ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 лютого 2007 р.

№ 2/302

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Шевчук С.Р.  Владимиренко С.В. Мележик Н.І.

розглянувши  касаційну скаргу і додані до неї документи

СПД ОСОБА_1

на постанову  Луганського

від 24.10.2006 р. апеляційного
господарського суду

у справі
господарського суду

№ 2/302
Луганської області

за позовом

СПД ОСОБА_1

до
про  за участю

ТОВ “Факорс” звернення стягнення
на майно Державної виконавчої служби  у
м. Сєвєродонецьк Луганської області

В судовому засіданні взяли участь
представники:

-          позивача (скаржника): ОСОБА_2 (дов. №
б/н від 11.07.2006 р.)

-          відповідача : не з'явився;

-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням арбітражного суду
Луганської області від 26.07.2000 р. у справі № 2/302  задоволено позов суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_1 до  товариства з обмеженою відповідальністю
“Факорс”, звернено стягнення заборгованості у сумі 23855 грн. на майно
товариства з обмеженою відповідальністю “Факорс” на користь суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_1

На виконання рішення суду видано
накази від 26.07.2000 р. № 2/302.

Суб'єкт підприємницької
діяльності  ОСОБА_1 10.07.2006 р.
звернувся  до господарського суду
Луганської області зі скаргою на бездіяльність Державної виконавчої служби  у м. Сєвєродонецьк Луганської області з
вимогами визнати неправомірною бездіяльність Державної виконавчої служби  у м. Сєвєродонецьк Луганської області та
зобов'язати Державну виконавчу службу  у
м. Сєвєродонецьк Луганської області
здійснити заходи примусового виконання рішення арбітражного суду
Луганської області від 26.07.2000 р. у справі № 2/302.

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 03.08.2006 р. у справі № 2/302 доводи заявника за
скаргою від 03.07.2006 р. визнано неправомірними, скаргу залишено без
задоволення.

Постановою  Луганського
апеляційного господарського суду від 24.10.2006 р. ухвалу господарського
суду Луганської області від 03.08.2006 р. у справі      № 2/302 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою
Луганського апеляційного господарського суду від 24.10.2006 р. у справі № 2/302
позивач звернувся з касаційною  скаргою
до Вищого господарського суду України,  в
якій просить скасувати постанову
Луганського апеляційного господарського суду від 24.10.2006 р. та
ухвалу  господарського суду Луганської
області від 03.08.2006 р. у справі №2/302, прийняти нове рішення у справі, яким
задовольнити позов.  Скаржник  вважає, що постанова прийнята Луганським
апеляційним господарським судом з неправильним застосуванням норм матеріального
та процесуального права, зокрема, ст. ст.
45,  43, 115   ГПК України та ст. ст. 25, 42 Закону України
“Про державну виконавчу службу”.

За розпорядженням Голови Вищого
господарського суду України Демченка С.Ф. від 18.12.2006 р. у справі № 2/302
призначено наступну колегію суддів: Шевчук С.Р.-головуючий (доповідач),
Владимиренко С.В., Кота О.В.

За розпорядженням Голови Вищого
господарського суду України Демченка С.Ф. від 29.01.2007 р. у справі № 2/302
змінено колегію суддів: Шевчук С.Р.-головуючий (доповідач), Владимиренко С.В.,
Мележик Н.І.

В судове засідання 30.01.2007 р. та
13.02.2007 р. представники Державної виконавчої служби  у м. Сєвєродонецьк Луганської області та ТОВ
“Факорс” не з'явилися. Враховуючи, що про час, дату  та місце розгляду справи сторони були
повідомлені своєчасно та належним чином, Вищий господарський суд України вважає
за можливе розглянути касаційну скаргу у відсутності сторін.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України, перевіривши матеріали справи, повноту встановлення
обставин справи і проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального
та процесуального права, вислухавши пояснення присутнього у судовому засіданні
представника cкаржника, обговоривши доводи касаційної скарги, дійшла висновку
про наявність підстав для її часткового задоволення на підставі наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням арбітражного суду Луганської області від 26.07.2000 р.
у справі № 2/302  задоволено позов,  звернено стягнення заборгованості у сумі
23855 грн. на майно товариства з обмеженою відповідальністю “Факорс” на користь
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 та видано відповідний наказ.

Постановою ДВС у м. Сєвєродонецьк
від 11.08.00р. відкрите виконавче провадження про звернення стягнення  з ТОВ “Факорс” суми боргу у розмірі 23855
грн. на користь позивача.

Згідно з п. 2 ст. 40 Закону України
“Про виконавче провадження ” ДВС у м. Сєвєродонецьк 13.11.2000 р. повернуто
стягувачеві наказ арбітражного суду Луганської області від 26.07.2000 р. №
2/302 без виконання у зв'язку з відсутністю майна у ТОВ “Факорс”.

Суб'єкт підприємницької
діяльності  ОСОБА_1 18.12.2000 р.
повторно подав заяву про виконання наказу арбітражного суду Луганської області
від 26.07.2000 р. № 2/302 до ДВС у м. Сєвєродонецьк.

Постановою ДВС у м. Сєвєродонецьк
від 20.12.2000р. відкрите виконавче провадження та направлені запити до
Сєвєродонецького виконкому та МРЕВ  м.
Сєвєродонецька.

Постановою ДВС у м. Сєвєродонецьк
від 29.12.2000р. стягнуто з боржника виконавчий          збір.

Згідно з відповіддю  Сєвєродонецького МРЕВ транспортні засоби за
боржником  не зареєстровані, а згідно
листа Сєвєродонецького бюро технічної інвентаризації  Луганської області від 28.03.2001 р. № 89
нерухоме майно на праві власності за ТОВ “Факорс” не зареєстровано.

Фонд комунального майна
Сєвєродонецької міської ради за дорученням міського голови розглянув запит
начальника ВДВС міського управління юстицій про наявність власності на ім'я ТОВ
“Факорс” листом від 27.04.2001 р. № 297 повідомив, що комунальна власність за
ТОВ “Факорс” не значиться.

У зв'язку з  ліквідацією ВДВС  Сєвєродонецького  міського управління юстицій  виконавче провадження прийнято до
виконання  старшим державним
виконавцем  ДВС м. Сєвєродонецька  за постановою від  05.12.2005 р.

17.02.2006 р. державним
виконавцем  ДВС м. Сєвєродонецьк  встановлено, що боржник відсутній за адресою,
вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1, про що складений
відповідний акт від 17.02.2006 р.

13.03.2006 р. ДВС м. Сєвєродонецьк
надісланий запит  за № 3737 до
Сєвєродонецького МРЕВ  щодо наявності за
боржником  зареєстрованих транспортних
засобів.

14.03.2006 р. ДВС  м. Сєвєродонецьк   надіслані запити за № 3760 до ДПІ у ДПІ у м.
Сєвєродонецьк з вимогою з вимогою повідомити про всі розрахункові рахунки
боржника; № 3759 до Сєвєродонецького БТІ з вимогою повідомити про наявність
зареєстрованої земельної ділянки за боржником.

30.03.2006 р.  суб'єктом
підприємницької діяльності
ОСОБА_1 укладено угоду про надання послуг приватного детектива з ПП
ОСОБА_3, предметом якого сторони визначили пошук інформації про господарську
діяльність ТОВ “Факорс” за період з 01.01.2000 р. до моменту укладення угоди, а
саме: договірні відношення, наявність матеріальних засобів, майна, грошових
коштів.

31.03.2006 р. суб'єкт
підприємницької діяльності  ОСОБА_1  звернувся із заявою  до ДВС у м. Сєвєродонецьк на підставі п. 1 ч.
2. ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження”  з проханням припинити стягнення з ТОВ
“Факорс” боргу  в сумі 23855 грн. з
надісланням на його адресу постанови про закриття виконавчого провадження.

Державним виконавцем   ДВС у м. Сєвєродонецьк 11.04.2006 р.    згідно
з п. 1 ч. 2. ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження”   винесена постанова про повернення виконавчого
документа стягувачеві  із зазначенням, що
виконавчий документ  повторному виконанню
не підлягає. Постанова направлена СПД ОСОБА_1
з повідомленням і отримана ним особисто 18.04.2006 р.

24.06.2006 р. ПП ОСОБА_3 передано
СПД  ОСОБА_1.  за актом прийому-передачі виконаних
робіт  за договором на надання послуг
приватного детектива від 30.03.2006 р. наступні документи: перелік товарів,
основних фондів, довгострокових вкладів, дебіторів, кредиторів, накладні  на відпуск матеріалів, що засвідчені печаткою
ТОВ “Факорс”.

Позивач вважає, що стягнення коштів
з боржника ДВС у м. Сєвєродонецьк не провадив навмисно, оскільки  відмовився його розшукувати, що призвело до
неможливості виконання рішення з його вини, що цими незаконними діями
(бездіяльністю) посадових осіб відповідача йому вчинено  шкоду.

Відповідно до вимог ст. 1212
Господарського процесуального кодексу України
скарги на дії  чи бездіяльність
органів виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських
судів можуть бути подані  стягувачем,
боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення  оскаржуваної дії, або  з дня, коли зазначеним особам стало про
неї  відомо, або з дня, коли дія  мала бути вчинена.

При цьому згідно ст. 85 Закону
України “Про виконавче провадження
скарга повинна  включати  зміст
оскаржуваних дій ( бездіяльності ) та норму Закону, яка порушена; виклад
обставин, якими  скаржник обґрунтовує
свої  вимоги.

Приймаючи     постанову    по
результатам       розгляду     скарги
СПД  ОСОБА_1  на дії ДВС, апеляційна інстанція не
звернула  уваги на ті обставини, що в
скарзі  не  зазначено зміст оскаржуваних дій ( бездіяльності)
відділу ДВС та норм Закону, який
останнім порушено.  В  ній відсутні будь-які відомості  про термін зазначених порушень, хоч вказані
обставини, які  мають суттєве значення
для вирішення питання про прийняття
скарги  до розгляду, оскільки
відповідно до вимог ст. 1212 Господарського процесуального кодексу
України остання  може бути подана  до суду протягом 10 днів з дня  вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї
відомо, або з дня, коли дія  мала
бути  вчинена.

Вказані  обставини не були  предметом дослідження і суду першої
інстанції, який безпосередньо приймав скаргу до розгляду, що визнати законним і
обґрунтованим не можна.

При цьому, господарські суди,  також, не звернули  уваги на ту обставину, що резолютивна  частина
скарги носить дві вимоги: про визнання
неправомірною бездіяльності  ДВС у
м. Сєвєродонецьк  та зобов'язати ДВС  у м. Сєвєродонецьк  здійснити
заходи по виконанню рішення.

Згідно зі ст. 25 Закону України
“Про виконавче провадження” державний виконавець  зобов'язаний провести виконавчі дії по
виконанню рішення протягом шести місяців
з дня винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а по виконанню рішення немайнового  характеру -у двомісячний строк.

Судами попередніх інстанцій зазначене
не було враховано, а також при розгляді скарги
суди попередніх інстанцій не перевірили дотримання ДВС  вимог ст. 27 Закону України “Про виконавче
провадження” щодо  направлення  стягувачеві копій документів  виконавчого провадження.

Крім того, при розгляді скарги на
органи ДВС, суди попередніх інстанцій дослідили лише правомірність підстав
повернення стягувачеві виконавчого документа
згідно з п. 2 ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження” , однак
не повно з'ясували обставини  та не
надали правової оцінки діям органів ДВС щодо вжиття ними заходів примусового
виконання рішення на протязі строку здійснення
виконавчого провадження, не з'ясували причин відсутності боржника за
місцем знаходження (ліквідація підприємства та виключення з ЄДРПОУ чи зміна
його місцезнаходження).

Беручи до уваги зазначене, а також
те, що господарським судом першої інстанції та апеляційної інстанції в  по рушення ст. 43 ГПК України,  не були всебічно і повно розглянуті всі
обставини справи та виходячи з повноважень касаційної інстанції щодо перевірки
повноти встановлення обставин справи у рішенні або постанові господарського
суду, пе редбачених частиною 2 ст. 1115 Господарського
процесуального кодексу Украї ни, відсутність якої унеможливлює правильність
застосування норм матеріаль ного права при вирішенні спору, колегія суддів
Вищого господарського суду України дійшла висновку, що прийняті  у справі судові рішення підлягають
скасуванню, а справа передачі на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду
першої інстанції слід взяти до уваги ви кладене, всебічно і повно встановити
обставини справи та в залежності від вста новленого і відповідно до чинного
законодавства вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 11111  Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу    СПД ОСОБА_1 на постанову Луганського
апеляційного  господарського суду від
24.10.2006 р. у справі № 2/302 задовольнити частково.

2. Постанову Луганського
апеляційного  господарського суду від 24.10.2006
р. у справі № 2/302 та ухвалу господарського суду Луганської області від
03.08.2006 р. у справі № 2/302 скасувати.

3. Справу № 2/302 передати на новий
розгляд до господарського суду Луганської області в іншому складі суду.

Головуючий
Шевчук
С.Р.

С у д д я
Владимиренко С.В.

С у д д я
Мележик Н.І.