КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

11.04.07 р.          № 47/322-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Вербицької О.В.

суддів:            Коваленка В.М.

Пантелієнка  В.О.

при секретарі:          Котелянець О.О.

За участю представників:

від позивача - не з’явились;

від відповідача - Яременко Є.Є. (дов. від 18.01.2006 року № 2);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя

на постанову  Господарського суду м.Києва від 13.12.2006

у справі № 47/322-А  (Станік С.Р.)

за позовом           Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя

до           Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Вікторія"

про          стягнення 6260,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду м. Києва від 13.12.2006 року у справі № 47/322-А в позові Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя (далі – позивач, ДПІ) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпро-Вікторія” (далі – відповідач, ТОВ “Дніпро-Вікторія”) про стягнення 6 260,86 грн. відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду, Державна податкова інспекція у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог, позивач стверджує, що оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме, Закон України “Про систему оподаткування”, Закон України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”, Закон України “Про державний бюджет на 2007 рік” та ст.. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Дніпро-Вікторія” письмових заперечень на апеляційну скаргу позивача не надало, але усно в судовому засіданні представник відповідача спростував наведені в ній доводи та просив апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення, а постанову господарського суду м. Києва від 13.12.2006 року у справі № 47/322-А – без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2007 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, а ухвалою від 12.03.2007 року – справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

В судове засідання в апеляційній інстанції з’явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з’явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, та, беручи до уваги, що представник відповідача не заперечує щодо розгляду апеляційної скарги у відсутності представника позивача, керуючись п. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) колегія вважає можливим здійснити перевірку постанови суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення  суду першої  інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи. Суд апеляційної інстанції може дослідити нові докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної  інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього кодексу. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були  заявлені в суді першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Дніпро-Вікторія” (ідентифікаційний код 25742777) зареєстроване як юридична особа 18.05.1999 року Оболонською районною у м. Києві державною адміністрацією. 21.05.1999 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Дніпро-Вікторія” взято на облік платника податків.

На підставі рішення зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпро-Вікторія” створена Запорізька філія Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпро-Вікторія”. 14.09.1999 року Запорізька філія Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпро-Вікторія” взята на облік платника податків у Державній податковій інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя.

10.08.2005 року Державною податковою інспекцією у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя складено акт № 03 перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу Товариством з обмеженою відповідальністю “Дніпро-Вікторія”, згідно висновку якого відповідачем порушено ст.. 5 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” від 23.03.1996 року № 98/96-ВР (далі – Закон № 98).

На підставі вказаного акту Державною податковою інспекцією у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя прийнято рішення від 23.08.2005 року № 00612303/0 про застосування фінансових санкцій, передбачених ст.. 8 Закону № 98, в розмірі 5 109,60 грн., яке було отримано відповідачем 26.08.2005 року, згідно повідомлення про вручення.

15.08.2005 року Державною податковою інспекцією у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя складено акт № 03 перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу Товариством з обмеженою відповідальністю “Дніпро-Вікторія”, згідно висновку якого відповідачем порушено ст.. 5 Закону № 98.

На підставі вказаного акту Державною податковою інспекцією у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя прийнято рішення від 23.08.2005 року № 00622303/0 про застосування фінансових санкцій, передбачених ст.. 8 Закону № 98, в розмірі 5 109,60 грн., яке було отримано відповідачем 26.08.2005 року, згідно повідомлення про вручення.

Згідно матеріалів справи, зазначені рішення про застосування фінансових санкцій Товариством з обмеженою відповідальністю “Дніпро-Вікторія” ні в адміністративному, ні в судовому порядку не оскаржувались, що не заперечується відповідачем, а тому на час розгляду справи є чинними.

В матеріалах справи міститься акт звірки розрахунків з бюджетом від 14.07.2005 року, згідно з якого у відповідача обліковується переплата зі сплати за патенти у сфері грального бізнесу у розмірі 17 476,66 грн.

Як вбачається з листа Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпро-Вікторія”, направленого на адресу позивача, від 13.09.2005 року, відповідач просив надлишково сплачену суму за патенти зарахувати у сплату штрафних санкцій.

Однак, відповідно до облікової картки платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпро-Вікторія” станом на 26.09.2005 року за відповідачем (з урахуванням часткової переплати) обліковується недоїмка в сумі – 6 260,86 грн.

Належних та допустимих доказів, сплати зазначеної заборгованості відповідач не надав.

Крім того, суд першої інстанції вірно звернув увагу, що законодавством не передбачено можливості зарахування плати за патенти в рахунок погашення штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування деяких видів підприємницької діяльності, а тому посилання відповідача на його лист від 13.09.2005 року є необґрунтованим.

Разом з тим, як вбачається з журналу судового засідання господарського суду м. Києва, представник відповідача 13.12.2007 року усно заявив про застосування строку позовної давності, визначеного ст..ст.. 99, 100 КАС України.

Як передбачено п. 1 ст. 6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Відповідно до ст.. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавством не встановлено інших термінів для звернення контролюючих органів до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування деяких видів підприємницької діяльності.

При цьому, як вірно зазначив місцевий господарський суд, 1095-денний або трьох річний термін, передбачений Законом України “Про порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.200 року № 2181-ІІІ, не підлягає застосуванню, оскільки, вказаний термін застосовується лише щодо стягнення податкових платежів, якими не є штрафні санкцій за порушення законодавства про патентування деяких видів підприємницької діяльності.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 103 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, що визначається роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року цього строку.

Таким чином, строк позовної давності встановлений діючим законодавством для звернення з позовом про стягнення фінансових санкцій, визначених рішеннями від 23.08.2005 року закінчився 25.08.2006 року, а позивач звернувся з позовом 13.11.2006 року.

Як встановлено ст.. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія апеляційної інстанції, вважає, що господарський суд м. Києва правомірно та обґрунтовано застосував строк позовної давності у зв’язку із чим відмовив Державній податковій інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 200, 205, 206, 209, 212 та 254 Кодексу адміністративного судочинства  України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення, а постанову господарського суду м. Києва від 13.12.2006 року у справі № 47/322-А за позовом Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпро-Вікторія” про стягнення 6 260,86 грн. – без змін.

Справу № 47/322-А направити до господарського суду м. Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту складання в повному обсязі та може бути оскаржена протягом одного місяця, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя          Вербицька О.В.

Судді

Коваленко В.М.

Пантелієнко  В.О.