СУД
СУД
УХВАЛА

06.04.07                                                                                 Справа № 11/48.

Господарський суд Луганської області у складі судді Москаленко М.О., за участю секретаря судового засідання  Савенко В.Ю., розглянувши матеріали справи № 11/48 за позовом

Управління Пенсійного фонду України в Перевальському районі  Луганської області, м. Перевальськ Луганської області

до Спортивно –технічного клубу сприяння оборони України, м. Артемівськ Перевальського району Луганської області

про стягнення 1339 грн. 84 коп.

за участю представників сторін:

від позивача – Кобзяк Л.Г., дов. № 47/07 від 03.01.2007

від відповідача –не прибув

в с т а н о в и в:

Суть спору:  позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування у сумі 1339  грн. 84 коп.

З позовною заявою позивач звернувся до господарського суду за правилами Господарського процесуального кодексу України, проте позивач у справі –Управління Пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області, є суб’єктом владних повноважень у розумінні пункту 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121/2001 (надалі –Положення), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов»язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.3 Положення Управління має право стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

З наведеного випливає, що Управління у прийнятті рішення про стягнення простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків діють як органи державної влади  у здійсненні ними  владних управлінських функцій і, відповідно, як суб»єкти владних повноважень

Позов у даній справі позивачем пред’явлено з метою реалізації своїх владних повноважень щодо стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування.

Згідно п.4 ч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Таким чином, даний спір підвідомчий адміністративному суду і повинен розглядатися за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. п. 6, 7 Розділу УІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за  правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням викладеного зазначена позовна заява  повинна розглядатися господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України зі стадії попереднього судового засідання у справі, проти чого не заперечив позивач.

Відповідач в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представником позивача у попередньому судовому засіданні надано заяву про відмову від позову у зв»язку із погашенням відповідачем у повному обсязі суми заборгованості за позовом. У підтвердження зазначеного факту представником позивача надано виписку банку за 12.03.2007.

Із наслідками відмови від адміністративного позову позивач ознайомлений.

З урахуванням того, що відмова позивача від адміністративного позову не суперечить закону та не порушує  чиїх - небудь прав, свобод та інтересів, провадження в адміністративній справі підлягає закриттю на підставі ч. 2 ст. 112 Кодексу адміністративного судочинства України.

Питання щодо розподілу судових витрат судом  не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати, а ст. ст. 94, 95 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення в доход держави в таких випадках.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 95, 98, 112, 158-160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Провадження у справі закрити.

Ухвала  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  ухвали  суду першої інстанції подається протягом п’яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                               М.О. Москаленко