  пошкодження  електричного кабелю, однак вимога  суду  позивачем не виконана  з  невідомих  причин, в  судовому  засіданні  представник   позивача надав  пояснення, що  Коваленко В.В.  через  службові  справи  не зміг  бути  присутнім  в залі  судового засідання. Натомість,  відповідачем в  період з  23 по  30.08.2006  року  проведено службове  розслідування по  факту  пошкодження  21.08.2006  року   силового  електрокабелю  Смолінської  шахти  створено  у  відповідності  до   наказу  №19  від 23.08.2006  року   комісією  та  у  відповідності  до наказу №22 від 30.08.2006  року  вжито  заходів з  метою  недопущення  випадків пошкодження  підземних комунікаційних    мереж та  кабельних  споруд зв'язку  підприємств,  установ, організацій  та фізичних осіб, по території яких  проводиться будівництво  ВОЛЗ”.  Причиною  пошкодження кабелю визнано відсутність його нанесення на схематичному  викопіюванні  місця  проведення  робіт та  ненадання  посадовими особами шахти інформації про наявність  та місце  проходження силового  електрокабелю в  зоні  проведення  робіт.

Проаналізувавши  правовідносини  між учасниками спору та надавши  їм правову оцінку, господарський  суд приходить  до переконання що  позовні вимоги не підлягають до  задоволення, в  позові  необхідно  відмовити.  Такий  висновок господарський  суд  зробив  на підставі   наступного. Відповідачем  роботи  по прокладенню кабеля проводились з  дозволу Маловисківської райдержадміністрації, що  підтверджується  розпорядженням  голови №369 від 18.07.2006  року. Крім  того, для  проведення робіт по території Смолінської селищної ради було  отримано висновок №154 від 27.06.2006  року (51). Будівництво кабельної  лінії зв'язку по Маловисківському  районі проводилось  комісійно, від  Смолінської  шахти трасу  будівництва  узгоджував начальник зв'язку  Липецький  А.І. (а.с.52- 57).  Крім  того, безпосереднє узгодження  прокладання  траси кабелю  по території Смолінської  шахти підтверджується   викопіюванням із  плану, на якому  містяться  підписи посадових  осіб  шахти, які  погодили  проведення  робіт  при умові присутності  при проведенні робіт  представників  шахти (а.с.57). Однак,   які  саме  представники  шахти  повинні  бути присутні при проведенні  робіт  посадові  особи шахти  при погодженні   проведення робіт не  визначили.  Крім  того, на  викопіюванні  взагалі  відсутнє  нанесення  електричного кабелю. При  цьому  господарський  суд  приймає  до уваги   пояснення  позивача  про те, що начальник  РСО    Юрченко В. та  механік   електрозв'язку   Липецький  А.І. не  мали повноважень  від керівництва підприємства  позивача на  проведення  узгодження  проведення  робіт,   однак   не  визнає  цю  обставину  в  якості  визначальної  для вирішення  спору, оскільки питання  щодо  перевищення  своїх  повноважень працівниками  позивача  повністю  перебуває в   межах  його  компетенції і  є суто внутрішніми    проблемами  позивача.

Господарський суд  вважає, що  позивачем  не в  повній  мірі  виконано вимоги   п.2 Правил  охорони електричних  мереж, затверджених  постановою  Кабінету Міністрів України від 04.03. 1997  року №209, яким  визначено, що енергопідприємства для  створення  нормальних умов  експлуатації електричних  мереж,  забезпечення їх збереження та дотримання  вимог техніки  безпеки  встановлюють  охоронні зони та  визначають  мінімально допустимі  відстані  та   зобов'язані  вживати належних заходів до збереження  об'єктів  електричних  мереж  при передачі у  постійне або тимчасове  користування  земельних ділянок, на яких  знаходяться  вказані  об'єкти.

Позивач не   спростував  пояснення  відповідача  щодо  відсутності  на місці  пошкодження  кабелю   знаків  чи позначень про встановлення   охоронної зони.

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення завданої матеріальної шкоди. В цій ситуації правовідносини виникли внаслідок спричинення позадоговірної шкоди і повинні регулюватися вимогами гл. 82 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи  бездіяльністю особистим немайновим правам  фізичної  або юридичної особи, а  також  шкода, завдана  майну фізичної чи  юридичної особи, відшкодовується  в повному  обсязі особою, яка її завдала.

Крім того, у  відповідності до  ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка  на відповідній  правовій  підставі володіє  транспортним  засобом чи механізмом.  За  спричинення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, що належить відповідачу, відповідає власник джерела, якщо не доведе, що шкоду завдано внаслідок непереборної сили або  умислу потерпілого.

Доказів дії непереборної сили чи протиправних дій потерпілого сторонами не подано. Позивач довів  визнав  належність джерела підвищеної небезпеки відповідачу.

Відповідач також підтвердив, що його автомобіль працював на  ділянці, де  пошкоджено кабель. До джерела  підвищеної  небезпеки  відноситься  і діяльність, пов'язана з  використанням та  утриманням   електопередавального обладнання, зокрема   кабелю 6 кВ, оскільки   ця  діяльність  створює підвищену небезпеку для особи,  яка  цю діяльність здійснює та  інших   осіб.

Господарським судом  визнається  обґрунтованим  посилання відповідача  на наявність  в  спорі  ознак правовідносин, що  підпадають під дію  ст.1188 Цивільного  кодексу України  щодо  відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох  джерел підвищеної  небезпеки,  згідно  до п.1 ч.1 якої шкода, завдана внаслідок  взаємодії кількох  джерел підвищеної  небезпеки,  відшкодовується на  загальних  підставах  винною особою.

Як зазначається в роз'ясненнях президії ВАСУ від 01.04.94р. № 02-5/215  „Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" / з наступними змінами / крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті  обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарським судом  не приймаються  до уваги та  розцінюються як необґрунтовані  посилання  позивачем в  позовній  заяві на порушення  відповідачем  Правил охорони ліній електрозв'язку  і  Умов  проведення робіт у  межах охоронних  зон кабельних і  повітряних  ліній електрозв'язку, затверджених Постановою  Кабінету  Міністрів №135 від 29.01.1996  року  “Про затвердження  Правил охорони ліній електрозв'язку”  з  послідуючими  змінами  та доповненнями” оскільки згідно п.1 цих  Правил вони  визначають порядок забезпечення  охорони  споруд кабельних, радіорелейних і  повітряних ліній  електрозв'язку операторів телекомунікацій всіх форм  власності, що  експлуатуються, перебувають на стадії прийняття в  експлуатацію,  будуються або  проектуються. Як вбачається  з матеріалів справи  предметом  спору є пошкодження  силового  електричного кабеля, а  не   кабеля  електричного  зв'язку,  тому   вказані  правила не   можуть  регулювати  спірні  правовідносини. За  приписом  ст.34  Господарського процесуального кодексу  України господарський  суд  приймає тільки  ті  докази, які  мають  значення  для  справи. Обставини  справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними  засобами  доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами  доказування. Однак, при  цьому  господарським  судом  враховано, що  я к у випадках порушення зобов'язання за договором, так і за зобов'язанням,  що виникає внаслідок заподіяння шкоди, цивільне законодавство України передбачає презумпцію вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди, навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Господарський  суд вважає, що  відповідачем   безспірно  доведено факт  відсутності  в  діях  його працівників вини, як одного з  елементів  відповідальності за  спричинену  шкоду.

В порядку  ст.49 ГПК України  державне мито та витрати  по сплаті  витрат на  інформаційно-технічне  забезпечення  судового  процесу  покладаються  на   позивача. Враховуючи, що  позивачем не заявлено будь-яких матеріальних  вимог  до  3-ої особи на стороні  відповідача без самостійних вимог на предмет спору  Маловисківської  райдержадміністрації в  особі  районного  відділу земельних ресурсів,  господарський  суд не знаходить підстав  для    притягнення   цієї  особи  до   цивільної  відповідальності.

Керуючись ст.ст. 1166,1187 ЦК України, 49, 82, 84 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

В  позові   повністю  відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України рішення господарського  суду  набирає  законної  сили   після закінчення  десятиденного  строку з дня його прийняття,  а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення  десятиденного  строку  з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дане рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому  законом порядку.

Суддя