ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
м.Житомир, майдан Путятинський, 3/65  тел.(8-0412)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2007 р.
Справа № 16/51"Д"

м. Житомир

Житомирський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при секретарі                                                              ,

за участю представників сторін:

від позивача:     Шевчук В.П., довіреність №8728/Ш/10 від
24.05.2006 року,

від відповідачів:

- ПП ОСОБА_1: ОСОБА_1 - приватний
підприємець,
ОСОБА_2, довіреність від 13.09.2006 року,

- ПП "Ельф": не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у м. Житомирі, м. Житомир

на постанову господарського суду
Житомирської області

від "06" листопада 2006
р. у справі № 16/51"Д" (суддя Гансецький В.П.)

за позовом Державної податкової
інспекції у м. Житомирі, м. Житомир

до Приватного підприємця ОСОБА_1,
м. Житомир

таПриватного підприємства
"Ельф", м. Житомир

про визнання недійсним усного
договору та стягнення 60635,60 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського
суду Житомирської області від 06.11.2006 року у справі №16/51-Д відмовлено у
позові Державної податкової інспекції у м. Житомирі  про визнання недійсним усного договору з
продажу товару, укладеного між Приватним підприємцем ОСОБА_1 та Приватним підприємством
"Ельф" та стягнення
60635,60 грн. (а.с.154-156, т.1).

Не погоджуючись
з прийнятою постановою ДПІ у м. Житомирі звернулася до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою
задовольнити позов з підстав, викладених у скарзі (а.с.2-3, т.2).

Вказує, що
відповідно до ст.29 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, юридична особа набуває
цивільних прав і бере на себе цивільні обов'язки через свої органи, що діють у
межах прав, наданих їм законом або статусом. Після визнання недійсними
установчих документів ПП "Ельф" його позбавлено права набувати
цивільних прав та обов'язків.

Зазначає, що як
вбачається з рішення Богунського райсуду м. Житомира ПП "Ельф" було
створено формально, поза межами державного контролю, зареєстроване на підставну
особу - ОСОБА_3, який ніяких угод не підписував, керівника не призначав, участі
у фінансово-господарській діяльності не брав та нікого на це не уповноважував.

Посилається на
те, що відповідно до абзацу 2 п.19 Роз'яснень Вищого арбітражного суду України
№02-5/111 від 12.03.1999 року "Про деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними" вказано, що у разі
визнання у встановлено порядку недійсними установчих документів суб'єкта підприємницької
діяльності  або скасування його державної
реєстрації у зв'язку з здійсненням відповідної реєстрації на підставі
загубленого документа, що посвідчує особу, або на підставну особу - засновника
суб'єкта підприємницької діяльності та за наявності інших обставин, які
свідчать про укладення оспорюваних угод з метою, суперечною інтересам держави й
суспільства, укладені таким суб'єктом підприємницької діяльності угоди мають
визнаватися недійсними згідно зі статтею 49 Цивільного кодексу України
незалежно від часу їх укладення.

В судовому
засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав в повному
обсязі.

Відповідач -
Приватний підприємець ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні
заперечили проти доводів апеляційної скарги.

Зазначає, що на
момент укладання спірних угод (тобто травень-жовтень 2003 року) ПП
"Ельф" перебувало в податковому обліку, як платник податків, його
установчі документи, свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво платника
податків за рішенням суду не визнавались недійсними, з ЄДРПОУ підприємство не
виключалося і є зареєстрованим до цього часу.

Просить
апеляційну скаргу ДПІ у м. Житомирі залишити без задоволення, а постанову
господарського суду Житомирської області - без змін.

Відповідач -
Приватне підприємство "Ельф" письмових заперечень на апеляційну
скаргу не надав, свого представника в судове засідання не направив, про причини
неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце
розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до
ч.1 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове
засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі,  належним чином повідомлених про дату, час і
місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів
вважає, що відсутність представника відповідача не перешкоджає  розгляду справи за наявними у ній
матеріалами.

Відмовляючи у
задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не
доведено належним чином в чому саме полягала заздалегідь суперечна інтересам
держави і суспільства мета укладення угоди і чи була вона спрямована на
приховування від оподаткування доходів, а також наявність в діях відповідача
(ПП "Ельф)" вини у формі умислу.

Заслухавши
пояснення представника ДПІ у м. Житомирі та ПП ОСОБА_1, дослідивши доводи
апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Між
відповідачами - Приватним підприємцем ОСОБА_1 та Приватним підприємством
"Ельф" у 2002-2003 роках на підставі укладеної усної угоди (договору)
відбулась поставка (відпуск) товарів. Так, ОСОБА_1 у вказаний період, отримав
від ПП "Ельф" товарів на загальну суму 358040,76 грн., що
підтверджується:

- виписками з
банківського реєстру про операції від: ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.9-24);

- платіжними
дорученнями: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9-24, т.1);

- накладними:
ІНФОРМАЦІЯ_3.(а.с.25-29, т.1);

- виписаними ПП
"Ельф" податковими накладними: ІНФОРМАЦІЯ_4(а.с.25 -29, т.1);

- відображенням
суми вказаної угоди суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою
ОСОБА_1 в книзі обліку придбаних товарів (робіт, послуг) (а.с.З6 - 41, 124-129,
т.1);

- податковими
деклараціями з податку на додану вартість за 2003 рік (а.с.47-70, т.1).

Надані
відповідачем ПП ОСОБА_1 докази, які не спростовані позивачем, свідчать, що в
період травня - жовтня 2003 року ПП ОСОБА_1 отримав від ПП "Ельф товару на
загальну суму 49250,40грн. (а.с.115,123-128).

Відповідно до
вимог ст.49 ЦК УРСР, який втратив чинність з 01.01.2004 року, якщо угода,
укладена з метою, суперечною інтересам держави й суспільства, то вона є
недійсною.

При наявності
умислу на укладення такої угоди в обох сторін - у разі виконання угоди обома
сторонами - в доход держави стягується все одержане ними за угодою, а в разі
виконання угоди однією стороною з другої стягується в доход держави все
одержане нею і все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного.
При наявності умислу лише в однієї зі сторін все одержане нею за угодою повинне
бути повернуто другій стороні, а одержане останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується в доход держави.

В матеріалах
справи містяться докази виконання спірної угоди обома відповідачами.

Згідно
повідомлення (довідки) ДПІ у м. Житомирі, у ПП "Ельф", як за 2003 рік
так станом на день подачі позову до господарського суду відсутні будь-які не
погашені податкові зобов'язання (а.с.110,111,137, т.1).

А згідно
проведених перевірок у підприємця ОСОБА_1 (акт НОМЕР_1, акт НОМЕР_2), порушень
податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП "Ельф" не
встановлено (а.с.77-83, т.1).

Незнаходження
підприємства за юридичною адресою не є підставою вважати, що підприємство
ухилялось від сплати податків на час укладання спірного договору.

Акт про факт
відсутності вказаного підприємства за юридичною адресою, копія якого приєднана
до матеріалів справи (а.с.44, т.1), відтворює події станом на 14.04.2006 року,
та згідно довідки позивача підтверджується, що в період взаємовідносин з
ОСОБА_1 ПП "Ельф" знаходилось зі адресою: м. Житомир, вул. Михайлівська
17 (а.с.137, т.1).

На дату видачі
податкових накладних Приватне підприємство "Ельф" перебувало на
податковому обліку як платник податків, його установчі документи, свідоцтво про
державну реєстрацію та свідоцтво платника податків за рішенням суду недійсними
не визнавались.

Згідно рішення
Богунського районного суду м.Житомира від 26.10.2005р. визнання недійсними змін
до статуту ПП "Ельф" ніяким чином не впливає на недійсність самого
Статуту ПП "Ельф", який на час укладання та виконання оспорюваної
угоди відповідача чинному законодавству. Крім того, свідоцтво про реєстрацію
платника податку на додану вартість ПП "Ельф" визнано недійсним вже
після здійснення господарської операції з ПП ОСОБА_1

Сам факт
визнання вказаних документів ПП "Ельф" недійсними не тягне
автоматично недійсність всіх угод, укладених цим підприємством, оскільки
відсутні законодавчо визначені підстави для цього.

Крім того,
судом враховується, що сама по собі оспорювана угода (договір) не є такою, що
суперечить інтересам держави та суспільства. Об'єкти цієї угоди, тобто товар,
не виключений законом з цивільного обороту, на торгівлю ним не вимагалась
ліцензія, не було й інших законодавчих обмежень щодо його купівлі-продажу.

Крім того,
колегія суддів зазначає таке.

З 01.01.2004
року, згідно з п.1 та п.2 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу
України, Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963 року втратив чинність.

Цим Кодексом
скасовано відповідальність (правові наслідки) у вигляді публічно-правової
санкції - стягнення в дохід держави доходу, одержаного однією чи обома
сторонами за угодою, за укладення угоди з метою, суперечною інтересам держави
та суспільства. Наслідком укладення угоди, яка порушує публічний порядок
(ст.228 ЦК України), не є адміністративно-правова конфіскація.

За змістом ч.2
ст.5 ЦК України Кодекс має зворотню дію у часі у випадках, коли він пом'якшує
або скасовує відповідальність особи.

З 01 січня 2004
року публічно-правові санкції визнання недійсною угоди, укладеної з метою, що
суперечить інтересам держави та суспільства, а саме: стягнення в доход держави
одержаного однією чи обома сторонами за угодою - із сфери цівільно-правового
регулювання перенесені у сферу господарсько-правового регулювання. Стаття 208
Господарського кодексу України за предметом
регулювання та встановленими наслідками співпадає зі ст.49 ЦК УРСР.
Разом з тим її застосування судом при вирішенні спору можливе в разі посилання
позивача як на матеріально-правову підставу позовних вимог в частині стягнення
з відповідачів відповідних грошових сум.

Позивач - ДПІ у
м. Житомирі у позовній заяві не послався на статтю 208 Господарського кодексу
України, під час судового розгляду підстави позову не змінював.

Санкції,
встановлені ч.1 ст.208 ГК України, не можуть застосовуватися як сам факт
несплати податків (зборів, інших обов'язкових платежів) однією зі сторін
договору. За таких обставин правопорушенням є несплата податків, а не вчинення
правочину. Для застосування санкцій, передбачених ч.1 ст.208 кодексу,
необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і суспільства.

Враховуючи те,
що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, висновок суду першої інстанції про
недоведеність податковою інстанцією того, що спірна угода укладена з метою,
завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, зроблений з дотримання
чинного законодавства.

З урахуванням
наведеного, господарський суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у позові
Державної податкової інспекції у м. Житомирі до Приватного підприємця ОСОБА_1
та Приватного підприємства "Ельф" про визнання угоди недійсною.

Доводи особи,
яка подала апеляційну скаргу спростовуються вищевказаним, матеріалами справи та
не грунтуються на вимогах чинного законодавства.

Згідно ст.200
КАС України суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну  скаргу  без задоволення, а постанову або ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм  матеріального і
процесуального права.

З огляду на
викладене, судова колегія дійшла до висновку, що постанова господарського суду
Житомирської області від 06.11.2006 року у справі №16/51-Д є законною і
обгрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а
підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись
ст.ст. 160,195,196,198,200,205,206,212,254, п.п.6,7 Прикінцевих та перехідних
положень Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський
апеляційний господарський суд ,-

УХВАЛИВ:

1. Постанову
господарського суду Житомирської області від 06 листопада 2006 року у справі
№16/51-Д залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної податкової інспекції
у м. Житомирі, м. Житомир - без задоволення.

2. Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну
скаргу може бути подано безпосередньо до адміністративного суду касаційної
інстанції протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

3. Справу
№16/51-Д повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя

судді:

Віддрук.5 прим.

1 - до справи

2 - позивача

3,4 - відповідачам

5 - в наряд