ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"15" травня 2007 р.                                                           Справа № 13/171-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом  Закритого акціонерного товариства  "Нове життя"

до Каховської  об'єднаної  державної  податкової  інспекції

за участю представників:

позивача – Пузанової В.М. (представника за усним дорученням), Пузанова О.М. (керівника),

відповідача –Найдьонова Є.М. (представник аза дорученням), Зубіка В.В. (головного державного податкового інспектора),

про визнання недійсним акту №967/10/24-1 від 19 лютого 2007 року про відсутність керівних органів підприємства та заборони відповідачу будь-яких дій відносно майна позивача,

в с т а н о в и в:

Провадження у даній справі порушено ухвалою судді Чернявського В.В. та її розгляд призначено на 15 травня поточного року. В подальшому за розпорядженням голови господарського суду Херсонської області дана справа передана на розгляд судді Закуріну М.К., у зв’язку з чим прийнята до провадження.

Відповідно до позовної заяви вимоги ґрунтуються на незаконності складеного акту у зв’язку з невідповідністю його нормам пункту 2 статті 21 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”. Що стосується позовних вимог в частині заборони відповідачу вчиняти будь-які дії відносно майна позивача останнім взагалі не зазначено правових підстав таких вимог, в чому вони саме полягають, а також які саме дії він мав на увазі.

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на законність складеного акту у відповідності до наказу ДПА України „Про затвердження Порядку взаємодії підрозділів погашення прострочених податкових зобов’язань з підрозділами податкової міліції при застосуванні заходів з погашення податкового боргу” № 348 від 23 червня 2006 року.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Кодекс адміністративного судочинства України визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

За змістом статті 2 вказаного Кодексу, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до визначення наданого у пункті 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку що за юридичною природою даний спір має публічно-правовий характер та на нього поширюється просторова сфера дії Кодексу адміністративного судочинства України. А тому, враховуючи суб’єктний склад оспорюваних правовідносин та нормативно-правовий припис пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України, за яким до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами КАС України, даний спір підвідомчий господарським  судам України.

Крім викладеного з матеріалів справи слідує, що 19 лютого 2007 року посадовими особами –оперуповноваженим Каховського відділення податкової міліції Відділу податкової міліції у м. Нова Каховка та податковим керуючим Каховської ОДПІ Антоновим В.Л. складено акт про відсутність керівних органів підприємства (а.с. 5), за змістом якого встановлено факт відсутності керівних органів позивача за юридичною адресою.

Основні засади функціонування та діяльності державної податкової служби в Україні визначені Законом України „Про державну податкову службу в Україні” (надалі Закон № 509-ХІІ).

Зокрема, статтею 1 названого Закону встановлено, що до системи органів державної податкової служби належать: Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 509-ХІІ Державна податкова адміністрація України серед іншого виконує безпосередньо, а також організовує роботу державних податкових адміністрацій та державних податкових інспекцій, пов’язану із здійсненням контролю за додержанням порядку сплати податків і зборів (обов’язкових платежів).

Безпосередньо правові засади виконання функцій, спрямованих на погашення податкового боргу платника податків серед іншого встановлені наказом ДПА України „Про затвердження Порядку взаємодії підрозділів погашення прострочених податкових зобов’язань з підрозділами податкової міліції при застосуванні заходів з погашення податкового боргу” № 348 від 23 червня 2006 року.

Зокрема, згідно до пункту 1.2. названого Порядку виконання функцій, спрямованих на погашення податкового боргу платника податків покладається на працівників підрозділів погашення, які призначені податковими керуючими платника податків. Працівники податкової міліції виконують заходи по погашенню податкового боргу платника податків в межах повноважень, наданих ним чинним законодавством України. За пунктом 1.3. Порядку його дія поширюється на випадки, коли податковий керуючий не може самостійно виконувати покладені на нього обов'язки щодо погашення податкового боргу без залучення працівників податкової міліції до виконання заходів з контролю за додержанням податкового законодавства, а також оперативно-розшукової, кримінально-процесуальної та охоронної функцій, або при здійсненні працівниками податкової міліції таких заходів, щодо яких необхідна участь податкового керуючого.

Названим порядком не передбачено конкретної форми складення акту про відсутність керівних органів підприємства, а також не назначено про обов’язковість його виконання будь-якими органами та безпосередньо платником податків, у зв’язку з чим такий акт не носить обов’язкового характеру, а тому не породжує прав та обов’язків як у податкового органу, так і у платника податків.

Статтею 20 Господарського кодексу України встановлені способи захисту порушених прав, серед яких і визнання недійсним актів органів державного управління.

В даному випадку під атом розуміється рішення суб’єкта владних повноважень, яке породжує певні права та обов’язки, проте, спірний акт не породжує таких прав та обов’язків.

Крім цього судом констатується, що діючим законодавством не передбачено правової можливості визнання такого акту недійсним, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Що стосується позовних вимог в частині заборони відповідачу вчиняти будь-які дії відносно майна позивача, слід зазначити, що останнім не зазначено правових підстав таких вимог, в чому саме вони полягають, а також які саме дії вони охвачують. У зв’язку з чим позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги той факт, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3,40 грн державного мита підлягає  віднесенню на нього.

На підставі  зазначених правових норм та керуючись статтями 158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,

п о с т а н о в и в :

1.В задоволенні позовних вимог відмовити.

2.Роз’яснити сторонам, що дана постанова набирає законної сили  після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі  подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата підпису постанови –18 травня 2007 року

Суддя                                                                  М.К. Закурін