ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 р.
№ 12/20-06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Остапенка М.І.

суддів :
Гончарука П.А.
Харченка В.М.

розглянувши касаційну скаргу
ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат"

на постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 13.12.2006 року

у справі за позовом
до

третя особа

про
та за зустрічним позовом

до
про
Приватного підприємства "Вінер"
ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат"
ВАТ "Херсонська теплоелектроцентраль"
стягнення коштів
ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат"
Приватного підприємства "Вінер"
визнання векселя недійсним

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2005 року, приватне підприємство "Вінер" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" 200 000 грн. заборгованості за емітованим  відповідачем 03.10.2001 року векселем №173 зі строком платежу "за пред’явленням" та 35 777,77 грн. відсотків, посилаючись на невиконання ним свого обов’язку щодо платежу, який настав 15.10.2002 року.

ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" заявлено зустрічний позов про визнання зазначеного спірного векселя недійсним та таким, що не підлягає оплаті, з мотивів складання його з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, ст.5 Закону України "Про обіг векселів в України" та відсутності відповідних повноважень у посадової особи, яка підписала вексель.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 10.04.2006 року первісний позов задоволено частково. Стягнуто з ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" на користь приватного підприємства "Вінер" 200 000 грн. вексельного боргу, 10 588,48 грн. судових витрат, з яких 8 483 грн. пов’язані з оплатою послуг адвоката. В стягненні 35 777,77 грн. відсотків відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 13.12.2006 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції –без змін.

Зазначенні рішення попередніх судових інстанцій оскаржено у касаційному порядку й ухвалою Вищого господарського суду України від 27.02.2007 року порушено касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат", у якій воно посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права, помилковість висновків щодо наявності у нього обов’язку сплатити за векселем, який вважає недійсним та таким, що не підлягає оплаті і просить постановлені у справі рішення господарського суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду скасувати, прийнявши нове рішення про відмову у первісному позові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені у касаційній скарзі доводи, судова колегія вважає, касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.21 Закону України "Про цінні папери та фондову біржу", вексель - цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).

На час видачі відповідачем простого векселя від 03.10.2001 року №173 зі строком платежу" за пред’явленням" 06.01.2000 року набрав чинності Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, який запроваджено Женевською конвенцією 1930 року, до якої Україна приєдналася за Законом України від 06.07.1999 року №826-ХІV "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі".

Відповідно до ст.77 Уніфікованого закону, до простих векселів застосовуються ті ж самі положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, зокрема, щодо строку позовної давності (ст.70), який за вимогами до акцептанта, що випливають з переказного векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу.

На час пред’явлення позову, строк позовної давності за простим векселем №173, виданим відповідачем у порядку розрахунків з ДП "Херсонська ТЕЦ" за надані послуги з теплопостачання 03.10.2001 року зі строком платежу "за пред’явленням, але не раніше 15.10.2002 року, не сплинув, вимоги не погашені, а тому, виходячи з права позивача, як законного векселедержателя, що підтверджується безперервним рядом індосаментів і не оспорювалось під час розгляду справи, господарський суд першої інстанції та апеляційний господарський суд обґрунтовано постановили про стягнення заборгованості за векселем і підстав для зміни чи скасування судових рішень, за наведених у касаційній скарзі мотивів та згоди позивача на обсяги стягнених сум, судова колегія не вбачає.

Правомірно відмовлено судами і у задоволенні зустрічного позову, оскільки, правових підстав для визнання векселя, таким, що не має вексельної сили, немає.

Вексель видано у порядку розрахунків за надані відповідачу послуги і це останнім не оспорюється, вексель підписувався посадовими особами відповідно до ст.5 Закону України "Про обіг векселів в Україні" і ці ж особи підписали відповідні угоди на передачу векселів, зокрема, й угоду про внесення змін до тексту векселя від 01.10.2002 року, відповідно до ст.12 Уніфікованого закону, особи, на яких подається позов за векселем, не можуть протиставити держателю заперечення, що грунтуються на їхніх особистих відносинах з попередніми держателями, якщо тільки держатель при придбанні векселя, не діяв свідомо на шкоду боржнику, а таких дій зі сторони позивача у справі не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Херсонської області від 10.04.2006 року та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 13.12.2006 року –без змін.

Головуючий                                                                                  М.І. Остапенко

Судді                                                                                             П.А.Гончарук

В.М. Харченко