ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 квітня 2007 р.

№ 2-251-1/06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І.,

Харченка В.М.,

Борденюк Є.М.

розглянувши касаційну скаргу
і додані до неї матеріали

ОСОБА_1

на ухвалу

від 14.11.2006

Апеляційного суду

міста Києва

у справі

№ 2-251-1/06

Святошинського районного суду

міста Києва

за позовом

ОСОБА_1

до

ТзОВ "Агро-Форум", ТзОВ
"ВКФ "Тріада"

про

визнання фактичним
правонаступником товариства та стягнення внеску

В С Т А Н О В
И В :

Подана 15.02.2007 касаційна скарга
не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального
кодексу України з таких підстав.

29.12.2006 набрав чинності Закон
України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо визначення
підсудності справ з питань приватизації та корпоративних прав" від
15.12.2006 № 483-V. Пунктом 5 Прикінцевих положень зазначеного Закону
передбачено, що після набрання чинності цим Законом касаційні скарги (подання)
на судові рішення у справах, що виникають з корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому
числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов`язані із створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів, підлягають
розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 109 ГПК України
касаційна скарга подається до Вищого господарського суду України через місцевий
чи апеляційний господарський суд, який прийняв оскаржуване рішення чи
постанову. Місцевий або апеляційний господарський суд, який прийняв оскаржуване
рішення або постанову, зобов`язаний надіслати скаргу (подання) разом зі справою
до Вищого господарського суду України у п`ятиденний строк з дня її надходження.

Скаржником не дотримано вказаних
вимог, оскільки скаргу подано до безпосередньо до  Верховного Суду України, чим порушено приписи
ст. 109 ГПК України.

Частиною 4 ст. 111 ГПК України
передбачено, що до скарги додаються докази сплати державного мита і надсилання
копії скарги іншій стороні у справі.

Всупереч зазначеним вимогам, до
поданої касаційної скарги не подано доказів надіслання її копії іншим сторонам
у справі та доказів сплати держаного мита у встановленому законодавством
розмірі.

Згідно з Декретом КМУ “Про державне
мито” державне мито із скарг, які подаються до Вищого господарського суду
України сплачується 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання
заяви для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру
-50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Виходячи з того, що відповідно до
підпунктів “а”, “б”, “г” ч. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про
державне мито” (в редакції Закону від 25.03.2005 року, що набрав законної сили
31.03.2005 року) державне мито із позовних заяв немайнового характеру
встановлено в розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а із заяв
майнового характеру, що подаються до господарських судів сплачується 1 відсоток
ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не
більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також приймаючи до
уваги, що заявлені по справі вимоги є неоднорідними і відносяться як до числа
майнових (стягнення внеску в сумі 83000,00 грн.), так і до числа немайнових
(визнання фактичним правонаступником товариства), скаржнику належало сплатити
державне мито, виходячи із ставок, встановлених для позовів як майнового так і
немайнового характеру.

Скаржником не дотримано вказаних
вимог, оскільки до касаційної скарги додана квитанція на суму 415,00 грн., яка
не може бути належним доказом сплати державного мита у встановленому
законодавством розмірі, оскільки в даному випадку, як те вбачається із змісту
касаційної скаржником оскаржується прийнята за справою ухвала в повному обсязі.

Зважаючи на викладене, касаційна
скарга підлягає поверненню для належного дооформлення, оскільки, згідно з ч. 3
ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, скаржник не
позбавлений права повторно подати касаційну скаргу в загальному порядку.

Враховуючи викладене та керуючись
п. 2, п. 3, п. 4 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И
В  :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Апеляційного суду міста Києва від 14.11.2006 у справі № 2-251-1/06 повернути
скаржнику.

С у д д я
Остапенко М.І.

С у д д я
Харченко В.М.

С у д д я
Борденюк
Є.М.