ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"17" квітня 2007 р.
Справа № 11/36/07

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого:       Петрова М.С.

Суддів:                   Разюк Г.П.

Колоколова С.І.

при секретарі судового засідання:  Бухтіяровій О.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача: Сорочан В.В., довіреність № 12 від 15.01.07р.

від відповідача: Шутяк С.С., довіреність №148 від 15.02.07р.

Щербакова Т.Н., довіреність №99 від 30.01.07 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області

на рішення господарського суду Миколаївської області від 15.02.2007р.

по справі № 11/36/07

за позовом ТОВ „Пенобуд”

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (далі по тексту Управління)

про спонукання до належного виконання умов договору

В С Т А Н О В И Л А:

01.02.07 р. ТОВ „Пенобуд” звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до Управління про спонукання останнього до належного виконання договірних зобов’язань за договором від 06.04.06 р. про будівництво житлового комплексу та вбудовано-прибудованих приміщень по вул. Лагерне поле,5 в м. Миколаєві.

Згідно із остаточними уточненими позовними вимогами ТОВ „Пенобуд” просило суд:

-          спонукати Управління до належного виконання договірних зобов’язань за договором від 06.04.06 р. про будівництво житлового комплексу та вбудовано-прибудованих приміщень по вул. Лагерне поле,5 в м. Миколаєві,

-          зобов’язати відповідача передати позивачу у порядку, визначеному договором від 06.04.06 р., земельну ділянку площею орієнтовно 3200 м. кв., що визначена додатком №1 до зазначеного договору як перша черга забудови, для проведення на цій ділянці проектно-вишукувальних робіт згідно із п.1.32 рішення Миколаївської міської ради від 30.06.06 р. №2/18,

-          погодити з позивачем і з відповідними зацікавленими службами розміщення на цій ділянці тимчасової огорожі з облаштуванням окремого в’їзду,

-          заборонити відповідачу вчиняти будь-які перешкоди в проведенні позивачем на зазначеній ділянці необхідних проектно-вишукувальних геологічних та археологічних досліджень.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 15.02.07 р. (суддя Василяка К.Л.) позов ТОВ „Пенобуд” задоволено з огляду на те, що Управління відповідно із ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України повинно належним чином виконувати свої зобов’язання за договором від 06.04.06 р., оскільки підстав для односторонньої відмови від виконання зобов’язань за цим договором у останнього не має, так як зазначений договір на час розгляду спору по суті в установленому законом порядку не визнано недійсним, а відповідно  є чинним та підлягає виконанню.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Миколаївської області від 15.02.07р. Управління звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду та відмовити у задоволенні позову, оскільки суд 1 інстанції при вирішенні спору по суті допустив порушення норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги Управління посилається на недійсність договору від 06.04.06 р. і наводить підстави, з яких воно вважає цій договір недійсним. Відповідно із цим Управління вважає, що воно правомірно відмовилося від виконання своїх зобов’язань за договором від 06.04.06 р., хоча договір в установленому законом порядку не визнано недійсним. При цьому Управління в апеляційні скарзі зазначає на те, що на теперішній час в господарському суді Миколаївської області розглядається його позов до ТОВ „Пенобуд” про визнання недійсним договору від 06.04.06 р.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив суд залишити оскаржене рішення без змін, вважаючи його обґрунтованим та відповідаючим чинному законодавству.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, та перевіривши правильність юридичної оцінки судом 1 інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

06.04.06 р. між Управлінням та ТОВ „Пенобуд” укладено договір про будівництво житлового комплексу та вбудовано-прибудованих приміщень по вул. Лагерне поле, 5 в м. Миколаєві за умовами якого сторони зобов’язалися, діючи спільно, здійснити будівництво житлових будинків та вбудовано-прибудованих приміщень зі всією інженерною та соціальною інфраструктурою на земельній ділянці загальною площею 4,7 га., розташованою за вказаною адресою.

Згідно із п.2.1 договору будівництво „об’єкту” здійснює ТОВ „Пенобуд” або визначені останнім спеціалізовані підприємства, установи та організації відповідно із архітектурно-планувальним завданням, технічними умовами та проектно-кошторисною документацією.

ТОВ „Пенобуд” за умовами п.2.3 договору прийняло на себе частину функцій, прав та обов’язків, а також майна, які делегує та передає йому Управління, здійснює фінансування будівництва „об’єкту”  за рахунок власних та залучених коштів, здійснює будівництво об’єкту та виступає в якості генерального підрядника по договорах з підрядними та субпідрядними організаціями.

В свою чергу Управління відповідно із п.2.6.1 договору в якості пайового внеску у спільну діяльність зобов’язалося передати ТОВ „Пенобуд” під забудову земельну ділянку (або відповідну її складову частину) та делегувати повноваження на будівництво „об’єкту” після оформлення землевпорядної документації на право користування земельною ділянкою цільовим призначенням якої є будівництво „об’єкту”. При цьому сторони визначили, що земельна ділянка вважається переданою ТОВ „Пенобуд” з моменту підписання акту прийому-передачі земельної ділянки.

Як вбачається із змісту договору, укладеного сторонами 06.04.06 р. він за своєю правовою природою є договором про спільну діяльність в формі простого товариства, за умовами якого сторони, без створення нової юридичної особи, зобов’язалися діяти для досягнення спільної господарської мети відповідно із вимогами глави 77 ЦК України.

На виконання умов договору згідно із п.2.5 ТОВ „Пенобуд” виконало топографічну зйомку ділянки площею 4,7 га., одержав дозвіл Миколаївської міської ради на проектно - дослідницькі роботи на відведеній земельній ділянці, розробив креслення будинків для розміщення їх на місцевості, отримав необхідні погодження, складено генеральний план забудови земельної ділянки з виконанням ескізного проекту, укладено договір з генеральним проектувальником на першу чергу будівництва.

Листом №235 від 11.01.07 р. позивач повідомив відповідача про обсяг виконаних робіт.

Незважаючи на належне виконання позивачем зобов’язань за договором від 06.04.06 р. Управління  22.11.06 р. направило останньому листа, в якому вимагало дострокового припинення зобов’язань за договором.

Однак, ТОВ „Пенобуд” листом від 30.11.06 р. повідомило Управління про свою незгоду щодо припинення договору від 06.04.06 р.

Статтею 1141 ЦК України передбачено випадки припинення договору про спільну діяльність у вигляді простого товариства, зокрема п.4 ч.1 цієї статті встановлено що такий договір припиняється у разі відмови учасника від подальшої участі у договорі простого товариства або розірвання договору на вимогу одного із учасників, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників.

Проте частина 1 ст.1142 ЦК України містить певні застереження щодо відмови учасників від подальшої участі у договорі простого товариства та розірвання договору.

Так, учасник може зробити заяву про відмову від подальшої участі у договорі простого товариства не пізніш як за 3 місяці до виходу з договору, лише як цей договір є безстроковим.

Щодо договору, укладеного на визначений строк, або договору, у якому досягнення мети визначено як скасувальну умову, ч.2 ст.1142 ЦК України встановлює, що учасник такого договору має право вимагати розірвання договору у відносинах з іншими учасниками через поважну причину з відшкодуванням іншим учасникам реальних збитків, завданих розірванням договору.

Як вбачається з договору від 06.04.06 р. цей договір не є безстроковим, оскільки строк його дії п.7.1 встановлено з моменту його підписання і до його повного виконання.

З наведеного випливає, що у даному випадку Управління безпідставно відмовилося від договору від 06.04.06 р. в односторонньому порядку, так як цей договір в установленому законом порядку не розірвано та не визнано недійсним, тому він є чинним.

11 січня 2007 р. позивач відповідно із пунктами 2.6.1 та 3.1.4 договору направив відповідачу лист, яким просив для продовження будівництва об’єкту погодити установку тимчасової огорожі і організацію окремого заїзду на територію будівельного майданчика.

Однак, відповідач в порушення умов договору та вимог ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України відмовився виконувати умови договору з тих підстав, що не визнає його дійсним, про що повідомив позивача листом від 22.01.07 р. за №68/10. Але як зазначалося вище вказаний договір в установленому законом порядку не розірвано та не визнано недійсним, тому місцевий господарський суд правомірно задовольнив позов ТОВ „Пенобуд” і спонукав Управління до належного виконання умов договору та заборонив вчиняти будь-яки перешкоди в проведенні позивачем на земельній ділянці необхідних проектно-вишукувальних, геологічних та археологічних досліджень.

Доводи скаржника щодо недійсності договору від 06.04.06 р. судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки це не є предметом розгляду даної справи, цей спір, як зазначено у скарзі, вирішується господарським судом Миколаївської області в іншій справі.

За таких обставин судова колегія вважає, що апеляційна скарга Управління підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене рішення місцевого господарського суду без змін, оскільки відсутні підстави для його зміни або скасування, яки передбачені ст.104 ГПК України.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за розгляд апеляційної скарги покладаються на Управління.

Керуючись статтями 49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області залишити без задоволення, рішення господарського суду Миколаївської області від 15.02.2007 р. –без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                              М.С. Петров

Суддя                                                                     Г.П.  Разюк

Суддя                                                                     С.І. Колоколов