СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20.03.07                                                                                 Справа № 3/48н-ад.

Суддя М.Л. Доманська, при секретарі судового засідання Буймирській О.В.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Обласного комунального підприємства "Компанії "Луганськвода", м. Луганськ

до Слов"яносербської селищної ради, смт. Слов"яносербськ Луганської області

про визнання недійсним рішення

в присутності представників сторін:

від позивача –Скляренко В.І. (дов. від 20.09.06 № 1),

від відповідача –Белобабов В.А. (дов. від 05.06.06 № 1094),

в с т а н о в и в:

Суть спору: заявлено вимогу про визнання недійсним рішення сесії Слов"яносербської селищної ради від 25.11.05 № 605.

Згідно з довідкою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АА № 741462 (а.с.26-27) повним найменуванням відповідача у справі слід вважати: Слов"яносербська селищна рада Слов"яносербського району Луганської області.

Згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав законної сили  з 01.09.05, до початку  діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи суб'єктний склад сторін у справі, характер спору,  де в якості відповідача виступає суб'єкт владних повноважень, та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження у даній справі порушено за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Запереченням на позовну заяву від 15.02.07 № 140 та поясненням від 20.03.07 № 241, відповідач позовні вимоги відхилив, посилаючись на наступне:

-          ст. 99 КАС України передбачає, що для звернення до адміністративного суду за

захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з моменту порушення прав, свобод та інтересів особи; посилання позивача про те, що він дізнався про порушення його прав з моменту прийняття рішення 38 сесією 4 скликання Слов'яносербської селищної Ради № 679, тобто 23.03.06 безпідставне, так як 13.12.05 ОКП "Компанія "Луганськвода" направила лист на ім'я прокурора Луганської області (вих. № 20/3346) з проханням скасувати протест прокурора Слов'яносербського району і опротестувати рішення 31 сесії 4 скликання Слов'яносербської селищної Ради від 25.11.05 № 605;

-          строк, передбачений законодавством України для звернення до адміністративного

суду, ОКП "Компанія "Луганськвода" пропустила;

-          протест прокурора Слов'яносербського районе до цього часу не скасовано,

вищеназване рішення не опротестовано;

-          проект регуляторного акту на момент прийняття Слов'яносербською селищною

Радою рішення від 05.05.05 № 514  дійсно підготовлений не був;

- зважаючи на ті обставини, що на затвердження до Слов'яносербської селищної Ради було надано розрахунки єдиного для Луганської області тарифу, його затвердження не входить до компітенції селищної Ради, як органу місцевого самоврядування; до цього часу ОКП "Компанія "Луганськвода" не надала до Слов'яносербської селищної Ради документ, який би підтверджував, що тарифи на водопостачання та водовідведення затверджені в установленому діючим законодавством порядку; згідно з установчими документами Слов'яносербського департаменту ОКП "Компанія "Луганськвода" тарифи для вищеназваного підприємства повинні бути затверджені Луганською обласною державною адміністрацією;

- у третьому абзаці адміністративного позову позивач посилає на ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", але цим Законом передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів, і нараховується він на підставі договору; жодна з цих вимог Закону на момент прийняття рішення від 25.11.05 № 605  ОКП "Компанія "Луганськвода" виконана не була, що і сприяло зверненням мешканців с. Слов'яносербськ до прокуратури Слов'яносербського району та винесення прокурором протесту;

- на межі з селищем Слов'яносербськ розташовані водозаборні споруди ОКП "Компанія "Луганськвода" і економічно обґрунтована ціна за питну воду в селище Слов'яносербськ не може дорівнювати ціни на цю ж воду на відстані біль ніж 40 км.

- на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49, 51, 99, 100, 162 КАС України, відповідач  просить відмовити у задоволені цього позову, у зв»язку із пропуском строку звернення позивача до суду.

Сторони не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін,  суд дійшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням від 05.05.05 № 514  27 сесії 4 скликання Слов'яносербської селищної ради погоджено ОКП «Компанія «Луганськвода»введення  з 01.06.05 на території Слов'яносербської селищної ради тарифи на водопостачання та водовідведення -00 грн. 95 коп. (з ПДВ) за  1 куб.м.  З протесту прокурора Слов»яносербського району від 31.10.05 вбачається, що перевіркою додержання на території Слов'яносербської селищної ради вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», «Про питну воду та питне водопостачання»встановлені порушення законодавства про додержання вимог регуляторної політики у сфері господарської діяльності. У вказаному протесті прокурора Слов»яносербського району зазначено, що в порушення вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»відповідачем у справі не підготовлений проект регуляторного акту про підвищення плати за водопостачання та водовідведення та не проведене його оприлюднення з метою одержання пропозицій та зауважень. За цим протестом прокурор вимагав на черговій сесії Слов'яносербської селищної ради скасувати вищевказане рішення від 05.05.05 № 514  як незаконне. За результатами розгляду протесту прокурора Слов»яносербського району від 31.10.05,  рішенням від 25.11.05 № 605 31 сесії 4 скликання Слов'яносербської селищної ради було скасовано рішення від 05.05.05 № 514  27 сесії 4 скликання Слов'яносербської селищної ради.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на наступне:

- рішенням від 05.05.05 № 514  27 сесії 4 скликання Слов'яносербської селищної ради погоджені ОКП «Компанія «Луганськвода»тарифи на водопостачання та водовідведення -00 грн. 95 коп. (з ПДВ) за  1 куб.м., розрахунки були зроблені на підставі діючого на той час Порядку формування тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення, затвердженого Державним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України від 27.06.02 №139 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.08.02 №748/5939;

- від відповідача ніяких пропозицій відносно розрахунків не надійшло і сесією дана згода на введення вказаних тарифів з 1.06.05;

- нові тарифи були оприлюднені у газеті „Слов'яносербські весті" 26.06.05 №26 та з додержанням вимог, регуляторної політики у сфері господарської діяльності були введені в дію з 01.08.05, згідно зі ст.. 32 Закону України „Про житлово-комунальні послуги";

- з 1.08.05 ОКП «Компанія «Луганськвода»населенню смт.Слов'яносербськ почало виставляти груп-рахунки за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за новою ціною - 0.95грн. (з ПДВ) за 1 куб.м,

- 25.11.05   рішенням №605   Слов'яносербська селищна рада рішення № 514 від 05.05.05 відмінила;

- 23.12.05 року рішенням № 629 Слов'яносербська селищна рада на 33 сесії 4 скликання затвердила тарифи для населення у розмірі 0.95грн. з ПДВ за 1куб.м за водопостачання і за водовідведення; вказаним рішенням раніше прийняті тарифи з питання оплати за надані послуги з централізованого водопостачання і водовідведення втратили силу;

- 23.03.06 року рішенням № 679 Слов'яносербською селищною радою рішення № 629 від 23.12.05 залишено без змін, а нарахування за новими тарифами прийнято проводити з 23.12.05;

- аналіз ухвалених відповідачем рішень свідчить, що прийняті нові за рішенням № 514 від 05.05.05 тарифи були відмінені рішенням сесії № 605 від 25.11.05 , а рішенням сесії № 629 від 23.12.05 раніше прийняті тарифи втратили силу, тобто тарифи, які діяли до 1.08.05;

- рішення № 605 від 25.11.05 про відміну рішення № 514 від 05.05.05 суперечить п.6 ст.191 Господарського кодексу України, який передбачає, що органи місцевого самоврядування при встановленні фіксованих цін, вживання яких не дозволяє мати прибутку суб'єктами господарювання, зобов'язані надати цим суб'єктам дотацію; оскільки старі тарифи не компенсують витрати підприємства на послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, то селищна порада була зобов'язана передбачити дотацію за рахунок свого бюджету;

- ухвалюючи рішення про відміну свого рішення № 514 від 05.05.05, відповідач не передбачив в своєму бюджеті дотацію, чим порушив ст.31 п.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка передбачає, що органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги у розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво;

- пункт 9 вказаної статті передбачає, що спори щодо формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, а також відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обгрунтованих витрат на їх виробництво, вирішуються в судовому порядку;

- враховуючи, що ОКП «Компанія «Луганськвода»вже надало послуги населенню за період з 1.08.05 по 23.12.05 з централізованого водопостачання та водовідведення за новою ціною, тобто по 0.95 грн. з ПДВ за 1 куб.м води і 0.95грн. з ПДВ за стоки, вважаємо,  що рішення № 605 від 25.11.05 року є протиправним;

- ст.99 п.2 КАС України передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з моменту порушення прав, свобод і інтересів особи; позивач дізнався про порушення його інтересів з моменту винесення ухвали № 679 від 23.03.06 року, тобто в межах вказаного КАС України терміну.

На підставі викладеного позивач просить визнати недійсним рішення сесії Слов"яносербської селищної ради від 25.11.05 № 605.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву від 15.02.07 № 140  та поясненні від 20.03.07 № 241.

Оцінивши доводи сторін та обставини справи у їх сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторний акт - це: «прийнятий       уповноваженим       регуляторним      органом нормативно-правовий   акт,   який   або   окремі  положення  якого спрямовані  на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних  відносин  між  регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання;      прийнятий уповноваженим  регуляторним органом інший офіційний письмовий документ,  який встановлює,  змінює  чи  скасовує  норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і  який  або  окремі  положення  якого   спрямовані   на   правове регулювання   господарських  відносин,  а  також  адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами  державної влади   та  суб'єктами  господарювання,  незалежно  від  того,  чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом»;      регуляторний орган   -   «Верховна   Рада  України,  Президент України,  Кабінет Міністрів України,  Національний  банк  України, Національна  рада  України  з  питань телебачення і радіомовлення, інший  державний  орган,  центральний  орган   виконавчої   влади, Верховна   Рада   Автономної   Республіки   Крим,  Рада  міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого  самоврядування,  а  також  посадова особа будь-якого із зазначених органів,  якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження    одноособово    приймати   регуляторні   акти.   До регуляторних   органів   також   належать   територіальні   органи центральних  органів  виконавчої  влади,  державні  спеціалізовані установи та організації,  некомерційні самоврядні організації, які здійснюють    керівництво    та    управління    окремими   видами загальнообов'язкового державного соціального страхування,  якщо ці органи,  установи  та  організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти»; аналіз регуляторного  впливу   -   «документ,   який   містить обґрунтування необхідності державного регулювання шляхом прийняття регуляторного акта,  аналіз впливу,  який справлятиме регуляторний акт   на   ринкове  середовище,  забезпечення  прав  та  інтересів суб'єктів   господарювання,   громадян   та   держави,   а   також обґрунтування  відповідності  проекту регуляторного акта принципам державної регуляторної політики».

Стаття 7 вказаного Закону передбачає, що «Регуляторні органи затверджують плани діяльності з підготовки ними  проектів  регуляторних актів на наступний календарний рік не пізніше  15  грудня  поточного  року,  якщо  інше  не  встановлено законом.  План діяльності  з  підготовки  проектів  регуляторних  актів повинен  містити  визначення  видів  і  назв  проектів,  цілей  їх прийняття,  строків  підготовки проектів,  найменування органів та підрозділів,  відповідальних за розроблення проектів  регуляторних актів.  Затверджені плани    діяльності    з    підготовки   проектів регуляторних актів,  а також зміни до них оприлюднюються у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону,  не пізніш як у десятиденний строк після їх затвердження.      Якщо регуляторний   орган   готує   або   розглядає    проект регуляторного   акта,   який  не  внесений  до  затвердженого  цим регуляторним  органом  плану  діяльності  з  підготовки   проектів регуляторних  актів,  цей орган повинен внести відповідні зміни до плану не пізніше десяти робочих  днів  з  дня  початку  підготовки цього  проекту  або  з  дня  внесення  проекту на розгляд до цього регуляторного  органу,  але  не  пізніше  дня  оприлюднення  цього

проекту.

Статтею 8 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» передбачений порядок підготовки аналізу регуляторного впливу:  «стосовно кожного  проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу. Аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій. Розробник проекту  регуляторного  акта при підготовці аналізу регуляторного впливу повинен:     визначити та  проаналізувати   проблему,   яку   пропонується  розв'язати шляхом державного регулювання господарських відносин, а також оцінити важливість цієї проблеми; обґрунтувати, чому визначена проблема не може бути розв'язана за   допомогою   ринкових   механізмів   і   потребує   державного регулювання; обґрунтувати, чому визначена проблема не може бути розв'язана за  допомогою діючих регуляторних актів,  та розглянути можливість внесення змін до них;  визначити очікувані  результати   прийняття   запропонованого регуляторного  акта,  у тому числі здійснити розрахунок очікуваних витрат та вигод  суб'єктів  господарювання,  громадян  та  держави внаслідок дії регуляторного акта;      визначити цілі державного регулювання;      визначити та  оцінити  усі  прийнятні  альтернативні  способи досягнення встановлених цілей,  у тому числі  ті  з  них,  які  не передбачають  безпосереднього державного регулювання господарських відносин; аргументувати переваги    обраного     способу     досягнення встановлених цілей;      описати механізми   і  заходи,  які  забезпечать  розв'язання визначеної проблеми шляхом прийняття запропонованого регуляторного акта;      обґрунтувати можливість  досягнення встановлених цілей у разі прийняття запропонованого регуляторного акта;      обґрунтовано довести,    що     досягнення     запропонованим регуляторним  актом  встановлених  цілей  є  можливим з найменшими витратами для суб'єктів господарювання, громадян та держави;     обґрунтовано довести,  що вигоди,  які виникатимуть внаслідок дії  запропонованого регуляторного акта,  виправдовують відповідні витрати у випадку,  якщо витрати  та/або  вигоди  не  можуть  бути кількісно визначені;      оцінити можливість    впровадження    та    виконання   вимог регуляторного акта залежно  від  ресурсів,  якими  розпоряджаються органи державної влади,  органи місцевого самоврядування,  фізичні та юридичні особи,  які повинні впроваджувати  або  виконувати  ці вимоги;      оцінити ризик    впливу    зовнішніх    чинників    на    дію запропонованого регуляторного акта;      обґрунтувати запропонований  строк   чинності   регуляторного акта;      визначити показники результативності регуляторного акта;      визначити заходи,   за   допомогою  яких  буде  здійснюватися відстеження  результативності  регуляторного  акта  в  разі   його прийняття.      Якщо проект  регуляторного  акта одночасно містить норми,  що регулюють господарські відносини або адміністративні відносини між регуляторними  органами  чи  іншими  органами  державної  влади та суб'єктами господарювання,  та норми,  що регулюють інші суспільні відносини,  а  також  індивідуально-конкретні  приписи,  то аналіз регуляторного впливу  готується  лише  щодо  норм,  які  регулюють господарські   відносини   або   адміністративні   відносини   між регуляторними органами або  іншими  органами  державної  влади  та суб'єктами господарювання.      Методика підготовки    аналізу   регуляторного   впливу   для застосування Національним банком  України  затверджується  спільно Кабінетом  Міністрів  України  та  Національним банком України,  а методика підготовки аналізу регуляторного впливу для  застосування іншими   розробниками  проектів  регуляторних  актів  -  Кабінетом Міністрів  України.  Методика  підготовки  аналізу   регуляторного впливу  є  обов'язковою  для  застосування  розробниками  проектів регуляторних актів.      Аналіз регуляторного впливу підписується розробником  проекту регуляторного   акта,   а   в  разі  якщо  розробником  проекту  є регуляторний  орган,  інший  орган,  установа  чи  організація   - керівником цього органу, установи чи організації.»

Відповідно до ст 9 вказаного Закону оприлюднення проектів регуляторних актів проводиться з метою одержання зауважень і пропозицій: «Кожен проект  регуляторного  акта  оприлюднюється   з   метою одержання  зауважень  і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань.     Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень  і  пропозицій  розробник  цього  проекту  повідомляє  у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону.      У випадках,  встановлених  цим  Законом,  може  здійснюватися повторне оприлюднення проекту регуляторного акта.      Проект регуляторного   акта  разом  із  відповідним  аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею

13 цього Закону,  не пізніше п'яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта…  Строк, протягом  якого  від  фізичних  та юридичних осіб,  їх об'єднань приймаються  зауваження  та  пропозиції,  встановлюється розробником  проекту  регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня  оприлюднення  проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу.      Усі зауваження  і  пропозиції щодо проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного  впливу,  одержані  протягом встановленого    строку,    підлягають    обов'язковому   розгляду розробником  цього  проекту.  За   результатами   цього   розгляду розробник проекту регуляторного акта повністю чи частково враховує одержані зауваження і пропозиції або мотивовано їх відхиляє.      Оприлюднення проекту регуляторного  акта  з  метою  одержання зауважень  і  пропозицій  не  може  бути перешкодою для проведення громадських слухань та будь-яких інших форм  відкритих  обговорень цього проекту регуляторного акта.»

Офіційне оприлюднення регуляторних актів відбувається відповідно до ст. 12 вказаного Закону: «Регуляторні акти,    прийняті    Верховною   Радою   України, Президентом  України  та  Кабінетом  Міністрів  України,  офіційно оприлюднюються відповідно до Конституції України (254к/96-ВР ) та інших законодавчих актів.      Регуляторні акти,   прийняті   Верховною   Радою   Автономної Республіки   Крим,   офіційно   оприлюднюються  у  визначених  нею друкованих засобах масової інформації не пізніш як у  десятиденний строк  з  дня  їх  підписання  Головою  Верховної  Ради Автономної Республіки Крим.      Регуляторні акти,  прийняті  Національним   банком   України, Національною  радою  України з питань телебачення і радіомовлення, іншими  державними  органами,  центральними  органами   виконавчої  влади,  державними  спеціалізованими  установами та організаціями, некомерційними   самоврядними   організаціями,   які    здійснюють керівництво  та  управління  окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, а також їх посадовими особами, офіційно   оприлюднюються  в  "Офіційному  віснику"  та  у  газеті "Урядовий кур'єр" не пізніш  як  у  десятиденний  строк  після  їх державної реєстрації або прийняття та підписання,  у випадку, якщо ці регуляторні акти не підлягають державній реєстрації.      Регуляторні акти,   прийняті   Радою   міністрів   Автономної Республіки    Крим,    місцевими    органами   виконавчої   влади, територіальними органами центральних органів виконавчої  влади,  а також їх посадовими особами,  офіційно оприлюднюються в друкованих засобах  масової  інформації,   визначених   Кабінетом   Міністрів України,  не  пізніш  як  у  десятиденний строк після їх державної реєстрації  або  прийняття  та  підписання,  у  випадку,  якщо  ці регуляторні акти не підлягають державній реєстрації.      Регуляторні акти,  прийняті  органами  та  посадовими особами місцевого самоврядування,  офіційно  оприлюднюються  в  друкованих засобах   масової   інформації   відповідних  рад,  а  у  разі  їх відсутності - у місцевих друкованих  засобах  масової  інформації, визначених  цими  органами  та посадовими особами,  не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.»

Способи оприлюднення документів, підготовлених у процесі здійснення регуляторної діяльності визначені у ст.13 «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»: «План діяльності  регуляторного  органу  з підготовки проектів регуляторних  актів  та  зміни  до  нього  оприлюднюються   шляхом опублікування   в  друкованих  засобах  масової  інформації  цього регуляторного органу,  а у разі  їх  відсутності  -  у  друкованих засобах  масової інформації,  визначених цим регуляторним органом, та/або шляхом розміщення плану  та  змін  до  нього  на  офіційній сторінці відповідного регуляторного органу в мережі Інтернет.      Повідомлення про  оприлюднення  проекту  регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій,  проект регуляторного акта та  відповідний  аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової  інформації  розробника

цього  проекту,  а  у  разі  їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації,  визначених розробником цього проекту,  та/або шляхом   розміщення   на  офіційній  сторінці  розробника  проекту регуляторного акта в мережі Інтернет.      Звіт про  відстеження  результативності  регуляторного   акта оприлюднюється  шляхом  опублікування в друкованих засобах масової інформації регуляторного органу,  який  прийняв  цей  регуляторний акт,  а  у  разі  їх  відсутності  -  у друкованих засобах масової інформації,  визначених цим регуляторним  органом,  та/або  шляхом розміщення  на  офіційній  сторінці  цього  регуляторного органу в мережі Інтернет.      При визначенні  регуляторними  органами  друкованих   засобів  масової  інформації,  в  яких публікуються документи,  зазначені у частинах першій - третій цієї статті:      надається перевага  офіційним  друкованим   засобам   масової інформації;      забезпечується відповідність  сфери компетенції регуляторного органу на відповідній території сфері  розповсюдження  друкованого засобу масової інформації.      Якщо в  межах  адміністративно-територіальної  одиниці  чи  в населеному пункті не  розповсюджуються  друковані  засоби  масової інформації,  а  місцеві  органи  виконавчої  влади,  територіальні органи центральних органів виконавчої влади,  органи  та  посадові особи місцевого самоврядування не мають своїх офіційних сторінок у мережі  Інтернет,  документи, зазначені у частинах першій –третій цієї статті, можуть оприлюднюватися у будь-який інший спосіб, який гарантує    доведення    інформації   до   мешканців   відповідної адміністративно-територіальної    одиниці    чи   до   відповідної територіальної громади.      Витрати, пов'язані з оприлюдненням документів,  зазначених  у частинах  першій  -  третій  цієї  статті, фінансуються за рахунок розробників  проектів регуляторних актів або регуляторних органів, які оприлюднюють ці документи.»

Рішення сесії Слов"яносербської селищної ради від 25.11.05 № 605, що оскаржується, є

регуляторним актом у розумінні Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Сторонами у справі не надано до суду доказів додержання відповідачем норм вказаного Закону щодо підготовки проекту рішення сесії Слов"яносербської селищної ради від 25.11.05 № 605, аналізу регуляторного впливу стосовно проекту цього регуляторного акту, їх оприлюднення у встановленому цим Законом порядку. При цьому відповідач прямо зазначив про те, що протест прокурора Слов'яносербського районе до цього часу не скасовано, проект відповідного регуляторного акту на момент прийняття Слов'яносербською селищною Радою рішення від 05.05.05 № 514  дійсно підготовлений не був.

Позивач також не надав доказів скасування вищевказаного протесту прокурора Слов»яносербського району від 31.10.05, за результатами розгляду якого  рішенням від 25.11.05 № 605 31 сесії 4 скликання Слов'яносербської селищної ради було скасовано рішення від 05.05.05 № 514  27 сесії 4 скликання Слов'яносербської селищної ради.

Посилання позивача в обґрунтування позовних вимог  не те, що оскаржуєме рішення від 25.11.05 № 605 31 сесії 4 скликання Слов'яносербської селищної ради суперечить п.6 ст.191 Господарського кодексу України, який передбачає, що органи місцевого самоврядування при встановленні фіксованих цін, вживання яких не дозволяє мати прибутку суб'єктами господарювання, зобов'язані надати цим суб'єктам дотацію; оскільки старі тарифи не компенсують витрати підприємства на послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, то селищна порада була зобов'язана передбачити дотацію за рахунок свого бюджету; а також на те, що відповідач не передбачив в своєму бюджеті дотацію, чим порушив ст.31 п.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка передбачає, що органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги у розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, у даному випадку є необґрунтованим.

Як зазначалось вище, за результатами розгляду протесту прокурора Слов»яносербського району від 31.10.05 оскаржуємим рішенням від 25.11.05 № 605 31 сесії 4 скликання Слов'яносербської селищної ради було скасовано рішення від 05.05.05 № 514  27 сесії 4 скликання Слов'яносербської селищної ради. Цим рішенням від 25.11.05 № 605 відповідач не встановлював фіксованих цін, вживання яких не дозволяє мати прибутку суб'єктами господарювання, про що йдеться у п.6 ст.191 Господарського кодексу України, чинним законодавством не передбачено зобов'язання відповідача передбачати відповідні дотації за рахунок свого бюджету у таких рішеннях як те, що оскаржується. Рішенням від 25.11.05 № 605 31 сесії 4 скликання Слов'яносербської селищної ради не затверджувались ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги, про що йдеться у ст.31 п.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

За таких обставин, суд вважає, що позивач не довів наявність законних підстав для визнання недійсним рішення сесії Слов"яносербської селищної ради від 25.11.05 № 605.

До того ж суд вважає обґрунтованим посилання відповідача на ст. 99 КАС України, яка

передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з моменту порушення прав, свобод та інтересів особи; посилання позивача про те, що він дізнався про порушення його прав з моменту прийняття рішення 38 сесією 4 скликання Слов'яносербської селищної Ради № 679, тобто 23.03.06 безпідставне, так як 13.12.05 ОКП "Компанія "Луганськвода" направило лист на ім'я прокурора Луганської області (вих. № 20/3346) з проханням скасувати протест прокурора Слов'яносербського району і опротестувати рішення 31 сесії 4 скликання Слов'яносербської селищної Ради від 25.11.05 № 605 (а.с.11).

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 13.12.05 відповідач вже знав про порушеня, на його думку, своїх прав та інтересів, про наявність рішення сесії Слов"яносербської селищної ради від 25.11.05 № 605. Позов про визнання недійсним рішення сесії Слов"яносербської селищної ради від 25.11.05 № 605 зданий до суду 30.01.07, тобто строк, передбачений ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду, ОКП "Компанія "Луганськвода" пропущений.

Рішення сесії Слов"яносербської селищної ради від 23.03.06  № 679 (а.с.8) винесено не за результатами розгляду скарги позивача на рішення  сесії Слов'яносербської селищної Ради від 25.11.05 № 605 , тому відсутні підстави відраховувати строк звернення до суду зі дня, коли позивач дізнався про вказане рішення від 23.03.06  № 679.

За таких обставин, позовні вимоги не  підлягають задоволенню з віднесенням судових витрат у вигляді судового збору на позивача відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п’ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 23.03.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                              М.Л. Доманська