ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

13 квітня 2007 р.
№ 15/319-06-8755

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І.

Харченка В.М.,

Борденюк Є.М.

розглянувши  касаційну скаргу
і додані до неї матеріали
Фірми "Одеса-Бласко" МПП

на постанову
від 13.02.2007

Одеського апеляційного
господарського суду

у справі
№ 15/319-06-8755

господарського суду
Одеської області

за позовом
Фірми "Одеса-Бласко" МПП

до
АКБ "Інвестбанк"

про
визнання договорів недійсними

та за зустрічним позовом
АКБ "Інвестбанк"

до
Фірми "Одеса-Бласко" МПП

про
стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 63618,84 грн.

В С Т А Н О В И В :

Подана 13.03.2007 касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з Декретом КМУ “Про державне мито” державне мито із скарг, які подаються до Вищого господарського суду України сплачується 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Виходячи з того, що відповідно до п. “а” ч. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” (в редакції Закону від 25.03.2005 року, що набрав законної сили 31.03.2005 року) із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, додана скаржником до касаційної скарги квитанція № 18 від 06.03.2007 на суму 176,00 грн. не може бути належним доказом сплати державного мита у встановленому законодавством розмірі, оскільки спір про визнання недійсними договорів за первісним позовом є спором немайнового характеру, а спір про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 63618,84 грн. є спором майнового характеру, тоді як постанова суду апеляційної інстанції оскаржується в повному обсязі. Відповідно до цього, оскаржуючи до Вищого господарського суду України вищезазначене судове рішення, що було постановлене за наслідками розгляду як майнових так і немайнових вимог скаржника, останній, відповідно до ст. 3 Декрету КМУ “Про державне мито”, п. 37 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, а також роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.1990 № 9 “Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді цивільних справ по першій інстанції”, повинен був сплатити державне мито, виходячи із ставок, встановлених для позовів як майнового так і немайнового характеру.

Враховуючи викладене та керуючись п. 4 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В  :

Касаційну скаргу Фірми "Одеса-Бласко" МПП на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.02.2007 у справі № 15/319-06-8755 повернути скаржнику, а справу повернути господарському суду Одеської області.

С у д д я                                                                                                 Остапенко М.І.

С у д д я                                                                                               Харченко В.М.

С у д д я                                                                                                  Борденюк Є.М.