КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

07.02.07 р.          № 17/398-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Григоровича О.М.

суддів:                                          Гольцової  Л.А.

Рябухи  В.І.

при секретарі:                              Решоткіній Т.О.

За участю представників:

від позивача- Басистий О.В. (дов. від 28.12.06 №13-Ю/06);

від відповідача -не з’явився;

третьої особи: не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закрите акціонерне товариство "Торгівельно-енергетична компанія "Ітера Україна"

на постанову Господарського суду м.Києва від 08.11.2006

у справі № 17/398-А  (Кролевець О.А.)

за позовом           Закрите акціонерне товариство "Торгівельно-енергетична компанія "Ітера Україна"

до           Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

третя особа відповідача           Товариство з обмеженою відповідальністю "Юкотан-Північ"

третя особа позивача

про          скасування постанови,

В судовому засіданні 07.02.07 відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство “Торгівельно-енергетична компанія “Ітера Україна” (далі-позивач) звернулось з позовом до Департаменту державної виконавчої служби (далі-відповідач) про скасування постанови від 04.02.06 №70/9 про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов’язання відповідача відкрити виконавче провадження за опротестованим простим векселем від 20.12.04 №.

Постановою Господарського суду міста Києва від 08.11.06 в задоволенні позову відмовлено повністю. Судові витрати покладено на позивача.

Позивач, не погоджуючись з постановою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в зв’язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та прийняти нову постанову.

Скарга мотивована тим, що висновки суду є помилковими, оскільки опротестований у встановленому порядку вексель є виконавчим документом. Отже, спірна постанова державного виконавця є незаконною та порушує охоронювані законом права та інтереси позивача.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з’явилися, про причини неприбуття не повідомили. Суд вважає, що зазначені обставини не є перешкодою для розгляду справи, оскільки про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Розглянувши мотиви апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач є векселедержателем простого векселя №, емітованого     ТОВ "Юкотан-Північ" 20.12.04 зі строком платежу “за пред'явленням” на суму 2500000 грн. Вказаний вексель опротестований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вашагашвілі Д.Д. згідно акту про протест векселя про неоплату від 21.12.05.

23.01.06 позивач звернувся до відповідача з заявою від 17.01.06  №1/06-04/05 про прийняття на виконання належним чином опротестованих простих векселів             №№ , , , , на загальну суму 12867500 грн.

04.02.06 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби винесено постанову №70/9 про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання векселя від 20.12.04  №.

Постанова обґрунтована тим, що ст.18-1 Закону України "Про виконавче провадження" не містить такого виду виконавчого документа, як належним чином опротестований вексель. Відповідно до ст.8 Закону України "Про обіг векселів в Україні" виконавчим документом є виконавчий напис нотаріуса, вчинений на опротестованому векселі. Позивач такого виконавчого напису не надав, що у відповідності до п.2 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на час прийняття спірної постанови, примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Законом України "Про державну виконавчу службу" передбачено, що примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби, державної виконавчої служби Автономної Республіки Крим, областей та міст Києва і Севастополя, державної виконавчої служби у районах, містах (містах обласного значення), районах у містах.

Згідно ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; в інших передбачених законом випадках.

Вичерпний перелік виконавчих документів, які підлягають виконанню Державною виконавчою службою визначений статтею 18-1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону від 14.01.06). Такими документами, зокрема, є виконавчі написи нотаріусів.

Статтею 8 Закону України “Про обіг векселів в Україні” визначено, що вексель, опротестований нотаріусом (виконавчий напис нотаріуса) у встановленому законом порядку, є виконавчим документом.

Зі змісту розділів 32, 33 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04  №20/5, вбачається, що вексель,  опротестований  нотаріусом у неплатежу,   є підставою  для  вчинення  на  ньому  виконавчого  напису. Тобто, виконавчим документом є опротестований нотаріусом вексель, на якому після цього вчинений виконавчий напис.

Пред’явлений позивачем до виконання вексель № лише опротестований нотаріусом без вчинення на ньому виконавчого напису. Отже, такий вексель не є виконавчим документом в розумінні Законів України “Про обіг векселів в Україні” та “Про виконавче провадження”.

Підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження визначені статтею 26 Закону України "Про виконавче провадження", а також п.3.8.1. Інструкції про проведення виконавчих дій. Такими підставами є: 1) пропуск встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа про виконання рішення, зазначеного у статті 18-1 цього Закону; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 19 цього Закону; 7) наявність інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження.

За таких обставин постанова відповідача про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.02.06 №70/9 обгрунтована та відповідає вимогам  чинного законодавства.

Відповідно, доводи, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Крім того, судом першої інстанції правомірно зазначено наступне.

Пунктом 2 ч.1 ст.20-1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби покладається виконання рішень, за якими стягненню підлягає сума боргу від десяти та більше мільйонів гривень або еквівалентна сума в іноземній валюті.

Згідно зі ст.24 Закону та п.3.6 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99 №74/5, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню п'яти векселів на загальну суму 12867500 грн., у тому числі векселя №. При цьому позивач посилається на ст.49 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої в разі, якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень щодо одного й того самого боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат на виконавче провадження.

Приймаючи до уваги, що відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби підвідомче виконання рішень, за якими стягненню підлягає сума боргу від десяти та більше мільйонів гривень, а зведеними в одне виконавче провадження можуть бути лише вже відкриті виконавчі провадження, позивачем при зверненні до відповідача не дотримано вимог ст.20-1 Закону України "Про виконавче провадження".

За таких умов постанова Господарського суду міста Києва від 08.11.06 відповідає обставинам, матеріалам справи та діючому законодавству.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 200, 205, 206  Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Постанову Господарського суду міста Києва у справі №17/398-А залишити без змін, а апеляційну скаргу  Закритого акціонерного товариства “Торгівельно-енергетична компанія “Ітера Україна” - без задоволення.

2. Матеріали справи №17/398-А повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця з дня виготовлення ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя          Григорович О.М.

Судді

Гольцова  Л.А.

Рябуха  В.І.