ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

15.01.2007
Справа №2-30/3487-2006

За позовом ВАТ «Кримхліб», м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 51-А.

До відповідача суб’єкта підприємницької діяльності  Молошної Лариси Михайлівни, м. Армянськ, вул. Сімферопольська, б. 11 (пошт. Армянськ, м-н Корявко, б. 26, кв. 36).

Про стягнення 882,95грн.

Суддя Ловягіна Ю.Ю.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача –  Потапенко, представник за дов.  від 03.01.2006 р. №01-71/105

Від відповідача – Хайло, предст. за дов. від 01.03.06р. у праві, Олейник, предст. за дов. від 14.03.06р. у справі.

Суть спору: позивач – ВАТ «Кримхілб» - звернувся до господарського суду з позовом до відповідача – СПД Молочної Л.М. про стягнення заборгованості у сумі 882,95 грн. по договору № 18 від 30.07.2003 р.

Заявою від 20.03.06 р. № 01-9/315 позивач уточнив свої вимоги та просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 1086,60 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушуючи умови договору про постачання продукції № 18 від 30.07.2003 р. несвоєчасно та не в повному обсязі оплачував продукцію, у зв’язку з чим, за відповідачем склалась заборгованість.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, що вартість одержаного товару була сплачена ним в повному обсязі, а по товарним накладним, по яким позивач просить стягнути суму боргу, товар не одержував (а.с. 55).

Ухвалою суду від 20.03.06 р. провадження у справі було зупинено для проведення перевірки по факту зловживань при відпусканні товару та для встановлення осіб, які одержували товар; матеріали справи були скеровані до Управління служби боротьби з економічними злочинами ГУ МВС України в АРК.

22 грудня 2006 року на адресу суду надійшов лист Армянського МВ ГУ МВС України в АРК від 14.12.06р. №9/6975, у якому повідомляється, що по справі №2-30/3487-2006 проведена перевірка, за результатами якої прийнято рішення про відмову у порушенні кримінальної справи на підставі п. 2 ст. 6 КПК України.

Розглянув матеріали справи, заслухав доводи представників сторін, суд –

в с т а н о в и в:

30 липня 2003 року між Армянським хлібокомбінатом – структурним підрозділом ВАТ «Кримхліб», м. Сімферополь (Продавець) та суб’єктом підприємницької діяльності  Молошною Ларисою Михайлівною, м. Армянськ (Покупець) був укладений договір №18 на поставку продукції (а.с. 9-10).

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язаний передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, а покупець зобов’язаний прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1.1. продавець виробляє, а покупець приймає та своєчасно оплачує продукцію на умовах та в порядку, передбаченому даним договором.

Як пояснює позивач, товар був поставлений відповідачеві за період з 01.10.03 р. по 31.12.03 р. на загальну суму 8743,55 грн. За вказаний період відповідач здійснив оплату за одержану продукцію в сумі 7860,60 грн.

По підрахунку позивача станом на 01.12.2005 р. за відповідачем числиться заборгованість в сумі 1086,60 грн.

Відповідно до ст. 9 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996 під час здійснення господарської операції складаються первинні документи. Первинні документи – це документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення.

На підставі п. 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 р. № 99, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.06.1996 р. № 293/1318 (далі – Інструкція), товари, інші товарно-матеріальні цінності відпускаються покупцям за довіреністю одержувачів.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) встановлює, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З пояснень відповідача слідує, що підписи в графі «одержав» в накладних №17632 від 24.12.2003р. на суму 103,50 грн., №17710 від 25.12.2003р. на суму 80,71 грн., №17768 від 26.12.2003р. на суму 123,84 грн., №17810 від 27.12.2003р. на суму 115,73 грн., №17857 від 28.12.2003р. на суму 40,68 грн., №17918 від 29.12.2003р. на суму 97,32 грн., №17973 від 30.12.2003р. на суму 97,32 грн., №18013 від 31.12.2003р. проставлені  не відповідачем, а довіреностей на одержання товарно-матеріальних цінностей вона нікому не давала.

Як вбачається з матеріалів справи та з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с. 95) спірні накладні були підписані невстановленими особами, а після проведення ревізії за весь період роботи з 02.10.2003 р. по 06.10.2004 р. з позивачем було встановлено, що у СПД Молочної є переплата за поставлену продукцію.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що доказів на одержання товару по накладних матеріально-відповідальною особою надати не може, оскільки довіреності не оформлювалися.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У зв’язку з викладеним, суд вважає, що позивач не довів свої вимоги, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з позивача відповідно до ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 15.01.2007р. були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Відповідно до ст. 84 ГПК України рішення оформлено та підписано 31.01.2007 р.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШІВ:

1.          У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ловягіна Ю.Ю.