СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10.01.07                                                                                 Справа № 8/764н-ад.

Суддя  господарського суду Луганської області  Середа А.П.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглепромислова фірма «Термоантрацит»», місто Свердловськ Луганської області,

до Державної податкової інспекції у місті Свердловську Луганської області, -

про скасування податкового повідомлення-рішення,

при секретарі судових засідань Качановській О.А.,

в присутності представників сторін:

від позивача – Кирилюк А.І., - довіреність №3-ТА від 01.06.06 року; Близнюкова Л.М. –головний бухгалтер, - довіреність №192 від 09.06.06 року; Проскуріна Т.В. –головний  бухгалтер, - довіреність №193 від 09.06.06 року;

від відповідача – Баранова С.О. –в.о. начальника юридичного відділу, - довіреність №1 від 09.01.07 року; Прокуда Н.В.– головний державний податковий ревізор-інспектор, - довіреність №9 від 09.01.07 року, -

встановив:

суть спору: позивачем заявлено вимогу про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 05.05.06 року –про застосування штрафних (фінансових)  санкцій на суму 124980,02 грн., прийнятого Державною податковою інспекцією у місті Свердловську (далі –ДПІ, - відповідач).

Позивач звернувся з позовом до суду, оскільки вважає, що вказане податкове повідомлення-рішення  є незаконним та необгрунтованим.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 15.11.06 року задоволено клопотання позивача –про зупинення дії податкового  рішення №/0 від 05.05.06 року –про застосування щодо нього штрафних (фінансових) санкцій у сумі 124980,02 грн.

Розпорядженням заступника голови –в.о. голови господарського суду Луганської області Рябцевої О.В. від 27.11.06 року розгляд справи доручено судді цього суду Середі А.П.

Попереднє судове засідання по справі  відповідно до ст. 111 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАСУ) призначене та фактично відбулося 28.11.06 року за участю повноважних представників сторін.

На підставі ст. 150  КАСУ у судовому засіданні, призначеному на 12.12.06 року, оголошено перерву до 10.01.07 року, - з метою надання сторонам можливості подати до суду додаткові докази.

У судовому засіданні представниками сторін заявлено клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке не суперечить вимогам ст. 41 та пункту 2-1 розділу УІІ «Прикінцеві та перехідні положення»КАСУ, а тому судом його задоволено.

Представники позивача  у судовому засіданні позов підтримали.

Позивачем до суду надано низку документів, у тому числі:

а)два пояснення:

«додаткове пояснення» (вих. №443 від 12.12.06 року),

та «пояснення» (вих. №б/н від 10.01.07 року), -

кожне з яких містить у собі уточнення сум, які, на думку позивача, ДПІ під час проведення перевірки належало врахувати при визначенні залишку коштів у касі, - що, однак, не  стосується  зміни позовних вимог;

б)акт №67/2320-21828298 від 22.03.06 року «Про результати планової виїзної документальної перевірки з питання дотримання вимог податкового та валютного законодавства  Товариством з обмеженою відповідальністю вуглепромислова фірма «Термоантрацит», код, за період з 01.10.04 року по 31.12.05 року», - в якому, між іншим, також (розділ 3.2.1 «Перевірка  питання  дотримання порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги))  зафіксовано факт порушення  вимог пунктів  5.2 та 5.4 ст. 5 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого  постановою правління Національного банку України від 15.12.04 року №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні»,  зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 13.01.05 року за  №40/10320 (далі –Положення №637);

в)постанову господарського суду Луганської області від 06.11.06 року (справа №10/257н-ад), згідно якій йому (крім низки інших вимог) відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним акту ДПІ №98-23-21828298 від 28.04.06 року «Про результати позапланової виїзнної документальної перевірки дотримання порядку ведення каосивх операцій в національній валюті в Україні Товариством з обмеженою відповідальністю Вуглепромислова фірма «Термоантрацит», код за , за період з 01.10.2004 року по 31.12.05 року».

Суд, керуючись ст.ст.49, 51 та 133 КАСУ, долучив їх до матеріалів справи.

Предстаники позивача у судовому засіданні висловили думку, що  документи, згадані у пунктах «б»та «в», не мають прямого відношення до вирішення спору по справі №8/764н-ад.

Крім того, у судовому засіданні ними висловлено згоду з тим, що підприємством дійсно припущено порушення Положення №637, але при визначенні штрафних (фінансових) санкцій ДПІ належало виходити не з суми ліміту залишку грошових коштів у касі у розмірі 1628 грн, встановленому наказом по підприємству №29/01-2005 від 28.01.05 року «Про встановлення ліміту каси», - а з суми 749,65 грн, встановленої підприємством згідно з розрахунком встановлення ліміту залишку готівки у касі позивача за «лютий 2005 року», - оскільки, на думку позивача, ДПІ не було враховано факти надходження до каси підприємства впродовж перевіряємого періоду коштів від працівників підприємства, пов»язаних з погашенням ними наданих їм грошових ссуд (наказ по підприємству з приводу встановлення у «лютому 2005 року»нового ліміту залишку грошових коштів у касі підприємства позивачем до суду не надано, як не надано його і  в розпорядження ДПІ під час проведення нею спірної перевірки (акт від 28.04.06 року №98-23-21828298)).

Відповідач позов не визнав, про що також зазначив у своєму відзиві на нього №б/н від 28.11.06 року, стверджуючи, що при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення ДПІ у місті Свердловську діяла у повній відповідності до чинного законодавства та з урахуванням порушень у діяльності позивача, виявлених під час перевірки.

Заслухавши представників сторін,  дослідивши обставини справи та додатково надані  матеріали,  суд  дійшов  наступного.

І.1.Фахівцями ДПІ у м. Свердловську в період з 19 по  21 квітня 2006 року здійснено позапланову виїзну документальну перевірку дотримання порядку ведення касових операцій в національній валюті в Україні Товариством з обмеженою відповідальністю «Вуглепромислова фірма «Термоантрацит»(далі –ТОВ «ВФ „Термоантрацит”, - позивач), код за ,  за період з 01.10.2004 року по 31.12.2005 року, - за результатами якої 28.04.06 року складено акт №98-23-21828298, - при цьому встановлено, що:

а)підприємством невірно визначено ліміт залишку готівкових коштів у касі підприємства на 2005 рік (з 01.02.05 року).

Згідно наказу по підприємству  №29/01-2005 р. від 28.01.05 року його встановлено на рівні 1628,00 грн., - в той час, як згідно наданим підприємством  для перевірки ДПІ цю суму належало встановити на рівні 194,00 грн.;

б)у зв»язку з цим сума перевищення ліміту залишку коштів за період з 16.02.05 року  по 23.09.05 року, згідно даних акту перевірки (том 1, а.с. 8-9) склала 67327,63 грн., але ДПІ  у подальшому викладі акту (том 1, а.с. 9 - абзац, наступний за таблицею виборки) з невідомих причин вказала суму  68761,63 грн, що суперечить акту перевірки (в подальшому викладі цієї постанови судом буде уточнено суму перевищення ліміту залишку готівки у касі підприємства за вищезгаданий період).

1.2.Як видно з примірника акту, доданого до матеріалів справи, з ним ознайомлені директор та головний бухгалтер підприємства, які підписали його з застереженням наступного змісту: «З актом перевірки ознайомлені, з висновками незгодні. Заперечення будуть надані протягом 10 календарних днів. 03.05.06 року».

2.У тексті акту перевірки (розділ 2 «Перевірка питання дотримання порядку ведення касових операцій в національній валюті в Україні»(абзаци 3 та  4)) констатовано:

«За 4 квартал 2004 року порушень порядку ведення касових операцій не встановлено.

Ліміт залишку готівки у касі підприємства на 2005 рік встановлено наказом по підприємству від 28.01.05 року №29/01-2005 р. з  01.02.05 року у сумі 1628,00 грн., - згідно розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі підприємства».

Про надання у розпорядження фахівця ДПІ під час здійснення ним спірної перевірки будь-якого іншого наказу про встановлення чи розрахунку ліміту залишку готівкових коштів у касі підприємства на 2005 рік, –в акті не сказано.

Фахівець ДПІ –Прокудіна Н.В., яка особисито та безпосередньо проводила цю перевірку, пояснила у судовому засіданні, що підприємством під час проведення перевірки в її розпорядження такі  документи не надавались.

З огляду на викладене суд вважає встановленим та доведеним факт того, що на час проведення ДПІ спірної перевірки ТОВ «ВФ «Термоантрацит» наказ про встановлення ліміту залишку готівки у касі підприємства на 2005 рік, крім наказу №29/01-2002 р. від 28.01.05 року з 01.02.05 року, - НЕ НАДАВАВСЯ, а значить НЕ ВИДАВАВСЯ.

У зв»язку з цим суд не приймає до уваги в якості доказу «розрахунок встановлення ліміту залишку готівки в касі ТОВ «ВФ «Термоантрацит», підписаний директором та головним бухгалтером підприємства у «лютому 2005 року»(без вказівки на конкретний день затвердження цього розрахунку), - оскільки відповідний наказ про затвердження цього розрахунку позивачем до суду не надано, як не надано і доказів його існування за станом на час проведення перевірки.

3. 05.05.06 року ДПІ у місті Свердловську на підставі вищезгаданого акту перевірки, згідно якому сума перевищення встановлених лімітів залишку готівки у касі підприємства становить 68761,63 грн., винесла податкове рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №3/0, згідно якому:

за порушення

пункту  2.8 ст.2, пунктів 5.2 та 5.4 ст. 5 постанови правління Національного Банку України «Про порядок ведення касових операцій в національній валюті в Україні»№637 від 15.12.04 року,

на підставі

статті 11-1 Закону України від 04.12.1990 року №509-ІУ «Про державну податкову службу в Україні» та абз. 2 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 року №436 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»(із змінами та доповненнями)

застосовано

штрафні (фінансові) санкції у сумі 124980,02 грн.,  -

які підлягають сплаті до бюджету відповідно до підпункту 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов»язань платників податкові перед бюдежтами та державними цільовими фондами»(далі - ЗУ №2181-ІІІ) у 30-денний термін.

3.1.Дослідивши матеріали справи (акт перевірки, спірне податкове рішення, заперечення відповідача на позов (вих. №б/н від 28.11.06 року)) суд дійшов висновку про те, що дійсна, фактична сума перевищення встановленого ліміту готівки у касі підприємства становить 62490,01 грн., а не 67327,63 грн. або 68761,63 грн., - про які йдеться у акті перевірки, - звідси правомірним є визначення штрафу у сумі 124980,02 грн., як про те сказано у сіпрному податковому рішенні.

Суд вважає  цей факт встановленим і виходить з нього при вирішенні цього спору.

3.2. Згідно доказам, наданим до справи позивачем, все його майно та майнові права з  10.04.2006 року знаходяться у податковій заставі, термін дії якої - до 12.06.2011 року.

Цей факт він же підтвердив наступними доказами:

першою (№1/85 від 10.04.06 року на суму 3077045,93 грн.) та другою (№2/159 від 07.06.06 року на суму 3411994,51 грн.) податковими вимогами,

витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №7890710 від 13.06.06 року, наданим Луганською філією Інформаційного центру МЮ України.

4.Позивач не надав доказів адміністративного оскарження ним спірного податкового рішення ДПІ  про застосування щодо нього штрафних (фінансових) санкцій №/0 від 05.05.06 року на суму 124980,02 грн.

ІІ.Заслухавши представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов НЕ підлягає задоволенню з таких підстав.

1.Право  Державної податкової служби України в особі ДПІ у м. Свердловську на здійснення перевірок стану додержання суб”єктами підприємницької діяльності вимог  Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого  постановою правління Національного банку України від 15.12.04 року №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні»,  зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 13.01.05 року за  №40/10320, передбачено:

статтею 3 Указу Президента України від 12.06.1995 рорку №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм  з регулювання обігу готівки»(далі –Указ №436/95);

статтею 7 Положення №637.

1.1. Право ДПІ на прийняття спірного податкового рішення передбачено:

пунктом 11 ст. 10 ЗУ №509-ХІІ;

ст. 3 Указу №436/95;

пунктом 7.3 ст. 7 Положення №637.

Отже, ДПІ у місті Свердловьску при проведенні перевірки та прийнятті спірного потакового рішення діяла у повній відповідності до чинного законодавства.

2.Позивач при визначенні ліміту залишку готівкових коштів у касі підприємства повинен був керуватися наступним.

2.1.Згідно пункту 2.8 ст. 2 Положення №637

підприємства можуть тримати у позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) в межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка),  що перевищує встановлений ліміт каси, обов»язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. (…) За відсутності банків готівкова  виручка (готівка) може здаватися до операторів поштового зв»язку для її переказу на банківські рахунки підприємства.

Матеріалами справи належним чином доведено (пункт 1.10 розділу І Загальні положення» акту перевірки від 28.04.06 року №98-23-21828298 (том 1, а.с.6), що позивач має розрахункові рахунки у філії Промінвестбанку у місті Свердловську, - тобто має реальну можливість для здачі надлімітних готівкових коштів, наявних у касі підприємства, до банківської установи.

2.2.Позивач при виданні наказу №29/01-2005 від 28.01.05 року «Про встановлення ліміту каси»на підставі «Розрахунку встановлення ліміту залишку готівки у касі ТОВ «ВФ «Термоантрацит»від 28.01.05 року (далі –Розрахунок) – не дотримався вимог пункту 5.1 ст. 5 Положення №637.

Так, у пункті 2 вищеназваного Розрахунку «Строки здавання готівкової виручки (готівки)»  визначено термін її здавання «по мірі надходження».

Але підпункти «а, «б»та «в»пункту 5.1 ст. 5 Положення №637 взагалі не передбачають можливості встановлення такого терміну, як «по мірі надходження», а саме:

строки здавання підприємствами готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках визначаються підприємтвом і встановлюються за погодженням з відповідним банком (у якому відкрито рахунок підприємства, на який зараховуються кошти) відповідно до таких вимог:

а)для підприємств, що розташовані в населених пунктах, де є банки, - щодня (у день надходження готівкової виручки (готівки) до їх кас);

б)для підприємств, у яких закінчення робочого дня  (зміни), що встановлений правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності відповідно до законодавства України, не дає змогу забезпечити здавання готівкової виручки (готівки) в день її надходження, - наступного за днем надходження готівкової виручки (готівки) до каси дня;

в)для підприємств, що розташовані в населених пунктах, де немає банків, - не рідше ніж один раз на п»ять робочих днів.

2.3.Як з Розрахунку, так і з наказу видно, що строк здавання готівкової виручки (готівки) підприємство не узгодило з банківською установою, - хоча обов»язковість такого узгодження прямо передбачена абзацом 7 п. 5.1 ст. 5 Положення №637:

установлені згідно із зазначеними вимогами строки здавання готівкової виручки (готівки) підприємствами узгоджується з банком і визначаються в договорах банківського рахунку між підприємствами та банками.

Як вбачається з тексту уже згадуваного тут наказу по підприємству №29/01-2005 р. від 28.01.05 року, - він взагалі не містить у собі пункту про періодичність  здавання підприємством надлімітного залишку готівки до каси  банку або ж посилання на будь-який документ, яким така періодичність встановлена.

Відсутнє у тексті цього наказу також і посилання на узгодження цієї періодичності з банком.

2.4.Пунктом 5.2 ст. 5 Положення №637 передбачено, що:

установлення ліміту каси проводиться підприємствами самостійно на підставі розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі (…), що підписується головним (старшим) бухгалтером та керівником підприємства (або уповноваженою ним особою). До розрахунку приймається строк здавання підприємством готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках, визначений відповідним договором банківського рахунку (…).

Установлений ліміт каси затверджується внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства.

Як уже сказано вище у цій постанові, наявний наказ по підприємству №29/01-2005р. від 28.01.05 року містить у собі недоліки, на які судом уже звернуто увагу.

Що стосується  доводів позивача про те, що ним у лютому 2005 року було визначено ліміт залишку готівки у касі підприємства на рівні 749,65 грн., - то суд  з ним не погоджується, оскільки, як уже сказано вище у цій постанові, його не було:

а)затверджено відповідним наказом (розпорядженням) по підприємству;

б)надано в розпорядження фахівця ДПІ, який проводив спірну перевірку.

2.5.Пунктом 5.4 ст. 5 Положення №637 передбачено, що:

кожне підприємство визначає ліміт каси з урахуванням режиму і специфіки його роботи, віддаленості від банку, обсягу касових оборотів (надходжень і видатків) за всіма рахунками, установлених строків здавання готівки, тривалості операційного часу банку, наявності домовленості підприємства з банком на інкасацію тощо:

для підприємств, які мають строк здавання готівкової виручки (готівки) в банк щодня (у день її надходження до каси) або наступного дня від дня її надходження до каси, - у розмірах, що потрібні для забезпечення їх роботи  на початку робочого дня, але не більше розміру середньоденного надходження готівки до каси (за три будь-які місяці поспіль з останніх дванадцяти);

для підприємств, які мають  строк здавання готівкової виручки (готівки) в банк, перебачений підпунктом «в»пункту 5.1 цієї глави, - у розмірах, що залежать від встановлених строків здавання готівкової виручки (готівки) та її суми, але не більше п»ятикратного розміру середньоденних надходжень готівки (за три будь-які місяці поспіль  з останніх дванадцяти);

для підприємств, ліміти  каси яких встановлюються згідно з фактичними витратами готівки (крім виплат, пов»язаних  з оплатою праці, стипедій, пенсій, дивідендів), - не більше розміру середньоденної видачі готівки (за три будь-які місяці поспіль з останніх дванадцяти).

Як вбачається з матеріалів справи, жоден з документів, якими врегульовано ліміт залишку готівки у касі підприємства-позивача, - за своїм змістом не відповідає вищевикладеним вимогам Положення №637.

2.6.Досліджуючи докази, надані позивачем стосовно того, що ДПІ під час здійснення спірної перевірки невірно вирахувала ліміт залишку готівки у касі підприємства на рівні 194,00 грн., - суд не погоджується з ними (доводами позивача) і погоджується з висновком ДПІ, виходячи з наступного.

2.6.1.Позивач у своєму Розрахунку встановлення ліміту залишку готівки у касі підприємства, складеному 28.01.05 року, вказав, що:

виплачено готівкою на різні потреби (крім виплат, пов»язаних  з оплатою праці, пенсій, стипендій, дивідендів) за жовтень-грудень 2004 року - 107457,53 грн.;

кількість робочих днів за вказані три місяці 2004 року становить 66;

звідси – ліміт залишку готівкових грошових коштів у касі ним визначено у розмірі 1628,00 грн.

2.6.2. ДПІ, дослідивши надані позивачем для перевірки первинні документи, про які у постанові уже сказано, дійшла висновку, що:

за жовтень-грудень 2004 року виплачено готівкою на різні потреби (крім виплат, пов»язаних  з оплатою праці, пенсій, стипендій, дивідендів) –12825,64 грн.;

кількість робочих днів за вказані три місяці 2004 року становить 66;

звідси – ліміт залишку готівки у касі фахівцем ДПІ визначено у розмірі 194,32 грн. (округлено –194,00 грн.).

Суд погоджується з висновками ДПІ, у тому числі з огляду на докази, про які сказано нижче у цій постанові.

2.6.3. Позивач стверджує, що ДПІ, вираховуючи ліміт залишку готівки у касі, не врахувала факти надходження до каси підприємства суми поворотних ссуд, наданих позивачем своїм працівникам.

Для підтвердження цього доводу він надав для долучення до матеріалів справи:

а)вибіркові дані про рух коштів у касі підприємства за період з 01.10.04 року по  01.08.05 року;

б)видаткові касові ордери  загальною кількістю 76 штук, починаючи з 07.10.04 року, - про видатки з каси підприємства у вигляді:

ссуди у сумі 300,00 грн. (№353 від 01.11.04 року); перевитрати по «ав. звіту»на суму 104,40 грн. (№354 від 07.10.04 року); надходження виручки у сумі 3000,00 грн. (№355 від 07.10.05 року, - тобто за період, що не має відношення до цього спору); ссуди у сумі 500,00 грн. (№358 від 08.10.04 року); ссуди у сумі 100,00 грн. (№359 від 08.10.04 року);  допомоги при народженні дитини у сумі 150,00грн. (№360 від 08.10.04 року); такої ж допомоги у сумі 725,00 грн. (№61 від 08.10.04 року); допомоги на поховання у сумі 700,00 грн. (№362 від 08.10.04 року); заробітної плати у сумі 140034,08 грн. (№363 від 08.10.04 року, - очевидно, що цей доказ суперечить вимогам пункту 5.4 ст. 5 Положення №637); ссуди у сумі 9277,00 грн. (№365 від 19.10.04 року, - як встановлено судом, цей ордер суперечить іншим доказам, наданим позивачем до суду, а саме: договорам  про надання підприємством своїм працівникам поворотної ссуди, згідно яким по жодному з них сума наданої ссуди не перевищує ОДНІЄЇ ТИСЯЧІ грн.); за оренду станка у сумі 100,00 грн. (№380 від 12.11.04 року); та інші;

позивач не надав ймовірних прибуткових касових ордерів про надходження від працівників підприємства сум поворотної ссуди;

в)договори позики загальною кількістю 55 примірників, укладені піж ТОВ «ВФ «Термоантрацит», з одного боку, - та його працівниками (Кіберєвим В.Д.; Калюжним С.І.; Лобурцовим А.П.; та ін.), - з іншого боку, - про надання кожному з них ссуди у сумі «тисяча грн.»(посилання на іншу суму ссуди у жодному з договорів - відсутнє), - при цьому судом звернуто увагу на те, що жоден з них не містить дати його укладення, - а тому у суду немає достатніх підстав вважати їх такими, що мають відношення до цього спору.

Оцінюючи  ці докази в сукупності, суд врахував  наступне:

а)як пояснила фахівець ДПІ  Прокуда Н.В., під час проведення перевірки та вирахування суми ліміту залишку готівки у касі ТОВ «ВФ «Термоантрацит»вона врахувала кожен наданий їй підприємством документ (у тому числі –договори про надання ссуди, прибуткові та видаткові касові ордери; і т.і.), який вона, у свою чергу, використовуючи касову книгу, первинні документи до неї, інші бухгалтерські документи підприємства, - ретельно перевірила на приналежність його до вирахування суми ліміту залишку каси; предметом вивчення з її боку стали лише ті документи, які  були наявні у підприємства на час проведення перевірки та були надані ним у її розпорядження;

б)нумерація видаткових касових ордерів, наданих позивачем до матеріалів справи, викликає сумнів у їх  достовірності, оскільки, наприклад, вона у листопаді 2004 року є меншою, ніж у жовтні того ж  року (№353 від 01.11.04 року,  а №354 –від 07.10.04 року; №380 від 12.11.04 року,  а №358 - від 08.10.04 року; і т.д.);

в)прибуткові касові ордери з №321 по №326, з №332 по №338 не містять у собі посилання на РІК їх складення, а тому у суду немає достатніх підстав вважати їх такими, що мають відношення до вирішення цього спору;

г)договори позики, на думку суду, підприємством укладені з порушенням вимог ст.ст. 203 та 207 Цивільного кодексу України - без посилання на дату їх укладення, - а тому відсутні достатні підстави вважати їх такими, що мають відношення до цього спору.

З урахуванням всього викладеного суд погоджується з доводами ДПІ, що нею під час проведення спірної перевірки, на підставі даних касової книги, первинних документів до неї,  журналів-ордерів по рахунку 301 та інших бухгалтерських документів за жовтень, листопад та грудень 2004 року, - ВІРНО визначено ліміт залишку готівки у касі підприємства на рівні 194,00 грн.

Позивачем не спростовано доводи ДПІ.

3.Перевіряючи правомірність розміру штрафних (фінансових) санкцій, застосованих ДПІ до позивача, суд вважає, що вона вірно застосувала правило абзацу 2 частини 1 ст. 1 Указу №436/95, згідно якому:

установити, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності (…) норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються  фінансові санкції у вигляді штрафу:

за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах –у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.

4.Що стосується вимоги ДПІ, викладеної у спірному податковому рішенні про сплату штрафних (фінансових) санкцій до бюджету, то суд погоджується з цим, виходячи з наступного.

4.1. У частині 4 статті 1 Указу №436/95 сказано, що:

передбачені цією статтею штрафи в повному обсязі стягуються до державного бюджету в порядку, встановленому законодавством.

Отже, з урахуванням  вищевикладеного Позивач НЕ ДОВІВ, що  ДПІ у м. Свердловську як під час проведення перевірки, так і при винесенні податкового рішення №/0 від 05.05.06 року,  діяла неправомірно та всупереч чинному законодавству, у т.ч. –податковому.

Відповідач, на виконання вимог частини 2 ст. 71 КАСУ, належним чином довів правомірність, обгрунтованість та законність своїх дій у ситуації, яка є предметом спору по цй справі.

З огляду на викладене у суду немає  правових підстав для скасування податкового рішення №/0 від 05.05.06 року.

Судові витрати, понесені  позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Заходи про забезпечення позову, застосовані господарським судом Луганської області ухвалою від 15.11.06 року, підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, ст.ст. 10, 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”; ст.ст. 1 та 3 Указу Президента України від 12.06.1995 року №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»;  п. 2.8 ст. 2, пунктами 5.2 та 5.4 ст.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.04 року №637,  керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 КАС України,  суд

п о с т а н о в и в :

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Заходи щодо забезпечення позову, вжиті господарським судом Луганської області на підставі ухвали від 15.11.06 року, - скасувати.

Відповідно до частини 4 ст. 167 КАС України у судовому засіданні 10.01.07 року за згодою представників ситорін оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови у повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу - з  дня  складення  в  повному обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову у повному обсязі складено та підписано 15.01.2007 року.

Суддя                                                                                                А.П.Середа