ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.07                                                                                        Справа №  20/17/07

Суддя

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” в особі Запорізьких міських електричних мереж, м.Запоріжжя

до: Відділу Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, м. Запоріжжя

про стягнення суми  50 468,76 грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача:     Сосонна О.С. (довіреність № 284 від 29.11.2006р.),

Від відповідача: Щедрін О.П. (доручення №01/51-юр від 25.10.2006р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з Управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Запорізькій області на користь позивача суми 50 468,76 грн. боргу.

Ухвалою господарського суду від 11.12.2006р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі № 20/17/07,  судове засідання  призначено на 18.01.2007р. На підставі ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошено перерву до  12.02.2007р.

12.02.2007р. справу розглянуто, за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги і на підставі ст.26 Закону України “Про електроенергетику”(далі –Закон) , п.1.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996р. №28 (в редакції постанови від 22.08.2002р. №928, далі - Правила), ст.ст. 20, 174, 175, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.11,15,16,1212,1213 ЦК України просить позов задовольнити, стягнути суму 50 468 грн. 76 коп. боргу за недовраховану електричну енергію. При цьому позивач зазначає, що на підставі вказаних норм Закону та Правил споживання електричної енергії можливо тільки на підставі договору з енергопостачальником (ВАТ “Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж). У порушення вказаних вимог законодавства відповідач здійснював електроспоживання адміністративної будівлі за адресою: м.Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 57-А, без договору. У зв’язку  з виявленими порушеннями Правил були складені акти: №2967 від 04.02.2004р., №00001718 від 23.11.2004р., №00002677 від 24.11.2005р. На підставі Методики розрахунку об’єму  електричної енергії, недоврахованої внаслідок порушення споживачем –юридичною особою Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ №1197 від 05.12.2001р., визначений розмір недоврахованої електроенергії по акту від 04.02.2004р. в розмірі 44359 кВт/год на суму 9535,09 грн.; по акту від 23.11.2004р. в розмірі 128064 кВт/год на суму 27865,86 грн.; по акту від 24.11.2005р. в розмірі 47327 кВт/год на суму 13067,81 грн. Загальний розмір недоврахованої електроенергії складає 219750 кВт/год на суму 50468 грн. 76 коп. 13.10.2006р. відповідачу направлені вимоги-доручення №2967 на суму 9535,09 грн., №00001718 на суму 27865,86 грн., №00002677 на суму 13067,81 грн. для оплати згідно з актами про порушення ПКЕЕ, які до цього часу не сплачені. Просить позов задовольнити, стягнути борг у сумі 50468,76 грн.

Відповідач  позовні вимоги не визнав, вважає їх необгрунтованими та недоведеними, у тому числі зазначив, що позивачем неправильно визначена заявлена до стягнення сума як борг, оскільки відсутні зобов’язання.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В :

04.02.2004р. начальником контрольно-аналітичного відділу та інспектором Запорізьких міських електричних мереж ВАТ “Запоріжжяобленерго” складено Акт №2967 про порушення Правил користування електричною енергією (п.1.3), згідно з яким встановлено використання електричної енергії без договору в адміністративній будівлі ДАІ по вул.40 років Радянської України,57-А. Акт підписаний ст. інспектором та комендантом УДАІ.

23.11.2004р. представниками Центрального РЕМ позивача в присутності ст.інспектора УДАІ складено Акт №00001718 про порушення Правил користування електричною енергією споживачем, відповідно до якого оглядом на місці встановлено, що споживач порушив Правила користування електричною енергією шляхом підключення електроустановки адміністративної будівлі за тією ж адресою без укладення договору з ЗМЕМ і без оплати за спожиту електроенергію. В акті зазначено, що споживач запрошується до служби енергозбуту Центрального РЕМ за результатом розгляду цього акту не пізніше 30.11.2004р.

24.11.2005р. інспекторами Центрального РЕМ  позивача в присутності заступника начальника УДАІ УМВС України  та інженера складено Акт №00002677 про порушення Правил користування електричною енергією споживачем, із якого слідує, що споживач порушив Правила користування електричною енергією шляхом використання електричної енергії без договору з ЗМЕМ і без оплати в адміністративній будівлі за адресою: вул. 40 років Радянської України, 57-А.

На підставі перелічених актів позивачем проведено розрахунки, згідно з якими:

1)          по акту №2967 від 04.02.2004р. нарахування проведено за період з 05.08.2003р. по 04.02.2004р. за 184 дні,  44359 кВт/год,  всього з ПДВ 9535,09 грн.;

2)          по акту №00001718 від 23.11.2004р. нарахування проведено за період з 24.05.2004р. по 23.11.2004р. за 184 дні, 128064 кВт/год, всього з ПДВ 27865,86 грн.;

3)          по акту №00002677 від 24.11.2005р. нарахування проведено за період з 25.05.2005р. по 24.11.2005р. за 130 днів. 47327 кВт/год, всього з ПДВ 13067,81 грн.

13.09.2006р. між позивачем та відповідачем укладено договір №9338 про постачання електричної енергії, предметом якого є постачання електричної енергії на об’єкт –адміністративна будівля по вул.40 років Радянської України, 57 А.

13.10.2006р. за №301/юро позивач направив відповідачу з супровідним листом платіжну вимогу-доручення №2967 від 13.10.2006р. на суму 9535 грн. 09 коп.; платіжну вимогу-доручення №00001718 від 13.10.2006р. на суму 27865 грн.86 коп.; платіжну вимогу-доручення №00002677 від 13.10.2006р. на суму 13067 грн.81 коп. У листі зазначено, що платіжні вимоги-доручення необхідно сплатити на протязі 5 днів з дати, яка зазначена у цих вимогах.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, доводи та заперечення сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на наступних підставах.

Позивач обгрунтовує свої  позовні вимоги актами №2967 від 04.02.2004р., №00001718 від 23.11.2004р., №00002677 від 24.11.2005р.,  ст.ст. 11,15,16,1212,1213 ЦК України, ст.ст.20.174,175,193 ГК України, ст.26 Закону України “Про електроенергетику”,  п.1.3 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ України № 28 від 31.07.1996р.( в редакції від 22.08.2002р. №928).

Згідно з ст.11 ЦК України цивільні права та обов’язки  виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Відповідно до ст.ст.15,16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання у порядку та у спосіб, що встановлений договором або законом. Способи захисту прав суб’єктів господарювання та споживачів встановлені ст.20 ГК України.

Статтею 174 ГК України визначені підстави виникнення господарських зобов’язань, ст.ст. 175, 193 цього Кодексу –поняття майново-господарських зобов’язань та загальні умови виконання господарських зобов’язань.

Статтею 1212 ЦК України передбачені загальні положення про зобов’язання  у зв’язку  з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Згідно з ст.1213 цього Кодексу набувач зобов’язаний  повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Із змісту ст.26 Закону України “Про електроенергетику”,  п.1.3 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ України № 28 від 31.07.1996р.( в редакції від 22.08.2002р. №928), на які посилається позивач, слідує, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Керуючись наведеними нормами законодавства, застосовуючи для розрахунку Методику обчислення обсягу електричної енергії, недоврахованої унаслідок порушення споживачем –юридичною особою Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕ №1197 від 05.12.2001р., позивач визначає заявлену до стягнення суму 50468 грн. 76 коп. як борг.

Для підтвердження факту виникнення боргу позивачем надано акти №2967 від 04.02.2004р., №00001718 від 23.11.2004р., №00002677 від 24.11.2005р., розрахунки до цих актів, затверджені заступником директора ЗМЕМ, платіжні вимоги –доручення від 13 жовтня 2006р. та супровідний лист №301/юро від 13.10.2006р. з доказом його направлення.

Відповідно до ст.ст.33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд вважає, що позивачем не доведено, що зазначені документи є підставою для виникнення боргу відповідача перед позивачем, розмір заявленої до стягнення суми.

Відповідно до ст.27 Закону України “Про електроенергетику” самовільне підключення до об’єктів електроенергетики є правопорушенням, яке тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність.

Пунктом 1.2 Правил користування електричною енергією в редакції постанови №928 від 22.08.2002р. визначено, що недоврахована електрична енергія –обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом, але не врахований розрахунковими засобами обліку або врахований неправильно.

Згідно з п.4  “Методики обчислення обсягу електричної енергії, недоврахованої унаслідок порушення споживачем –юридичною особою Правил користування електричною енергією”, обсяг електричної енергії, що недоврахована у наслідок порушення Правил, розраховується на підставі акта порушень.

Позивач наполягає, що до правовідносин сторін повинні застосовуватися Правила користування електричною енергією, затверджені Постановою НКРЕ України № 28 від 31.07.1996р.( в редакції постанови від 22.08.2002р. №928).

Відповідно до п.п.7.31,7.32 даних Правил, зокрема, у   разі    виявлення    уповноваженим    представником постачальника  електричної  енергії,  від  якого  споживач одержує електричну енергію,  або електропередавальної організації порушень цих  Правил  або  умов договору на місці оформляється двосторонній акт порушень за встановленою формою. Акт  складається  у присутності представника споживача в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Споживач  має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача підписати акт робиться запис про відмову. На  підставі  акта  порушень,  погодженого споживачем, уповноваженими представниками постачальника електричної енергії за регульованим    тарифом    визначаються    обсяг    недоврахованої електроенергії   та/або   сума   завданих  споживачем  збитків  та виписуються  споживачу додаткові розрахункові документи для сплати відповідно до законодавства України.  Кошти  за  недовраховану  електричну  енергію перераховуються споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом. Сума  збитків  перераховується споживачем на поточний рахунок постачальника   електричної   енергії   або   електропередавальної організації.

Як слідує із матеріалів справи, акти №2967 від 04.02.2004р., №00001718 від 23.11.2004р., №00002677 від 24.11.2005р., які зазначені в підставі позову, фактично були розглянуті лише в 2006р., оскільки лише 13 жовтня 2006р. позивач направив відповідачу платіжні вимоги –доручення №2967 на суму 9535,09 грн., №00001718 на суму 27 865,86 грн., №00002677 на суму 13067,81 грн. У розрахунку по акту №00001718  та акту №00002677 взагалі відсутні дати їх складання, затвердження заступником директора. У розрахунку по акту №2967 зазначено, що він затверджений заступником директора у 2003році, тоді як сам акт складено 04.02.2004р.

Оскільки платіжні вимоги –доручення щодо сплати всіх сум направлені позивачем відповідачу лише в жовтні 2006р., суд вважає, що позивач повинен був керуватися Правилами користування електричною енергією в редакції від 17.10.2005р.,  які були чинними на час направлення платіжних вимог-доручень, та якими  встановлений порядок розгляду актів на комісії.

Відповідно до п.п.6.41,6.42 даних Правил, зокрема, у разі виявлення порушень цих Правил на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється двосторонній акт порушення. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт підписують тільки особи, які брали участь в контрольному огляді або технічній перевірці. На підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків та виписуються споживачу додаткові розрахункові документи для сплати відповідно до законодавства України. Комісія з розгляду актів порушень створюється постачальником електричної енергії і має складатися не менше ніж з трьох уповноважених представників постачальника. Споживач має бути повідомлений про час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 5 робочих днів до призначеного дня засідання і має право бути присутнім на засіданні комісії. Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності через 10 робочих днів після вручення протоколу споживачу, за винятком випадків оскарження цього рішення в судовому порядку.

Доказів, що зазначені акти розглядалися колегіально  не надано.

Крім того, із актів, на які посилається позивач, вбачається, що всі вони складені щодо порушення, яке мало місце за однією адресою: м.Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України,57-А, адміністративна будівля ДАІ. Однак, із  змісту актів вбачається,  що  лише в акті №2967 від 04.02.2004р. вказано конкретний пункт 1.3  Правил, який порушено. Акти №00001718 від 23.11.2004р., №00002677 від 24.11.2005р. не містять посилання на конкретну норму, яка порушена.

Згідно з п.п.2.6, 7 “Методики обчислення обсягу електроенергії”, затвердженої постановою НКРЕ від 05.12.2001р. №1197, за якою здійснено розрахунок недоврахованої електроенергії, величини добового споживання розраховуються з урахуванням потужності працюючих на момент перевірки струмоприймачів, зафіксованих в акті порушень відповідно до величини  потужності електроустановок або технічної документації (паспортних даних) на електрообладнання.

У акті №0001718, який був підставою для донарахування,  немає переліку приєднаних до електричної мережі струмоприймачів, є посилання на ТУ 847/07 від 26.03.2004р., Р = 70 кВт. При цьому підстави врахування технічних умов (які до акту не долучені), а не фактичного переліку  приєднаних до електромереж струмоприймачів позивачем не доведені. Які саме струмоприймачі були з порушенням приєднанні відповідачем до електричної мережі  на момент складення акту  №0001718  також позивачем не доведено.

Крім того, згідно з п.7.31 Правил користування електричною енергією акт про порушення складається у присутності представника споживача. Із актів, на які посилається позивач, вбачається, що акт №2967 був складений у присутності ст. інспектора УДАІ, коменданта УДАІ; акт №00001718 – у присутності ст. інспектора. Однак, доказів, що ці особи є відповідальними за електрогосподарство відповідача не надано.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем належним чином не обґрунтовано та не доведено в ході судового розгляду справи розмір нарахувань та їх нормативне обґрунтування, підстави позовних вимог, порушено порядок розгляду актів, неправильно визначено заявлену до стягнення суму як борг.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, не доведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до наданих у судовому засіданні  розпорядження №382рп від 06.11.2006р. та наказу начальника УМВС України в Запорізькій області  №471 від 14.10.2006р., затвердженого цим наказом Положення у зв’язку з організаційно-штатними змінами в МВС України управління Державної автомобільної інспекції області реорганізовано у відділ ДАІ. На підставі зазначених документів суд здійснює процесуальне правонаступництво відповідача.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 25, 49, 82–85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Здійснити процесуальне правонаступництво, замінивши відповідача Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Запорізькій області на відповідача Відділ Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області.

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суддя                                                                      Л.П.Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення підписано у повному обсязі 04.05.2007р.