КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

27.03.07 р.          № 32/219-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Борисенко  І.В.

суддів:                                          Алданової  С.О.

Шипка  В.В.

при секретарі:                              Дубінкіній Ю.А.

За участю представників:

від позивача - Передерій Р.В. – дов. № 7 від 25.04.2007

від відповідача 1 - Дірочка О.М. – дов. б/н від 09.01.2007

від відповідача 2 - не з’явились

від відповідача 3 - Медвецька Г.І. – дов. № 7831/9/10-12 від 09.09.2005

Колесніченко І.І. – дов. № 2116/9/10-008 від 24.02.2007

Ярмак М.М. – дов. № 222/9/10-008 від 18.01.2007

від відповідача 4 - не з’явились

від третьої особи - Есманова Н.М. – дов. № 343/9/21-231 від 14.12.2006

прокурора          Ущапівський Я.В. – пом.прокурора

Оболонського р-ну м.Києва

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Київської регіональної митниці та Державної податкової інспекції у Оболонському районі м.Києва

на постанову Господарського суду м.Києва від 05.10.2006

у справі № 32/219-А (Хрипун О.О.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Орландо"

до                                                   Київської регіональної митниці

Головного управління Державного казначейства України у м. Києві

Державної податкової інспекції у Оболонському районі м.Києва

Державного казначейства України

третя особа відповідача           Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України в м.Києві

за участю прокуратури Оболонського району м. Києва

про                                                  стягнення 1211165,75 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Орландо” (надалі – позивач) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом (з врахуванням зміни предмету позову) про стягнення з Державного бюджету України через відділення Державного казначейства в Оболонському районі м.Києва грошових коштів у сумі 1 211 165,75 грн.

Постановою Господарського суду м. Києва від 05.10.2006 р. у справі № 32/219-А позов задоволено повністю: стягнуто з Державного бюджету України через Відділення державного казначейства у Оболонському районі м. Києва на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Орландо” надмірно сплачений акцизний збір у розмірі 1 211 165,75 грн.; стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Орландо” 1 700,00 грн. судового збору.

Постанова Господарського суду м. Києва мотивована тим, що акцизний збір на алкогольну продукцію, поставлену з Грузії та Вірменії, повинен справлятись за ставками, встановленими для аналогічної продукції вітчизняного виробництва, а тому акцизний збір у сумі 1 211 165,75 грн. сплачено позивачем надмірно та підлягає стягненню на його користь з Державного бюджету.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач-1 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 08.11.2006р. № 35/1.1-36/11203, в якій просить скасувати постанову Господарського суду м. Києва від 05.10.2006р. у справі № 32/219-А та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити ТОВ „Орландо” в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що постанова суду першої інстанції прийнята при неповному дослідженні всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права (а саме Закону України „Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби”, Декрету Кабінету Міністрів України „Про акцизний збір”, багатосторонньої міжнародної угоди від 25.11.1998 „Угода про принцип справляння непрямих податків під час експорту та імпорту товарів (робіт, послуг) між державами учасницями СНД”).

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач-3 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 10.11.2006р. № 8351/9/10-013, в якій просить скасувати постанову Господарського суду м. Києва від 05.10.2006р. у справі № 32/219-А та прийняти нову постанову, якою відмовити ТОВ „Орландо” у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з невірним застосуванням норм матеріального права (а саме ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України „Про акцизний збір”, пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” та п.5.1 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”), що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Від позивача надійшли заперечення на апеляційні скарги, в яких він проти доводів відповідачів заперечує та просить в задоволенні апеляційних скарг відмовити, а постанову Господарського суду м. Києва від 05.10.2006р. у справі № 32/219-А залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2006 відповідач-2 (відділення Державного казначейства в Оболонському районі м.Києва) був замінений його правонаступником – Головним управлінням Державного казначейства України у м.Києві.

Представники апелянтів (відповідача 1, 3) в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційні скарги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційних скарг заперечував та просив в їх задоволенні відмовити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційні скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційні скарги підтримав та просив закрити провадження у справі, оскільки вважає, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідач-2 та відповідач-4 своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції не скористалися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, перевіривши правильність застосування норм права місцевим господарським судом, судова колегія Київського апеляційного господарського суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариством з обмеженою відповідальністю „Орландо” у 2003-2005 роках на підставі контрактів, укладених з нерезидентами - АТ „Телавський Винний погріб” (контракт № 5/7-2000 від 12.07.2000), АТ „Давид Сараджишвілі і Енеселі” (контракт № 2/S-0 від 03.03.2003) та АТ „Окамі” (контракт № 1 ОКА/ОРЛ від 01.08.2004) здійснювався імпорт алкогольних напоїв (вина виноградні натуральні, коньяк) з Грузії.

Також позивач на підставі контрактів, укладених з нерезидентами – Компанією „GREAT VALLEY JV LTD” (контракт № 1 від 12.07.2000), ТОВ „Марз Араратський коньячний завод АКЗ” (контракт № 1АКЗ-ОРЛ від 25.07.2003), ТОВ „Самкон” (контракт № 1 САМ/ОРЛ від 20.10.2004) здійснював імпорт алкогольних напоїв (коньяк) з Республіки Вірменія.

Факт ввезення позивачем на митну територію України алкогольних напоїв з Республіки Грузія та Республіки Вірменія сторонами не заперечується та підтверджується належним чином оформленими вантажними митними деклараціями.

Копії усіх вищеназваних документів наявні в матеріалах справи.

Як вбачається з наявних у справі копій вантажних митних декларацій, платіжних доручень та розрахунків, а також визнається сторонами, при імпорті алкогольних напоїв з Республіки Грузія та Республіки Вірменія у період з травні 2003 по травень 2005 позивач сплачував акцизний збір за ставками, встановленими на алкогольні напої, що імпортуються в Україну, у відповідності до Закону України „Про ставки акцизного збору і ввізного мита на спирт етиловий та алкогольні напої” (в редакції, чинній на момент ввезення товару).

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у позивача наявна надмірна сплата акцизного збору у сумі 1 211 165,75 грн. щодо поставленої з Грузії та Вірменії алкогольної продукції, яка підлягає стягненню на його користь з Державного бюджету України, з огляду на наступне.

У відповідності до ст.1 Декрету Кабінету Міністрів України „Про акцизний збір”  акцизний збір - це непрямий податок на окремі товари (продукцію), визначені законом як підакцизні, який включається до ціни цих товарів (продукції).

Платниками акцизного збору згідно п. „в” ст.2 названого Декрету, зокрема, є  будь-які суб'єкти підприємницької діяльності, інші юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, які імпортують на митну територію України підакцизні товари, незалежно від наявності внесених до них іноземних інвестицій.

У відповідності до ст.6 Декрету Кабінету Міністрів „Про акцизний збір” суми акцизного збору, що підлягають сплаті, визначаються платниками самостійно виходячи з обсягів реалізованих підакцизних товарів (продукції) за встановленими ставками.

Особливості нарахування та сплати акцизного збору, що справляється з виготовлених українськими виробниками та ввезених на територію України алкогольних напоїв та тютюнових виробів, визначаються Законом України „Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби” від 15.09.1995р. № 329/95-ВР (з наступними змінами та доповненнями).

Названим Законом передбачено наступне:

- платниками акцизного збору на алкогольні напої та тютюнові вироби, зокрема, є суб'єкти підприємницької діяльності, включаючи підприємства з іноземними інвестиціями, незалежно від дати їх реєстрації, та громадяни, що займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, які ввозять алкогольні напої та тютюнові вироби на митну територію України як для власних, так і для виробничих потреб з метою продажу або реалізації на умовах комісії та реекспорту (ст. 2 Закону);

-  ставки акцизного збору на алкогольні напої та тютюнові вироби встановлюються Верховною Радою України і є єдиними на всій території України (ст. 5 Закону);

-   суми акцизного збору, що підлягають сплаті, визначаються платниками самостійно за встановленими ставками (ч.1 ст.6 Закону);

-  марки акцизного збору виготовляються, зберігаються та продаються відповідно до Положення про виробництво, зберігання, продаж марок акцизного збору, маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, затвердженого Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст.7 Закону);

- для одержання марок імпортер подає продавцю марок акцизного збору заявку-розрахунок у трьох примірниках за встановленою продавцем марок формою, платіжні документи, що підтверджують внесення плати за марки та сплату акцизного збору. Один примірник заявки-розрахунку залишається у продавця марок, другий - з відміткою продавця марок про сплату акцизного збору повертається імпортеру для передачі митним органам під час оформлення вантажної митної декларації, третій - з відміткою продавця марок залишається в покупця (імпортера). Сума акцизного збору визначається платниками (імпортерами) самостійно виходячи з вартості імпортованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, діючих ставок ввізного мита і митних зборів та встановлених ставок акцизного збору і сплачується до Державного бюджету України (ч.9, 10 ст.7 Закону);

- умовою для митного оформлення імпортованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів є наявність на пляшці (упаковці), пачці (упаковці) марок акцизного збору встановленого зразка, а також подання органам митного контролю примірника заявки-розрахунку на одержання марок з відміткою продавця марок про повну сплату сум акцизного збору і засвідченої імпортером копії декларації про встановлені ним чинні максимальні роздрібні ціни на алкогольні напої або тютюнові вироби (ч.15 ст.7);

- контроль за сплатою акцизного збору на території України з алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється державними податковими інспекціями (ч.1 ст.9).

Законом України „Про ставки акцизного збору і ввізного мита на спирт етиловий та алкогольні напої” від 07.05.1996 № 178/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) визначені ставки на алкогольні напої вітчизняного виробництва (ст. 1) та на алкогольні напої, що імпортуються в Україну (ст.7).

Відповідно до ст.7 названого Закону (з урахуванням змін, внесених Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2003 рік” та деяких інших законодавчих актів” від 22.05.2003 № 849-ІУ) ставки акцизного збору для вин виноградних та коньяку, що імпортуються на Україну, з 01.07.2003р. були встановлені у розмірі: для вин виноградних натуральних (включаючи вина з додаванням спирту та міцні) – 3,00 грн. за 1 літр, спиртові напої, одержані перегонкою виноградного вина або вичавок винограду – 16,00 грн. за 1 літр 100-відсоткового спирту.

Порядок отримання марок акцизного збору імпортерами алкогольних напоїв встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2003 № 567 „Про запровадження марок акцизного збору нового зразка з голографічними захисними елементами для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів”.

Згідно п.13 названої постанови для одержання марок імпортери (замовники) подають продавцю марок (регіональному управлінню ДААК ДПА України):

- заявку-розрахунок на придбання марок за формою, затвердженою Державною податковою адміністрацією, у трьох примірниках, один з яких залишається у продавця марок, другий (з відміткою продавця про сплату акцизного збору) - передається імпортером (замовником) митним органам під час оформлення вантажної митної декларації, третій (з відміткою продавця марок) - залишається в імпортера (замовника);

- платіжні документи, що підтверджують внесення плати за марки та сплату акцизного збору;

- оригінал і копію зовнішньоекономічного договору (контракту), відповідно до якого в Україну ввозяться алкогольні напої та тютюнові вироби, для відмітки продавцем про видачу марок;

- оригінал і копію вантажної митної декларації про ввезення попередньої партії товарів;

- оригінал і копію ліцензії на право здійснення імпорту алкогольних напоїв та/або тютюнових виробів.

На підставі вказаних документів покупець марок одержує марки в кількості, зазначеній у заяві-розрахунку у регіональному управлінні.

Отже, з урахуванням вищенаведених положень Декрету Кабінету Міністрів „Про акцизний збір” та вимог Закону України „Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби” суми акцизного збору самостійно визначаються платниками-імпортерами, виходячи з вартості імпортованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, діючих ставок ввізного мита і митних зборів та встановлених ставок акцизного збору та сплачуються до Державного бюджету України при придбанні акцизних марок.

Статтею 81 Митного Кодексу України встановлена процедура декларування, відповідно до якої декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

У відповідності до пунктів 12, 14, 19 ст. 1 Митного Кодексу України, митна декларація – це письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення; митне оформлення – це виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, і мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів; митні процедури - операції, пов'язані із здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що:

- позивач на підставі укладених контрактів у період з травні 2003 по травень 2005 здійснював імпорт алкогольних напоїв з Республіки Грузія та Республіки Вірменія;

- у відповідності до встановленого порядку позивачем придбавались марки акцизного збору (про що наявні відповідні відмітки на вказаних контрактах);

- при придбанні акцизних марок позивачем в заявках-розрахунках акцизний збір розраховувався за ставками, передбаченими ст.7 Закону України „Про ставки акцизного збору і ввізного мита на спирт етиловий та алкогольні напої”, тобто, за ставками, встановленими на алкогольні напої, що імпортуються в Україну;

- вказані заявки-розрахунки (другий екземпляр з відміткою продавця про сплату акцизного збору) надавались позивачем митним органам в додатках до вантажних митних декларацій під час їх оформлення.

Отже, позивач самостійно, виходячи з вартості імпортованих алкогольних напоїв, визначав розмір акцизного збору, який підлягав сплаті при ввезені на митну територію України кожної партії алкогольних виробів, вносив зазначену розраховану суму акцизного збору до державного бюджету і отримував від податкового органу акцизні марки.

При цьому розмір акцизного збору, який підлягав сплаті, визначався позивачем за ставками, встановленими спеціальним нормативним актом (а саме Законом України „Про ставки акцизного збору і ввізного мита на спирт етиловий та алкогольні напої”), чинним на момент ввезення товару та сплати акцизного збору.

Посилання позивача на наявність Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Грузія про вільну торгівлю від 09.01.1995 (ратифікована 05.05.1996) та Угоди між Урядом України та Республіки Вірменія про вільну торгівлю від 07.10.1994 (ратифікована 05.05.1996) судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки позивач при сплаті акцизного збору до травня 2005р. положеннями цих Угод не скористався, а задекларував і сплатив акцизний збір за імпортовані з Грузії та Вірменії алкогольні напої за ставками, передбаченими ст.7 Закону України „Про ставки акцизного збору і ввізного мита на спирт етиловий та алкогольні напої” (чинною на момент імпорту товару).

У відповідності до п.5.1 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації та не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

У відповідності до Порядку взаємодії органів державної податкової служби України, фінансових органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) платникам податків, затвердженого наказом ДПА України, Міністерством фінансів України та Державним казначейством України від 03.02.2005 № 58/78/22 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.02.2005 за № 247/10527) повернення помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) у випадках, передбачених податковими законами, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб), яка може бути подана не пізніше 1095 дня, наступного за днем виникнення такої переплати.

Заява подається платником податку до органу державної податкової служби України за місцем перебування на податковому обліку в довільній формі.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що ним до податкового органу був  поданий уточнюючий розрахунок акцизного збору, сплаченого у період з травня 2003р. по травень 2005р. за алкогольні напої, імпортовані з Грузії та Вірменії,  а також відповідна заява про включення сплаченої суми акцизного збору у розмірі 1 211 165,75 грн. до надмірно сплачених зборів. Відповідачами вказані обставини  також заперечуються.

Судовою колегією також враховується наступне.

Оскільки згідно зі ст.1 Декрету Кабінету Міністрів України „Про акцизний збір” акцизний збір – це непрямий податок на підакцизні товари, який включається до ціни цього товару, то усі суми акцизного збору, які були сплачені позивачем у період з травня 2003 по травень 2005, у відповідності до чинного законодавства повинні бути включені ним до ціни імпортованого товару та фактично відшкодовані йому при реалізації цього товару кінцевим споживачам (покупцями).

Позивачем не надано суду будь-яких доказів, що сплачений акцизний збір у сумі 1 211 165,75 грн. не включався ним до ціни імпортованих алкогольних напоїв та не відшкодований йому покупцями цього товару.

За таких обставин судом вбачається, що у позивача відсутнє право на відшкодування акцизного збору у сумі 1 211 165,75 грн. з Державного бюджету України як надмірно сплаченого, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, апеляційні скарги ДПІ у Оболонському районі м. Києва та Київської регіональної митниці підлягають задоволенню, а постанова Господарського суду м. Києва від 05.10.2006р. у справі № 32/219-А – скасуванню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 209, 212 та 254, п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва від 10.11.2006р. № 8351/9/10-013 та апеляційну скаргу Київської регіональної митниці від 08.11.2006р. № 35/1.1-36/11203  на постанову Господарського суду м. Києва від 05.10.2006р. у справі № 32/219-А задовольнити.

2.    Постанову Господарського суду м. Києва від 05.10.2006р. у справі № 32/219-А за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Орландо” до Київської регіональної митниці, Головного управління Державного казначейства у м. Києві, Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва, Державного казначейства України скасувати та прийняти нову постанову.

3.     У позові відмовити повністю.

4.     Матеріали справи № 32/219-А направити до Господарського суду м. Києва.

5.  Постанова  набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, передбачені ст.ст. 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя          Борисенко  І.В.

Судді

Алданова  С.О.

Шипко  В.В.