донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем
України

03.04.2007 р.
справа №26/215

Донецькій апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового
засідання

за участю представників сторін:

від позивача:

Сенников А.А., довіреність №
9370/10/10-313-3  від 02.04.07р.,

від відповідача:

ОСОБА_1 - приватний
підприємець,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Макіївської об'єднаної державної
податкової інспекції у Донецькій області м.Макіївка

на постанову (ухвалу)
господарського суду

Донецької області

від

10.04.2007 року (повний текст
складений 14.02.07р.)

по справі

№26/215

за позовом

Макіївської об'єднаної державної
податкової інспекції у Донецькій області м.Макіївка

до

Приватного підприємця ОСОБА_1
м.Макіївка

про

стягненняна користь державного
бюджету штрафної (фінансової) санкціїу розмірі 1700,00грн

В С Т А Н О В
И В:

Позивач, Гірницька міжрайонна
державна податкова інспекція м. Макіївки, звернувся до господарського суду
Донецької області з позовною заявою до приватного підприємця ОСОБА_1 м.
Макіївка про стягнення на користь державного бюджету України фінансових санкцій
у сумі 1700грн.

За ухвалою господарського суду
Донецької області від 08.02.2007 р. було здійснено процесуальне
правонаступництво позивача - Гірницької міжрайонної державної податкової
інспекції м. Макіївки на Макіївську об'єднану державну податкову інспекцію у
Донецькій області (м. Макіївка) у зв'язку з реорганізацією.

Постановою господарського суду
Донецької області від 09.02.07р. (повний текст складений 14.02.07р.) по справі
№ 26/215 у задоволенні позовних вимог Макіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької області (м. Макіївка) було відмовлено в повному
обсязі.

В оскарженій постанові місцевий
господарський суд, враховуючи, що згідно приписів чинного законодавства
України, позивач не є органом, уповноваженим видавати суб'єктам підприємницької
діяльності ліцензії на торгівлю алкогольними напоями,  дійшов висновку, що позивач, прийнявши спірне
рішення, вийшов за межі своїх повноважень та порушив порядок застосування
фінансових санкцій, встановлений ст. 17 спеціального Закону України "Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від
19.12.95р. (зі змінами та доповненнями), тому рішення про застосування до
відповідача фінансових санкцій у сумі 1700грн. за здійснення роздрібної
торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії на право
роздрібної торгівлі алкогольними напоями, не може вважатися законним, що
зумовило відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення суми фінансових
санкцій.

Позивач, Макіївська об'єднана
державна податкова інспекція у Донецькій області (м. Макіївка), не погодився з
постановою господарського суду Донецької області та подав апеляційну скаргу, в
якій просить постанову господарського суду Донецької області від 09.02.07р. в
адміністративній справі № 26/215 скасувати та прийняти нову постанову, за якою
позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скаржник вважає, що постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права та вважає
помилковим висновок суду стосовно того, що прийнявши спірне рішення, позивач
вийшов за межі своїх повноважень, зауважуючи на тому, що суд не звернув увагу
на те, що ДПІ є іншим органом, якому Законом України „Про державну податкову
службу в Україні” надане таке право.

Заявник апеляційної скарги
наполягає на тому, що акт перевірки, в якому було встановлене порушення та на
підставі якого було прийняте рішення про застосування до відповідача штрафних
(фінансових) санкцій, були отримані підприємцем та не  оскаржені ним в апеляційному порядку до
податкового органу, а фінансові санкції до теперішнього часу не сплачені.

В підтвердження своїх доводів
стосовно правомірного застосування до відповідача штрафних (фінансових) санкцій
на підставі ст. 17 спеціального Закону України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від 19.12.95р., податковий орган
посилається на ч.7 ст.11-1 Закону України „Про державну податкову службу в
Україні" № 509-ХП від 04.12.1990р. (зі змінами та доповненнями) та п.6
Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України
"Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного
і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” № 481/95-ВР від
19.12.95р., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.03р.
№ 790, а також на постанову Верховного суду України від 21.11.06р.

Відповідач, приватний підприємець
ОСОБА_1 м. Макіївка, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав, в
засіданні апеляційної інстанції доводи податкового органу відхилив, постанову
місцевого господарського суду вважає законною та обґрунтованою, прийнятою
відповідно до вимог діючого законодавства.

Відповідач також в судовому
засіданні наполягав на тому, що дії ДПІ є незаконними, оскільки під час
проведення перевірки магазин не працював у зв'язку з проведенням у ньому
ремонтних робіт, у приміщенні магазину товар був відсутній,  горілку перевіряючим він не продавав, а
пояснив, що вона була призначена для працівників, які робили ремонт в магазині,
при цьому, у приміщенні магазину знаходилась лише пляшка горілки, про що ДПІ,
на прохання підприємця, зазначила в акті перевірки, який підприємця ОСОБА_1
змусили підписати працівники податкового органу.

За розпорядженням першого
заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 19.03.07р.
для розгляду апеляційної скарги Макіївської об'єднаної державної податкової інспекції
призначена колегія суддів у складі: судді Алєєвої І.В. (головуючий), судді
Величко Н.Л., судді М”ясищева А.М.

Фіксація судового процесу
здійснювалась за допомогою технічних засобів відповідно до ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, Донецький апеляційний господарський
суд  встановив.

ОСОБА_1 є суб'єктом підприємницької
діяльності, свідоцтво про державну реєстрацію видано виконавчим комітетом
Макіївської міської ради, про що зроблено запис 27.08.2003 року у журналі
обліку реєстраційних справ НОМЕР_1.

17.05.2006 року працівниками
податкового органу була здійснена перевірка магазину, який належить відповідачу
та розташований АДРЕСА_1, за наслідками якої складено акт перевірки щодо
контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та
безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності НОМЕР_2.

На підставі даного акту перевірки
позивач прийняв рішення про застосування фінансових санкцій НОМЕР_3, яким до
відповідача були застосовані фінансові санкції у сумі 1700грн. на підставі абз.
5 ч. 2 ст. 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу
спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів” № 481/95-ВР від 19.12.95р. за здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії на право роздрібної
торгівлі алкогольними напоями.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що постанова
місцевого господарського суду відповідає нормам діючого законодавства і не
підлягає скасуванню з  підстав,
викладених в апеляційній скарзі, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.  19
Конституції   України   органи
державної  влади  та
органи місцевого самоврядування,
їх посадові  особи  зобов'язані
діяти  лише  на
підставі,  в  межах повноважень  та у спосіб,
що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові
і службові особи  зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративні суди,
насамперед,  перевіряють, прийняття
рішень суб'єктами владних повноважень на підставі, у межах повноважень, що
передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вимоги частини 1 статті
9, ч.2, 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що податковий орган, прийнявши спірне
рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону
України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" №
481/95-ВР від 19.12.95р., вийшов за межі своїх повноважень з огляду на
наступне.

Як встановлено статтею 17 Закону
України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” № 481/95-ВР
від 19.12.95р. рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї
статті, приймаються органом, який видав ліцензію на право виробництва і
торгівлі тютюновими виробами, а також
іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної
законами України.

Такі ж саме  приписи містить п.6 Порядку застосування
фінансових санкцій,    передбачених
статтею 17  Закону України № 481/95-ВР
"Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного
і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від
19.12.95р., затвердженого постановою КМУ від 02.06.03р. № 790.

За статтею 15 Закону України „Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” № 481/95-ВР від 19.12.95р.
органом, на який покладено функцію видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі
тютюновими виробами, є Департамент з питань адміністрування акцизного збору і
контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів, який є самостійним
функціональним підрозділом Державної податкової адміністрації України з правами
юридичної особи відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від
07.08.2001 № 940 "Про заходи щодо посилення державного контролю за
виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та
справлянням акцизного збору".

З огляду положень Закону України
"Про державну податкову службу в Україні" вбачається, що на  ДПА України,
державні  податкові адміністрації
в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі та державні
податкові інспекції в містах з районним поділом
покладено виконання такої функції
як застосування   у   випадках, передбачених законодавством,
фінансових санкцій до суб'єктів підприємницької діяльності за  порушення
законодавства  про  виробництво
і  обіг спирту  етилового,
коньячного,  плодового,  алкогольних
напоїв і тютюнових виробів (п. 1 ч. 1 ст. 8, ст.9 вказаного
Закону).

В той же час на державні податкові
інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні
та об'єднані державні податкові інспекції виконання таких функцій не покладено
(ст.11 вказаного Закону).

З врахуванням викладеного, місцевий
господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не є органом,
уповноваженим видавати суб'єктам підприємницької діяльності ліцензії на
торгівлю алкогольними напоями та законами України, тому прийнявши спірне
рішення Гірницька МДПІ, вийшла за межі своїх повноважень та порушила порядок
застосування фінансових санкцій, встановлений ст. 17 спеціального Закону
України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" №
481/95-ВР від 19.12.95р.

Частиною 7 статті 11-1 Закону
України „Про державну податкову службу в Україні” № 509-ХП від 04.12.1990р., на
яку посилається позивач в апеляційній скарзі, передбачено лише право органів
ДПС здійснювати позапланові перевірки в межах повноважень, визначених, в тому
числі, і Законом України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” №
481/95-ВР від 19.12.95р. Право на застосування фінансових санкцій відповідно до
вказаного Закону України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” №
481/95-ВР від 19.12.95р. таким податковим інспекціям не надано.

Крім зазначеного, судова колегія
враховує наявні в матеріалах справи письмові та надані усно в засіданні
апеляційної інстанції пояснення приватного підприємця стосовно неправомірного
проведення перевірки, з яких вбачається, що перевірка була проведена під час
ремонту в магазині, який взагалі не працював, при цьому товар в магазині був
також  відсутній, що підтверджується
актом перевірки, в якому зазначено, що у приміщенні магазину знаходилась одна
пляшка горілки “Медов” вартістю 12 грн, яка, начебто, і була продана (л.с.
7-8), а також ті обставини, що в подальшому, стосовно працівника податкового
органу - Абдулаєвої, яка проводила перевірку, було порушено карну справу, що не
заперечувалось представником позивача в судовому засіданні апеляційної
інстанції. Таким чином, зазначений акт перевірки, що був складений працівниками
податкового органу с грубими порушеннями, не може служити належним доказом
встановлених порушень.

Враховуючи, що рішення про
застосування фінансових санкцій до відповідача, прийняте на підставі
зазначеного акту перевірки, а також те, що при прийнятті вказаного рішення
податковим органом порушений порядок застосування фінансових санкцій,
встановлений ст. 17 спеціального Закону України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від 19.12.95р., суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зазначене рішення про застосування
фінансових санкцій НОМЕР_3, яким до відповідача застосовані  фінансові санкції у сумі 1700грн. за
здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної
ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, не може вважатися
законним та правомірно, з врахуванням вимог ст.17 Закону України „Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів” № 481/95-ВР від 19.12.95р., за
приписами якої сума штрафу стягується на підставі рішення суду, відмовив у
задоволенні позовних вимог.

Посилання податкового органу на
постанову Верховного суду України не приймається судовою колегією до уваги,
оскільки предметом спору в зазначеній постанові було визнання недійсним
податкового повідомленні-рішення, в той час як предметом даної справи є
стягнення  фінансових санкцій, тобто
майновий спір.

Керуючись п.1-3 ст. 160, п.2 ч.2
ст.162, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ст.198, ст.200, п.1 ст.205, ст..206,  п.5 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства
України, п.6 та п.7 розділу VІІ “Прикінцевих та перехідних положень” Кодексу
адміністративного судочинства України у редакції Закону України  № 2953-ІУ від 6 жовтня 2005 року, Донецький
апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Макіївської
об'єднаної державної податкової інспекції на постанову господарського суду  Донецької області від 09.02.07р. (повний
текст складений 14.02.07р.) по справі № 26/215
-залишити без задоволення.

Постанову господарського суду
Донецької області від 09.02.07р. (повний текст складений 14.02.07р.) по справі
№ 26/215 -залишити без змін

Ухвала суду  апеляційної інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України   протягом одного місяця з дня її
складення в повному обсязі.

Ухвала  складена в повному обсязі  10.04.2007 року.

Головуючий:

Судді: