Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2007 року                                                                                                Справа № 16/591-06

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді    Карбань І.С.,

судді    Бабакової Л.М.,

судді   Шутенко І.А.-доповідач,

при секретарі – Крупі О.В.

за участю представників сторін:

позивача –Коваленко Л.М. за довіреністю №36-К/9/10-С від 09.01.2007р.,

відповідача –не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційну скаргу (вх. № 4470С/2) Відкритого акціонерного товариства „ Племзавод „Михайлівка”, Лебединського району на рішення господарського суду Сумської  області від 13.11.2006р. по справі № 16/591-06

за позовом Сумської міжрайонної державної податкової інспекції в особі Лебединського відділення,

до ВАТ „Племзавод „Михайлівка”, Лебединського району, Сумської області,

про стягнення 788253, 34 грн. за рахунок активів, -

встановила:

Позивач звернувся до господарського суду Сумської  області з позовом про стягнення з відповідача 788253,34 грн. податкового боргу за рахунок активів станом на 26.07.2006р. а саме: 238847,01 грн. заборгованості по податку з доходів фізичних осіб по виплатам за оренду земельних паїв, 549406,33 грн. пені. Після уточнення позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача 418471,50 грн. заборгованості по податку з доходів фізичних осіб по виплатам за оренду земельних паїв станом на 10.11.2006р.

Рішенням господарського суду Сумської області від 13.11.2006р. (у повному обсязі рішення складено 15.11.2006р.) по справі № 16/591-06 (суддя Малафєєва І.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 418471,50 грн. Податкової заборгованості з відстрочкою виконання рішення до 13.12.2006р.

Відповідач не погоджуючись з рішенням господарського суду Сумської  області від 13.11.2006р., в частині часткової відстрочки виконання рішення, подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вищевказане рішення господарського суду Сумської області та прийняти нове, яким задовольнити клопотання відповідача про відстрочку погашення заборгованості на 10 років із погашенням її у рівних долях в місяць.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у відповідності до п.2 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 12.09.96 р. №02-5/333 „Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України” підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, апелянт зазначає, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Однак, зазначає апелянт, при розгляді клопотання про відстрочення погашення заборгованості на 10 років із погашенням її у рівних долях в місяць суд першої інстанції не дослідив належним чином тяжкий фінансовий стан підприємства-боржника. Також, судом першої інстанції не було наведено обґрунтованих мотивів задоволення вимоги позивача щодо зменшення строку відстрочення погашення боргу до 1 місяця.

Крім того апелянт зазначає, що резолютивна частина оскаржуваного рішення має неточності, а саме - в пункті 4 зазначено, що витрати на інформаційно-технічне забезпечення потрібно стягнути з Садово-городнього товариства „Урожай”, яке не є стороною по справі.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому рішення господарського суду Сумської області від 13.11.2006р. по справі №16/591-06 вважає законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Під час апеляційного провадження встановлено, що ВАТ „Племзавод „Михайлівка” Лебединського району зареєстроване як суб'єкт підприємницької діяльності Лебединською районною державною адміністрацією про що видане свідоцтво про державну реєстрацію від 27.02.1998р. за №16, та знаходиться на обліку в Лебединському відділенні Сумської МДПІ як платник податків.

Згідно ст. 9 Закону України "Про систему оподаткування" від 25.06.1991р. № 1251-XII (із змінами та доповненнями) платники податків та зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків та зборів (обов'язкових платежів) в установлені законами терміни.

Станом на 26.07.2006 р. заборгованість відповідача по земельному податку до бюджету складала 788253,34 грн., а саме: 238847,01 грн. заборгованості по податку з доходів фізичних осіб по виплатам за оренду земельних паїв, 549406,33грн. пені.

Після часткової сплати та проведення взаємної звірки по податку з доходів фізичних осіб, сума заборгованості по зазначеному податку становить 418471,50 грн.

Вказана сума заборгованості повністю підтверджується матеріалами справи, зокрема актом взаємної звірки по податку з доходів фізичних осіб від 10.11.2006 р., підписану сторонами.

Проте, матеріали справи свідчать, що станом на 10.01.2007р. заборгованість відповідача залишається несплаченою.

У відповідності з п.5.4 ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені Законом, вважається сумою податкового боргу.

Згідно пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-ІІІ від 21.12.2000р. із змінами та доповненнями, активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення податкових зобов'язань виключно за рішенням суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції стосовно того, що вимоги позивача по стягненню 418471,50 грн. податкового боргу за рахунок активів відповідача є обґрунтованими і підлягають задоволенню на підставі ст. 3 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-ІІІ від 21.12.2000р. із змінами та доповненнями.

Стосовно  твердження апелянта, що відмовляючи у задоволенні клопотання  відповідача про відстрочення погашення заборгованості на 10 років із погашенням її у рівних долях в місяць суд першої інстанції не дослідив належним чином тяжкий фінансовий стан підприємства-боржника, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст.121 Господарсько-процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

У відповідності до п.2 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 12.09.96 р. №02-5/333 «Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України»підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Проаналізувавши документи, надані відповідачем в обґрунтування клопотання про відстрочення погашення заборгованості на 10 років із погашенням її у рівних долях в місяць (а.с.43-69) колегія суддів вважає, що надані документи не підтверджують необхідність у відстрочені погашення заборгованості на такий тривалий строк, оскільки ці документи - є документами статистичної звітності і вони не підтверджують ускладнення виконання судового рішення від 13.11.2006р.  або роблять неможливим його виконання.

Крім того, стосовно неточності резолютивної частини оскаржуваного рішення, а саме –зазначення в пункті 4, що витрати на інформаційно-технічне забезпечення потрібно стягнути з Садово-городнього товариства „Урожай”, яке не є стороною по справі, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що в матеріалах справи наявна ухвала господарського Сумської області від 24.11.2006р. по справі №16/591-06 про виправлення описки, якою виправлено описку у п. 4 резолютивної частини рішення господарського суду Сумської області від 13.11.2006р. по справі №16/591-06, зазначенням вірної назви та адреси відповідача –Відкрите акціонерне товариство „Племзавод „Михайлівка” (Лебединський район, с. Михайлівка, вул. Три хлібна, 26, і.к. 00486741)

Таким чином, при винесенні  рішення господарський суд Сумської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства і насамперед статтей 33, 38, 43, 79 ГПК України щодо всебічного, повного та об’єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи відповідно чинного законодавства, та дав правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що його рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 22, ч. 1 ст. 103, ст. 105, ст. 106 ГПК України, колегія суддів одноголосно, -

постановила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 13.11.2006р. по справі №    16/591-06 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді