ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2007 р.
№ 22/241

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Першиков Є.В.

судді
Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

розглянувши  матеріали касаційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничо-збагачувальна фабрика "Індустрія"

у справі

господарського суду Дніпропетровської області

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.01.2007 року

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Міттал Стіл Кривий Ріг"

до
Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничо-збагачувальна фабрика "Індустрія"

про

стягнення коштів

У зв’язку із перебуванням судді Ходаківської І.П. у відпустці змінити склад  колегії суддів у справі № 22/241 призначеної до розгляду у складі - головуючий суддя –Ходаківська І.П., судді Данилова Т.Б., Савенко Г.В., утворити колегію суддів в наступному складі: головуючий суддя - Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Савенко Г.В. відповідно до розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 18.04.2007 року.

В С Т А Н О В И В:

У травні 2006 року відкрите акціонерне товариство “Міттал Стіл Кривий Ріг”, звернулось з позовом до державного підприємства “Придніпровська залізниця” та товариства з обмеженою відповідальністю “Гірничо-збагачувальна фабрика “Індустрія” про стягнення 682,75 грн. вартості вагової нестачі антрациту поставленого йому по залізничній накладній № 52660208.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2006 року (суддя Пуппо Л.Д.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.01.2007 року (судді Лисенко О.М., Головко В.Г., Чоха Л.В.), позовні вимоги задоволені. Постановлено стягнути спірну суму з вантажовідправника –товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничо-збагачувальна фабрика "Індустрія".

Не погодившись із постановленими у справі судовими рішеннями, товариство з обмеженою відповідальністю "Гірничо-збагачувальна фабрика "Індустрія" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, судова колегія вважає, що постановлені у справі судові рішення не можуть залишатись без змін і підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд, виходячи із наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, від товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничо-збагачувальна фабрика "Індустрія" на  адресу відкритого акціонерного товариства “Криворізький гірничо-металургійний комбінат “Криворіжсталь”, правонаступником якого є  відкрите акціонерне товариство  “Міттал Стіл Кривий Ріг” надійшов вагон № 65758419 за залізничною  накладною № 52660208.

Видача вантажу здійснювалась залізницею з перевіркою ваги вантажу відповідно до статті 52 Статуту залізниць України. При цьому виявлена недостача, про що складено комерційний акт АЭ № 022111/7 від 01.01.06.

Відповідно до комерційного акту вантаж прибув у справному вагоні, навантаження в вагоні рівномірне, нижче бортів на 400 мм, без ознак втрати та розкрадання. Переваження здійснювалось на вагах станції Вост-Сортировочна.

Постановляючи про задоволення позову за рахунок вантажовідправника, суд першої інстанції, а з цим погодився і апеляційний господарський суд, виходили з того, що частинами 1, 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачу, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажів у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти, сталося не з його вини.

Статтею 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Згідно зі статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до статті 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що оскільки, вантаж прибув у справному вагоні, навантаження у вагоні рівномірне, без ознак втрати та викрадення вантажу при перевезенні, маркування вантажу не порушено, а тому колегія суддів поклала відповідальність за недостачу на вантажовідправника.

Проте погодитись із зазначеним неможна, оскільки зазначені висновки не відповідають матеріалам справи.

Із наявної у справі накладної № 52660208, за якою прибув спірний вантаж, вбачається, що на вантажі виконано маркування вапном, що ж до комерційного акту № АЕ 022111*/7 від 01.01.2006 року – то в ньому не зазначено про порушення чи цілісність маркування, виконаного відправником.

Відсутність маркування може свідчити про доступ до вантажу та його часткову втрату (крадіжку) під час перевезення по залізниці.

На зазначену обставину суд першої інстанції уваги не звернув та не з’ясував наявність чи відсутність захисного маркування вугілля у напіввагоні.

Апеляційний господарський суд послався на цілісність захисного маркування, проте це матеріалами справи не підтверджується.

При такому положенні, коли обставини, які підлягали з’ясуванню судом, зокрема, щодо вини тих чи інших осіб у нестачі вантажу, не встановлювались і висновків щодо цього не зроблено, постановлені у справі судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими.

При новому розгляді справи, суду необхідно врахувати наведене, повно та всебічно з’ясувати дійсні обставини справи, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, постановити законне й обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничо-збагачувальна фабрика "Індустрія" задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2006 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.01.2007 року скасувати, а справу № 22/241 направити на новий судовий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий                                                                                  Першиков Є.В.

Судді                                                                                              Данилова Т.Б.

Савенко Г.В.