ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2007 р.
№ 5/84Б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І., –головуючого,

Панової І.Ю.,

Удовиченка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну  скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Углересурс"

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду
від 12 лютого 2007 року

у справі
№ 5/84б господарського суду Донецької області

за заявою
Управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне

до
Акціонерного товариства закритого типу "Угольинвест", м. Сніжне

про
банкрутство,

арбітражний керуючий
Попов І.П. ,

за участю представників сторін:

АТЗТ "Угольинвест" –П'ятигорець Ю.О. (дов. від 19.01.07),

ТОВ "Углересурс"  - Фролова В.Я. (дов. від 09.02.07 № 10, Бірполін Л.Ю. (дов. від 15  .04.07 № 12);

встановив:

У травні 2006 року кредитор –Управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне звернулося до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство Акціонерного товариства закритого типу "Угольинвест", вказуючи  на неможливість АТЗТ виконати зобов'язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів) не інакше як через відновлення платоспроможності.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.05.2006 р. порушено справу про банкрутство АТЗТ "Угольинвест", призначено підготовче засідання, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою підготовчого засідання господарського суду Донецької області від 20.06.2006 р. введено процедуру розпорядження майном АТЗТ "Угольинвест" строкм на 6 місяців; зобов'язано кредитора подати  до офіційного друкованого органу оголошення про порушення справи про банкрутство; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Попова І.П., якого зобов'язано скласти та подати до суду на затвердження реєстр вимог кредиторів боржника.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.11.2006 р. (суддя Чорненька І.К.) визнано кредиторські вимоги, зокрема, ТОВ "Углересурс" на суму основного боргу 98 940,22 грн. –четверта черга. У визнанні кредиторських вимог ТОВ "Углересурс"  на суму  627 017,99 грн. відмовлено. Ухвала мотивована обґрунтованістю та доведеністю кредиторських вимог . по відшкодуванню витрат та комісійної винагороди у сумі 49 813,26 грн. за договором комісії № 27/10 від 27.10.2004 р. та на 49 127,10 грн. по  договору поставки № 03/12-171 від 16.12.2003 р. В частині відмови у задоволенні кредиторських вимог ТОВ "Углересурс" на суму 627 017,85 грн. ухвала мотивована відсутністю в договорі комісії грошових зобов'язань перед конкурсним кредитором на вищевказану суму.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.02.2007 (колегія суддів у складі: Геза Т.Д. –головуючий, Акулова Н.В., О.А. Скакун) ухвала господарського суду Донецької області залишена без змін.

До Вищого господарського суду України з касаційною скаргою  звернулося ТОВ "Углересурс", яке просить скасувати судові рішення у даній справі в частині відмови у визнання вимог ТОВ "Углересурс" у розмірі 627017,85 грн., що виникли за договором комісії № 27/10 від 27.102004 р.,  та прийняти нове рішення, яким  визнати та внести до реєстру вимог кредиторів кредиторські вимоги ТОВ "Углересурс".  В обґрунтування посилається на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а саме, ч. 15 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ч. 2 ст. 35 ГПК України.

У відзиві на касаційну скаргу АТЗТ "Угольинвест", не погоджуючись з доводами, викладеними в ній, вказує на обґрунтованість постанови та відсутність підстав для її скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, представників  сторін, перевіривши правильність застосування судом  норм матеріального та процесуального права судова колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга  підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 27.10.2004 р. між ТОВ "Углересурс" та АТЗТ "Угольинвест" укладено договір комісії № 27/10 з додатковими угодами до нього (а.с. 10-19 т. 2), відповідно до умов якого кредитор зобов'язується укласти за дорученням та в інтересах боржника від свого імені Контракт на продаж вугілля на експорт (п.1.1 Договору).

Додатковою угодою № 5 від 22.12.2005 р. сторони узгодили умови поставки та продовження строку дії договору комісії –до 31.12.2006 р.

Господарський суд Донецької області, задовольнивши  вимоги ТОВ "Углересурс"  у сумі 49 813,26 грн., виходив з того, що вказана сума становить суму відшкодування витрат та комісійної заборгованості,  що випливають з договору комісії № 27/10 від 27.10.2004 р.

Відмовляючи у визнання вимог у сумі  627017,85 грн. суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що рішенням господарського суду Донецької області від 26.07.2006 р. у справі № 45/97 про розірвання договору комісії № 27/10 від 27.10.2004 р. встановлено факт наявності зобов'язання поставки боржником кредитору вугільної продукції,  зазначивши при цьому, що договір комісії не містить грошових зобов'язань боржника перед кредитором, окрім зобов'язань по відшкодуванню витрат, передбачених р. 6.1 та 7.1. Договору.

Апеляційний господарський суд, залишивши ухвалу господарського суду Донецької області без змін, в обґрунтування свого висновку, послався на те, що вимоги кредитора на суму  627 017,85 грн. відповідно до умов договору комісії не підлягають визнанню та внесенню до реєстру вимог кредиторів з огляду на те, що строк виконання боржника перед ТОВ "Углересурс" з поставки вугілля ще не настав.

Однак, з даними висновками судів першої та апеляційної інстанції в повній мірі погодитися не можна.

Відповідно до ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі –Закон) конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом встановленого строку зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Таким чином, чинне законодавство не обмежує право кредитора заявляти вимоги, що випливають із виконання зобов'язання в натурі, за умови заявлення цих вимог у грошовому еквіваленті відповідних зобов'язань (наприклад, у розмірі вартості продукції, що підлягає поставці).

Положення ч.15 ст. 11 Закону суб’єктом звернення до суду в порядку ст.14 Закону визначають також кредиторів, строк виконання зобов’язань яких ще не настав. Тобто, має місце віднесення до конкурсних вимог умовних зобов’язань, які виникли до порушення справи про банкрутство та строк виконання яких ще не настав.

Отже, виходячи з приписів ч. 15 ст. 11, ст. 14 Закону, після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі заяви з вимогами до боржника мають право подати кредитори незалежно від настання строку виконання зобов'язань з вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство.

За результатами їх розгляду господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначається розмір визнаних судом вимог кредиторів, які включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів (ст. 15 Закону).

В даному випадку, зобов‘язання боржника виникли за договором на  комісії № 27.10.2004 р. № 27/10, тобто до порушення даної справи.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що у рішенні від 26.07.2006 р. по справі № 45/97 встановлено, що боржник (відповідач) на виконання умов договору комісії повинен поставити до 31.12.2006 р. вугільну продукцію на суму 627 017,85 грн. Представником відповідача у судовому засіданні підтверджено наявність заборгованості з поставки вугілля на вказану суму.

Господарські суди, задовольнивши вимоги щодо відшкодування витрат та комісійної винагороди у розмірі 49813,12 грн. та одночасно відмовивши у визнанні вимог у сумі 627017,85 грн. (грошовий еквівалент недопоставленої вугільної продукції), дійшов до протилежних висновків, оскільки як перша вимога, так і друга, випливають з договору комісії № 27/10 від 27.10.2004 р.

Крім того, судами попередніх інстанцій грошову вимогу кредитора на суму 627017,85 грн. –грошовий еквівалент за непоставлену вугільну продукцію за договором комісії № 27/10 від 27.10.2004р. досліджено не було, оскільки поза увагою судів залишилися акти виконаних робіт, довідки банку, надані кредитором, які не було досліджено та яким не надано правової оцінки, чим порушено приписи ст. 43 ГПК України щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 111 7 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні  або постанові  господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Беручи до уваги все наведене, колегія суддів дійшла висновку,  про невідповідність ухвали господарського суду Донецької області від 07.11.2006 р. в частині розгляду грошових вимог ТОВ "Углересурс" та постанови Донецького апеляційного господарського суду вимогам чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню, а справа у відповідній частині –передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно врахувати викладене та прийняти судове рішення  відповідно до вимог чинного законодавства.

З урахуванням зазначеного та керуючись ст.ст. 43, 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Углересурс" задовольнити частково.

2.          Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 12.02.2007 р. та ухвалу господарського суду Донецької області від 07.11.2006 р. у справі № 5/84б в частині розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Углересурс" до боржника скасувати.

3.          Справу № 5/84б в означеній частині передати на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Головуючий                                                                            М.І. Хандурін

Судді                                                                                        І.Ю. Панова

О.С. Удовиченко