ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"18" січня 2007 р.
Справа № 11/207-06-7011

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Таценко Н.Б.,

суддів Сидоренко М.В., Мишкіної М.А.

при секретарі судового засідання Кійко О.В.

за участю представників сторін

від позивача: згідно телеграми  від 18.01.2007р. просить розглянути справу за відсутності представника

від відповідача: Гула О.Є. –довіреність № 60 від 16.01.2006р., Гєрбєй Д.А. –довіреність № 1608 від 18.12.2006р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства „Державна лоцманська служба”

на рішення господарського суду Одеської області

від 30.10.2006р.

по справі  № 1/207-06-7011

за позовом Державного підприємства „Державна лоцманська служба”

до Чорноморського головного морського агентства „Інфлот”

про стягнення 992,95 доларів США

Рішенням господарського суду Одеської області від 30.10.2006р. (суддя Власова С.Г.) в задоволені позовних вимог Державного підприємства „Державна морська лоцманська служба” про стягнення з Чорноморського головного морського агентства „Інфлот” 992,95 доларів США заборгованості по рахунку № ИЛ-0001456 на суму 107,54 доларів США та за  № ОД-0001050 на суму 885,41 доларів США по оплаті податку на додану вартість  відмовлено в повному обсязі, посилаючись на ст. 306 ГК України, ст. ст. 84, 85, 94, 106, 110, 115, 117 Кодексу торговельного  мореплавства України, наказ Міністерства транспорту України від 27.06.1996р. № 214, котрим затверджені Збори і плати за послуги, що надаються судам у морських торговельних портах України та встановлено лоцманський збір, збір за користування послугами регулювання руху суден, швартовий збір, плата за роботу буксирів при швартових операціях, плата за користування плавзасобами, плата за агентські послуги,п.23 ст. 1 Митного Кодексу України, ст. ст.1, 5 Закону України „Про транзит вантажів”, п.5.15 ст.5, абз. 3  п.п.6.2.4 п.6.2 ст.6 Закону України „Про ПДВ”,  законодавцем в останніх окремо визначено звільнення від оподаткування операцій з поставки послуг, пов’язаних з переміщенням пасажирів і вантажів транзитом,  знаходження судна „FAVOLA” під агентуванням відповідача, лоцманські квитанції, коносамент на перевезення вантажу морським транспортом, доручення на відвантаження транзитних вантажів з відмітками митних органів свідчать про здійснення зазначених послуг при перевезенні транзитного вантажу, тобто послуги позивача з лоцманського проведення (лоцманський збір), регулювання руху судна (збір СРРС) безпосередньо пов’язані з транзитним перевезенням вантажу (нафти), т. я без цих послуг транзитне перевезення або транзитне переміщення нафти судном через порт не здійснюється, зазначення позивачем в додатку до рахунку № ИЛ- 0001456 в графі зміст послуги  „прохід транзитом 10м”, тобто перелічені збори, що мають справлятися з судна, розмір яких наведений у рахунках позивача № ИЛ-0001456 від 09.05.2006р. та № ОД-0001050 від 10.05.2006р., правомірно сплачені діючим від імені судновласника відповідачем без урахування ПДВ.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням господарського суду Одеської області  ДП „Державна морська лоцманська служба” звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 2721 від 17.11.2006р., в якій просить рішення господарського суду Одеської області від 30.10.2006р. скасувати, позовні вимоги  задовольнити в повному обсязі, посилаючись на ст. ст. 173, 193 ГК України, ст. ст. 526, 599 ЦК України, ст. ст. 106, 115 КТМ, п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.10 ст.4, п.6.5 ст.6, п.7.1 ст.7 Закону України „Про ПДВ”, ст. ст. 1, 6 Закону України „Про транзит вантажів”, позивач не знаходиться у договірних відносинах з вантажовласниками, не являється учасником транзиту і не надає пов’язаних з транзитом послуг, за змістом п. п. 15, 20, 28 Зборів і плати за послуги, що надаються судам у морських торговельних портах України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 27.06.1996р. № 214, надані позивачем послуги можуть бути пов’язані лише з транзитним проходом судна і ніяким чином не пов’язані з перевезенням судном вантажів, транзитний прохід судна і транзитне перевезення вантажів є різними поняттями, ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, ст. 9 Закону України „Про систему оподаткування”, позивач не являється учасником транзиту, не є стороною у відповідних господарських правовідносинах з транзиту вантажів, не має первинних документів бухгалтерського обліку в підтвердження права на звільнення від оподаткування.

У відзиві № 27 від 10.01.2006р. на апеляційну скаргу відповідач просить рішення господарського суду від 30.10.2006р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на правомірність судового рішення з врахуванням змісту положень чинного законодавства України, зокрема абз. 3  п.п.6.2.4 п.6.2 ст.6 Закону України „Про ПДВ”.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представника відповідача,  судова колегія, -

В с т а н о в и л а:

07.09.2006р. –09.05.2006р. танкер „FAVOLA” (прапор Італія), агентом якого є Чорноморське головне морське  агентство „Інфлот”, здійснював транзитне перевезення (переміщення)  сирої нафти через нафтогавань ДП „Одеський морський торговельний порт” та територію України, що підтверджується  митною декларацією форми МД-2 № 124010019/6/060110,  код –„ТР 80” - транзит.

На підставі лоцманських квитанцій № 1999 від 07.05.2006р., № 2026 та № 22/05  від 09.05.2006р. ДП „Державна морська лоцманська служба” виставило агенту судна „FAVOLA” Чорноморському головному агентству „Інфлот” рахунки № ИЛ-0001456 від 09.05.2006р. на суму 645,24 доларів США, в т. ч. 107,54 доларів США ПДВ,  та  № ОД-0001050 від 10.05.2006р. на суму 5312,45 доларів США, в т. ч. 885,41 доларів США ПДВ. Вказані рахунки оплачені відповідачем за винятком сум податку на додану вартість.

11.07.2006р. Державне підприємство „Державна морська лоцманська служба” звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з  Чорноморського головного морського агентства „Інфлот” 992,95 доларів США у зв’язку з частковою оплатою рахунків № ИЛ-0001456 і № ОД-0001050 і наявністю за останніми заборгованості на загальну суму 992,95 доларів США, посилаючись на порушення відповідачем ст. 526 ЦК України, ст. ст. 106, 115 КТМ України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 30.10.2006р. в задоволені вищезазначених позовних вимог ДП „Державна морська лоцманська служба” відмовлено з мотивів, викладених в описовій частині постанови. При цьому висновки господарського суду щодо відсутності підстав задоволення позову із-за звільнення від оподаткування операцій з поставки послуг, пов’язаних з переміщенням пасажирів і вантажів транзитом,  по п.5.15 ст.5, абз. 3 п.п.6.2.4 п.6.2 ст.6 Закону України „Про ПДВ” відповідають чинному законодавству, обставинам та матеріалам  справи, а доводи апеляційної скарги  не заслуговують на увагу виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 306 ГК України перевезенням  вантажів у цьому Кодексі визнається господарська  діяльність, пов’язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Визначення самого поняття „переміщення” знаходиться у п.23 ст. 1 глави 1 Митного кодексу України, відповідно до якого під переміщенням товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях маються на увазі операції з переміщення товарів через митний  кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій,  пов’язаних з  ввезенням  товарів  на  митну  територію України,  вивезенням  товарів за межі митної території України або переміщенням  їх  митною територією  України   транзитом. Таким чином, у визначення поняття „переміщення” згідно з нормами Митного кодексу України включаються й інші операції, пов’язані з транзитом.

Статтею 1 Закону України від 18.05.2004р. № 1172-ХІV „Про транзит вантажів” передбачено, що  учасниками  транзиту є  вантажовласники  та суб’єкти підприємницької діяльності (перевізники, порти, станції, експедитори, морські агенти, декларанти та  інші),  які  у встановленому порядку надають (виконують) транзитні   послуги, а транзитними вантажами по ст. 5 цього Закону є насипні, наливні, навалочні, штучні, тарно-штучні товари,  вантажобагаж, що прийняті до перевезення згідно з договором (контрактом) в прямому або змішаному (комбінованому) сполученні, котре являється частиною повного маршруту перевезення, що розпочинається і закінчується за межами території України. Відповідно до Конвенції про полегшення міжнародного морського судноплавства (Лондон, 9 квітня 1965р.), яка ратифікована Україною у 1993р., вантаж –це будь-які товари і будь-якого роду предмети, що перевозяться на судні, за винятком пошти, судових припасів, судових запасних частин і спорядження, особистих речей команди і багажу, що слідує з пасажирами. В даному спорі наявність транзитного переміщення нафти підтверджено належним чином вантажною  митною декларацією № 124010019/6/060110, країна відправлення Казахстан, країна призначення Франція,  з зазначенням коду митного режиму –транзит („ТР 80”). Між тим, по п.5.15 ст.5 Закону України „Про ПДВ” звільняються від оподаткування операції з поставки послуг по перевезенню (переміщенню) пасажирів та вантажів транзитом через територію і порти України, тоді як в абз. 3 п.п.6.2.4 п.6.2 ст.6 названого Закону України встановлено, що в порядку, передбаченому п.5.15, оподатковуються також операції з поставки послуг платником податку, пов’язані з перевезенням (переміщенням) пасажирів і вантажів транзитом через територію України. Таким чином, законодавець в 3 абзаці п.п.6.2.4 п.6.2 ст.6 зазначеного Закону України окремо визначив звільнення від оподаткування операцій з поставки послуг, пов’язаних з переміщенням пасажирів і вантажів транзитом, а не послуг по їх перевезенню (переміщенню) транзитом. Наразі здійснення позивачем поставки послуг, пов’язаних з переміщенням нафти транзитом, підтверджено згідно ст. 33 ГПК України належними і допустимими по ст. 34 цього Кодексу доказами, зокрема, вантажною  митною декларацією № 124010019/6/060110 з зазначенням коду митного режиму –транзит („ТР 80”), дорученням ПП „Альбіон” (експедитор вантажу) № 504/S від 06.05.2006р. про забезпечення постановки до причалу нафтогавані і навантаження танкеру „FAVOLA” нафтою сирою російською експортною, маніфестом т/х „FAVOLA” від 08.05.2006р., коносаментом № 504/S/R від 08.05.2006р.Вищевикладеним спростовуються доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача права на звільнення від оподаткування операцій з поставки послуг, пов’язаних з переміщенням пасажирів і вантажів транзитом. Одночасно положення апеляційної скарги в частині вільного трактування ст. 1 Закону України „Про транзит вантажів” щодо необхідності обов’язкового підписання договору перевезення саме між вантажовласником та учасником транзиту спростовуються безпосереднім змістом даної норми цього Закону, котрий не містить вищенаведеного обов’язку.

За таких умов рішення господарського суду Одеської області від 30.10.2006р. по справі № 1/207-06-7011 відповідає чинному законодавству, матеріалам та обставинам даної справи, правових підстав для скасування останнього і задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст.  99, 101 –103, 105  ГПК  України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Рішення господарського суду Одеської області від 30.10.2006р. по справі № 1/207-06-7011 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя                                                                                         Н.Б. Таценко

Суддя                                                                                              М.В.Сидоренко

Суддя                                                                                                                        М.А. Мишкіна