ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

22.02.07                                                                                           Справа№ 5/1706-12/294

Суддя господарського суду Львівської області Запотічняк О.Д. при секретарі Джус Р.В. розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом Відкритого акціонерного товариства “Львівський завод Автонавантажувач”  до відповідача 1: Державної податкової інспекції у Залізничному районі міста Львова та відповідача2: ДПІ у м. Львові про визнання нечинним податкового повідомлення –рішення № 23014/17-0 від 30.11.2004 р. на суму 169964,31 грн.

за участю представників:

від позивача: Фурик А.Я., Лепех Л.Я., Колос Н.О., Корнєєва Р.О. (довіреності у справі)

від відповідача: Пилип'як П.В., Шиба Л.П. (довіреності у справі)

Представникам  сторін  роз'яснено їх права та обов’язки, передбачені ст. 27,29,49,51 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суть спору: Відкритим акціонерним товариством “Львівський завод Автонавантажувач” заявлено позов до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова про визнання нечинним податкового повідомлення –рішення № 23014/17-0 від 30.11.2004 р. на суму 169964,31 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.07.2005р. порушено провадження по справі та призначено слухання справи на 05.08.2005р. В судовому  засіданні 05.08.2005 року  поступило клопотання  від позивача про відкладення розгляду справи з метою уточнення позовних вимог, в зв’язку з чим розгляд справи було відкладено на  07.09.2006 р.

31.08.2005 р. на адресу суду надійшла заява позивача  про збільшення розміру позовних вимог в якій він просить визнати недійсним  податкове повідомлення –рішення № 23014/17-0/3/15228 від 07.07.2005 р. на суму 169964,31 грн. та податкове повідомлення – рішення № 23014/17-0 від 30.11.2004 р.          В судовому засіданні  07.09.2005 р. розгляд справи було відкладено в зв’язку з тим, що суд визнав за необхідне викликати в судове засідання головного державного податкового ревізора –інспектора Конкуловську Н.М., а також залучити в якості відповідача 2 –ДПІ у м. Львові.

В судових засіданнях  27.09.2005р., 05.10.2005р. оголошувались перерви в зв’язку з необхідністю подання додаткових доказів по справі до 19.10.2005 р.

Оскільки  з 01.09.2005 р.  вступив в силу Кодекс адміністративного судочинства України, суд  керуючись  ст. 17,18,  та п. 6  Прикінцевих та перехідних положень КАС України, закрив вирішення спору в порядку позовного провадження передбаченого ГПК України та перейшов  до вирішення спору  за правилами передбаченими Кодексом адміністративного судочинства України.

У зв’язку з  наданням всіх необхідних доказів по справі та з’ясування всіх обставин справи  необхідних для вирішення спору по суті, суд закінчив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 27.10.2005 р.

Ухвалою від 27.10.2005 р.  за клопотанням представників сторін суд зупинив провадження у справі  та призначив проведення судово -  бухгалтерської експертизи. Проведення експертизи було доручено Львівському науково –дослідному  інституту судових експертиз..

Оскільки 10.01.2007 р. матеріали справи та висновок експертизи  були повернуті Господарському суду Львівської області , ухвалою від 11.01.2007 р. суд поновив провадження по справі та призначив судове засідання на 24.01.2007 р.

В судовому засіданні 24.01.2007 р.  оголошувалась перерва до  31.01.2007 р.

В судовому засіданні 31.01.2007 р. представник позивача подав клопотання  в якому просив вважати відкликаною заяву  про збільшення розміру позовних вимог № 356/20 від 30.08.2005 р.

Також представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просив суд визнати нечинним податкове повідомлення –рішення № 23014/17-0 від 30.11.2004 р. на суму 169964,31 грн.

В судовому засіданні була оголошена перерва до 22.02.2007 р.

Представники позивача позов підтримали та просили задоволити позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві ,  поясненнях наданих в судовому засіданні  а також висновку експерта.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та з аргументів наведених в судових засіданнях.

Повний текст постанови виготовлений, підписаний та оголошений 22.02.2007 року.

Суд, заслухавши пояснення та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх  сукупності, встановив наступне:

Державна податкова  інспекція у Залізничному районі м. Львова   проводила комплексну планову  документальну перевірку фінансово-господарської діяльності ВАТ “Львівський завод Автонавантажувач” з врахуванням вимог п.2 Указу Президента України від 23.07.98 р. №817/98 "Про деякі заходи  з дерегулювання підприємницької  діяльності" (із змінами та доповненнями) з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період діяльності з 01.07.2002 року по 01.04.2004 року. Перевірка проводилася з 16.07.2004 р. по 19.11.2004 р. з перервою у роботі з 16.10.2004 р. по 20.10.2004 р.  За результатами перевірки було  складено акт перевірки  від 19.11.2004 р. №133/23-2/05808758. В ході перевірки встановлено, що за період з 01.04.2003 р. до 01.04.2004 р. не в повній мірі перераховано прибутковий податок при виплаті заробітної плати своїм працівникам (прибутковий податок перераховувався до бюджету не пропорційно отриманні коштів). В акті перевірки  зазначено, що  позивачем  в порушення ст.10, пп. "а" п. 2 ст. 19 Декрету КМУ  “Про прибутковий податок  з громадян “ №13-92  від 26.12.1992 р .,із змінами і доповненнями   не перераховано до бюджету  прибуткового податку з громадян      в сумі 169964,31 грн.

На підставі вищеназваного акту відповідачем 2 було прийнято податкове повідомлення-рішення № 23014/17-0  від  30.11.2004 року , яким позивачу  згідно ст.10, пп. "а" п. 2 ст. 19  Декрету КМУ  “Про прибутковий податок  з громадян “ №13-92  від 26.12.1992 р .,із змінами і доповненнями  відповідно до Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податку перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181 від 21.12.2000р. ст 17.1.9. визначено суму  зобов’язання  по прибутковому  податку  169964,31 грн.

При прийнятті  постанови суд виходив з  наступного:

Згідно  зі  статтею  2. Декрету КМУ  “Про прибутковий податок  з громадян “ №13-92  від 26.12.1992 р .,із змінами і доповненнями        об'єктом оподаткування у громадян, які мають  постійне  місце  проживання  в  Україні,  є  сукупний  оподатковуваний  доход    за календарний  рік   (що    складається    з    місячних    сукупних  оподатковуваних  доходів),  одержаний  з  різних  джерел  як    на території України, так і за її межами.

При визначенні сукупного оподатковуваного доходу враховуються доходи,  одержані  як  в  натуральній  формі,  так  і  в  грошовій (національній або іноземній валюті).

Доходи,  одержані  в  натуральній  формі,  зараховуються   до сукупного оподатковуваного доходу за календарний рік  за  вільними (ринковими) цінами, якщо  інше  не  передбачено  цим  Декретом.

Статтею 10  Декрету передбачено, що підприємства, установи і  організації  усіх  форм  власності, фізичні  особи  -  суб'єкти  підприємницької   діяльності    після закінчення кожного місяця,  але  не  пізніше  строку  одержання  в установах  банків  коштів  на  виплату  належних  громадянам   сум зобов'язані  перераховувати  до  бюджету  суми   нарахованого    і утриманого прибуткового податку за минулий місяць.     Зазначені юридичні і фізичні особи одночасно з поданням чеків на отримання коштів для виплати належних громадянам сум  за  другу половину місяця подають до установ банків  платіжне  доручення  на перерахування до бюджету утриманих сум прибуткового податку.     Чеки на отримання коштів для виплати належних громадянам  сум приймаються  установами  банків  тільки  за  умови    пред'явлення платіжного доручення на перерахування  до  бюджету  утриманих  сум прибуткового податку.     Юридичні і фізичні особи, які не мають рахунків  в  установах банків, а також ті, що виплачують заробітну плату  з  виручки  від реалізації продукції і надання послуг, перераховують утримані суми податку до бюджету через  установи  банків  наступного  дня  після виплати належних громадянам сум.     Не  утримані  або  утримані  не  повністю  суми  прибуткового податку з громадян, що  звільнилися,  сплачуються  підприємствами, установами і  організаціями  та  фізичними  особами  -  суб'єктами підприємницької діяльності за рахунок власних коштів.     Стягнення  заборгованості  прибуткового  податку  з  громадян провадиться відповідно до чинного законодавства.     Надміру утримані суми податку  повертаються  платникові  або зараховуються до сплати майбутніх платежів за його заявою.

П.п. "а", "б", "в" п. 1. ст. 5 Декрету  до  сукупного   оподатковуваного    доходу,    одержаного громадянами в  період,  за  який  здійснюється  оподаткування,  не включаються: допомога  по  державному  соціальному    страхуванню    і державному соціальному забезпеченню, крім допомоги  по  тимчасовій непрацездатності (в тому  числі  допомога  по  догляду  за  хворою дитиною), зокрема: допомога по вагітності та пологах; одноразова допомога при народженні дитини; допомога по догляду за дитиною; грошові виплати матерям (батькам), зайнятим доглядом трьох  і більше дітей віком до 16 років;     допомога по догляду за дитиною-інвалідом; допомога на дітей віком до 16 років (учнів - до 18 років);  допомога на дітей одиноким матерям; допомога на дітей військовослужбовців строкової служби; допомога на дітей, які перебувають під опікою, піклуванням; тимчасова  допомога  на  неповнолітніх  дітей,  батьки   яких ухиляються від сплати аліментів або коли  стягнення  аліментів неможливе; допомога на поховання, у тому числі яка надається за  рахунок юридичних або фізичних осіб; суми одержуваних аліментів; компенсаційні виплати в грошовій  і  натуральній  формі  у межах  норм,  передбачених  чинним  законодавством,  за   винятком компенсації за невикористану відпустку при звільненні.

Згідно з матеріалами справи поданих ВАТ "Львівським заводом автонавантажувачем", висновку експерта,  зокрема відповідно до платіжних відомостей за 2003-2004 роки виплати проводилися по аліментах, декретні виплати, компенсаційні виплати. Відповідно до норм вищеназваного Декрету прибутковий податок  на дані доходи не нараховується, що не було враховано Державною податковою інспекцією.

Пп. "а" п.2 ст. 19 Декрету КМУ передбачено, що підприємства, установи, організації  та  фізичні  особи –суб’єкти  підприємницької діяльності зобов'язані    своєчасно і в повному обсязі нараховувати,  утримувати  та перераховувати до бюджету суми  податку  з  доходів  громадян,  що підлягають оподаткуванню у джерела виплати.

Висновком експертизи  також встановлено, що підприємством  в період  з 01.04.2003 р. по 01.04.2004 р. проводились  господарські операції з виплати   нарахованої заробітної плати  із сплатою  до бюджету  прибуткового податку з громадян. Також , узагальнюючи відповідь на перше питання  поставлене перед ним, експерт зазначив, що  в результаті проведених досліджень не встановлено несплати  ВАТ “Львівський завод автонавантажувач” до бюджету прибуткового податку з громадян  при здійсненні господарських операцій із виплати заробітної плати  в період  з 01.04.2003 р. по 01.04.2004 р.

Відповідно до ст. 18.1. Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. №2181-ІІІ Списання та розстрочення податкового боргу, пов'язані з відміною картотеки списанню  з  платників  податків  підлягає податковий борг (крім  пені  та  штрафних  санкцій),  який  виник  станом  на 31 грудня  1999 року і не сплачений на день набрання чинності цією статтею.

Статтею 4 Положення про порядок списання та розстрочення податкового боргу платників податків у зв’язку з відміною картотеки, затвердженого наказом Державної Податкової Адміністрації України №81 від 01.03.2001 р. передбачено, що списання податкового боргу,  визначеного пунктом 3  Положення,  здійснюється  на  підставі  рішення  керівника  органу державної податкової служби (або його заступника). Визначені до списання суми податкового боргу  списуються в  картках  особових  рахунків  платників податків датою прийняття рішення  про  списання  податкового  боргу,   прийнятого   головою(начальником)  органу державної податкової служби за місцем обліку такого податкового боргу.

В п. 8 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від  04.12.1990 р. № 509-ХІІ зазначено, що органи державної податкової служби в установленому законом порядку мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені та штрафних санкцій у порядку, передбаченому законом.

Не заслуговують на увагу суду покликання представника відповідача на те, що  списання податкового боргу відповідно до ст. 18.1 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" здійснюється за заявою платника, оскільки даним положенням передбачено, що п. 4.1 “Положення про списання та розстрочення податкового боргу платників податків у зв'язку з відміною картотеки” Списання податкового боргу, визначеного пунктом 3 цього Положення, здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби (або його заступника), що оформлюється за формою згідно з додатком 1 до цього Положення. У випадку, визначеному в пункті 3.4 цього Положення, рішення про списання податкового боргу приймається за заявою платника податків, у якій зазначаються напрямки зарахування надміру сплачених сум у рахунок податкового боргу за платежами.

З наведеного  випливає, що лише у разі наявності в платника надмірно сплачених сум, для списання суми податкового боргу, що підлягає списанню та/або розстроченню, подається заява  в якій зазначаються напрямки  зарахування надміру сплачених сум у рахунок податкового боргу за  платежами.

Відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами затвердженого Наказом  Державної податкової адміністрації України від 16 вересня 2002 року N 429   Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених у ході перевірки фактів порушень, зокрема норм податкового та валютного законодавства, а також невиконання платником податків законних вимог посадових осіб податкових органів, які проводили перевірку.

За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового та валютного законодавства (далі - суттєві обставини).

Факти виявлених порушень податкового та валютного законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Як вбачається з акту  перевірки у ньому  не вказано при виплаті яких  саме сум доходів  підприємством не проведено  перерахування до бюджету відповідних сум прибуткового податку із посиланням на дані  облікових документів, даними яких підтверджується їх здійснення. Тобто акт перевірки від 19.11.2004 р. №133/23-2/05808758. складений з недотриманням вимог  Порядку оформлення  результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового  та валютного законодавства  суб’єктами підприємницької діяльності.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає,  що  висновки  і  мотивація відповідача про порушення позивачем  ст.10, пп. "а" п. 2 ст. 19 Декрету КМУ  “Про прибутковий податок  з громадян “   є безпідставними і такими,  що не випливають з норм права,  а оспорюване податкове повідомлення-рішення № 23014/17-0 від 30.11.2004 р. на суму 169964,31 грн.  є таким, що не відповідає  вимогам законодавства.

Керуючись ст.2, 5, 10, 19, Декрету Міністрів України  “Про прибутковий податок з громадян “,ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" ст. 18.1. Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" п.2-1, п. 3, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71, 86, 87, 94,158, 160, 162, 163, 167  Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати нечинним податкове повідомлення –рішення ДПІ у Залізничному районі м. Львова № 23014/17-0 від 30.11.2004 р. яким  Відкритому акціонерному товариству “Львівський завод Автонавантажувач”  визначено податкове  зобов’язання  по прибутковому податку в сумі  169964,31 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Главою І “Апеляційне провадження”  Розділу IV Кодексу  адміністративного  судочинства   України. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів  після подання заяви на апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                       Запотічняк О.Д.