донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

13.02.2007 р.                                                                            справа №15/299

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Ширяєва О.О. (довіреність № Н-01/3265 від 21.10.05р.),

від відповідача:
Сагін М.В. (довіреність №73/5-50 від 29.12.06р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Донецька залізниця" м.Донецьк

на рішення  господарського суду

Донецької області

від
20.10.2006 року

по справі
№15/299 (суддя Богатир К.В.)

за позовом
Державного підприємства "Донецька залізниця" м.Донецьк

до
Відкритого акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод"м.Єнакієве

про
Стягнення плати за користування вагонами у сумі 136365,72грн.

В С Т А Н О В И В:

У 2006 році позивач, Державне підприємство «Донецька залізниця», м. Донецьк, звернувся з позовною заявою до господарського суду Донецької області до відповідача: Відкритого акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод», м. Єнакієве Донецької області про стягнення плати за користування вагонами у сумі 136365 грн. 72 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 20.10.2006р. позовні вимоги ДП «Донецька залізниця»були задоволені частково, з відповідача на користь позивача присуджена до стягнення плата за користування вагонами у сумі 113638 грн. 10 коп., в іншій частині позовних вимог –відмовлено. Рішення господарського суду мотивовано тим, що відповідно до п. 2.7 «Правил обслуговування залізничних під'їзних колій»відповідальність перед залізницею за користування вагонами несе підприємство, якому належить залізнична під'їзна колія. У таких випадках розрахунки за подачу та збирання вагонів, користування вагонами проводиться залізницею безпосередньо з підприємством промислового залізничного транспорту. Таким чином, платниками за користування вагонами, контейнерами залізниці є власники залізничних під'їзних колій, навіть і тоді, коли вони не виступають в якості вантажовідправників і вантажоодержувачів. Щодо включення позивачем податку на додану вартість у суму плати за користування вагонами, то суд вважає, що згідно з п. 3.1 Закону України «Про податок на додану вартість», об'єктом оподаткування ПДВ є товари, роботи та послуги. Плата за користування вагонами не відноситься до такого об'єкту.

Позивач, Державне підприємство «Донецька залізниця», м. Донецьк, з прийнятим рішенням не згоден, вважає його прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права України. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд скасувати рішення господарського суду Донецької області від 20.10.2006 року в частині відмови в стягненні з відповідача суми податку на додатку вартість у розмірі 22727 грн. 62 коп., задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача ПДВ в розмірі  22727 грн. 62 коп.

Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області –без змін.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції щодо апеляційної скарги.

Відповідачем по справі, заявлено клопотання про залучення до матеріалів справи копії постанови Верховного суду України від 26.12.2006р. №17/65, яке судовою колегією розглянуто та задоволено.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну “Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Згідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі  доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню у даних правовідносинах, а за їх відсутності  - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи,  висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджується двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до пп. 2,3,4 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у  доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 4-2 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з того, що судом першої інстанції неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи, невідповідні висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи,  порушені норми матеріального права України, що призвело до прийняття по спору частково неправильного рішення, яке не ґрунтується на законі, та не відповідає вищезазначеним вимогам.

Як вбачається із матеріалів справи, у вересні 2005р. Державним підприємством «Донецька залізниця»на залізничну під'їзну колію при ст. Єнакієве, що належить ВАТ «Єнакіївський металургійний завод», відповідно до договору №7/139 від 13.10.2004р. на експлуатацію залізничної під'їзної колії, під вивантаження подавалися вагони.

Відповідно до ст. 119 Статуту залізниць України, п. 2 «Правил користування вагонами і контейнерами», за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками залізничної під'їзної колії, портами, організаціями, установами, громадянами –суб'єктами підприємницької діяльності вноситься оплата.

Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника (п. 4 «Правил користування вагонами і контейнерами»).

Облік часу перебування зазначених вагонів на під'їзній колії відповідача здійснювався ст. Єнакієве за відомостями плати за користування вагонами, відповідно до розділу 2,3 «Правил користування вагонами і контейнерами».

За користування вагонами: №№ 091015, 091016, 092020, 092025, 092028, 092031, 092034, 093037, 093040, 093047, 094051, 094055, 094058, 094062, 095069, 095070, 095074, 095077, 095080, 096083, 096095, 096096, 096100, згідно із вимогами ст. 119 Статуту залізниць України відповідачеві нарахована плата в розмірі 136365 грн. 72 коп., у тому числі ПДВ в сумі 22727 грн. 62 коп. Відомості плати за користування вагонами відповідач підписав із зауваженнями, не визнав вказану суму 136365 грн. 72 коп.

Спірні вагони, згідно із актом приймання-передачі від 05.09.2005р. було передано Фондом державного майна України Державному підприємству «Укрспецвагон»на виконання мирової угоди від 25.08.2005р., укладеної між Міністерством транспорту та зв'язку України, ДП «Укрспецвагон»та ФДМУ, Державною адміністрацією залізничного транспорту України, Виконавчим комітетом Донецької міської ради, ТОВ «Лемтранс», ВАТ «Транспорт і сервіс», ЗАТ «Систем Кепітал Менеджмент», ПП «Сервіс-охорона-транспорт», ТОВ «Донбаське промислово-транспортне підприємство», ТОВ «Керченський стрілочний завод», ТОВ «Супутник-2002», ТОВ «Укрстроймеханізація».

Нумерація спірних вагонів, після повернення їх до статутного фонду ДП  «Укрспецвагон», була змінена (початкова цифра «5»на цифру «9»), відповідно до «Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів».

Відповідно до п. 2.7 «Правил обслуговування залізничних під'їзних колій», відповідальність перед залізницею за користування вагонами несе підприємство, якому належить залізнична під'їзна колія. У разі обслуговування під'їзної колії підприємством промислового залізничного транспорту, договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії укладається залізницею з цим підприємством на загальних підставах (п. 3.7 Правил).

У таких випадках розрахунки за подачу та збирання вагонів, користування вагонами, проводиться залізницею безпосередньо з підприємством промислового залізничного транспорту.

Пунктом 14 договору №7/139 на експлуатацію залізничної під'їзної колії ВАТ «ЄМЗ»при ст. Єнакієве Донецької залізниці, передбачено, що власник колії за даним договором сплачує дорозі плату за користування вагонами згідно із Правилами користування вагонами та контейнерами, та інші збори та плати. Збори та плати вносяться дорозі відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, судова колегія вважає, що господарським судом правомірно встановлено, що платниками за користування вагонами, контейнерами залізниці є власники залізничних під'їзних колій, навіть і тоді, коли вони не виступають в якості вантажовідправників і вантажоодержувачів.

Спірні вагони, які перебували під завантаженням або вивантаженням на під'їзних коліях ВАТ «ЄМЗ»при станції Єнакієве Донецької залізниці, належать Державному підприємству «Укрспецвагон», яке є підвідомчим підприємством Укрзалізниці.

Відповідно до п. 14 Договору №7/139 від 13.10.2004р., укладеному між ВАТ «ЄМЗ»та Донецькою залізницею, плата за користування вагонами повинна вноситися до Державного підприємства «Донецька залізниця».

Враховуючи вищевикладене, господарський суд Донецької області правомірно задовольнив позовні вимоги Державного підприємства «Донецька залізниця»в частині стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод»плати за користування вагонами в сумі 113638 грн. 10 коп.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача суми податку на додану вартість в розмірі 22727 грн. 62 коп., господарським судом відмовлено, на підставі того, що відповідно до п. 3.1 Закону України «Про податок на додану вартість», об'єктом оподаткування ПДВ є товари, роботи та послуги. Плата за користування вагонами не відноситься до такого об'єкту.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду не погоджується з даним висновком та вважає, що рішення господарського суду підлягає скасуванню в цій частині.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правових норм, які підлягають застосуванню в даному випадку, приймаючи до уваги доводи як позивача, так і відповідача, керуючись нормами ст. 43 ГПК України, судова колегія встановила: що

Згідно із п. 7.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість.

Підпунктом 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість», встановлено, що об'єктом оподаткування податком на додану вартість є, зокрема, операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України.

Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість», поставка послуг –будь-які операції цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпорядження товарами, у тому числі нематеріальними активами, а також з поставки будь-яких інших, ніж товари, об'єктів власності за компенсацію, а також операції з безоплатного виконання робіт, надання послуг.

База оподаткування операцій з поставки товарів (послуг), встановлена п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість»та визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), за винятком податку на додану вартість, що включається до ціни товарів (послуг), згідно із законами України з питань оподаткування.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 908 ЦК України передбачено, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм,  та враховуючи Постанову Верховного Суду України від 26.12.2006р. №17/65 (№3-4473к06), судова колегія дійшла висновку, що вартість послуг залізниці за користування вагонами за змістом норм Закону України «Про податок на додану вартість»входить до бази оподаткування податком на додану вартість, а плата за користування вагонами є платою за надані залізницею послуги по використанню її майна, а не відповідальністю за неналежне виконання зобов'язання.

В судовому рішенні суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення суми ПДВ не підлягають задоволенню.

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд Донецької області прийняв рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права України, в зв'язку з чим висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки, викладені в рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права України, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, є підставою для часткового скасування рішення і повного задоволення вимог позивача.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи позовні вимоги позивача, приймає нове рішення про задоволення позовних вимог позивача про стягнення плати за користування вагонами у сумі 136365 грн. 72 коп. в повному обсязі.

За таких обставин, рішення господарського суду Донецької області від 20.10.2006 року у справі №15/299 підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга –задоволенню.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по даній справі відшкодовуються із відповідача по справі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 104, 105, 117 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 20.10.2006 року у справі №15/299 –задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 20.10.2006 року у справі №15/299  –скасувати частково, в частині відмови в стягненні нарахованої суми ПДВ в розмірі 22727 грн. 62 коп.

Позовні вимоги Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк до відповідача –Відкритого акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод», м. Єнакієве Донецької області про стягнення плати за користування вагонами у сумі 136365 грн. 72 коп. задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод», м. Єнакієве Донецької області, 86429, пр. Металургів, 9, ЗКПО 00191193 на користь Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк, 83000, вул.. Артема, 68, ЗКПО 01074957 плату за користування вагонами у сумі 136365 грн. 72 коп., держмито в розмірі 1363 грн. 65 коп. за подання позову, держмито в розмірі 113 грн. 64 коп. за подання апеляційної скарги, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн.

Зобов'язати господарський суд Донецької області видати наказ.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС