ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.07                                                                                        Справа №  15/350д/06-20/366д/06

Суддя

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” в особі Вільнянського району електричних мереж, Запорізька область, м. Вільнянськ

до Підприємства Вільнянської виправної колонії № 20, Запорізька область, м. Вільнянськ

про укладення договору про постачання електричної енергії

Суддя   Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача –      Кулешова Л.В. (довіреність № 107 від 11.05.2006р.),

Кондрашин Д.С. (довіреність № 4 від 04.01.2007р.);

Від відповідача – Клименко А.В. (довіреність № 292 від 22.01.2007р.), Панасенко В.О. (довіреність № 49 від 05.01.2007р.), Філенко О.І. (довіреність № 48 від 05.01.2007р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про спонукання вчинити певні дії, а саме примусити підприємство Вільнянської виправної колонії № 20 укласти договір про постачання електричної енергії з ВАТ “Запоріжжяобленерго” в особі Вільнянського РЕМ відповідно до Правил користування електричною енергією (у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005р. № 910).

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області № 1207 від 21.11.2006р. справа № 15/350д/06 за позовом Відкритого акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” в особі Вільнянського району електричних мереж, Запорізька область, м. Вільнянськ, до Підприємства Вільнянської виправної колонії № 20, Запорізька область, м. Вільнянськ, про укладення договору про постачання електричної енергії,  передана на розгляд судді Гандюковій Л.П.

Ухвалою господарського суду від 23.11.2006р. справа прийнята до провадження, справі присвоєно № 15/350д/06-20/366д/06, розгляд справи призначено на 21.12.2006р. У судовому засіданні 21.12.2006р. на підставі ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 10.01.2007р. Ухвалою суду від 10.01.2007р. розгляд справи відкладено на 23.01.2007р.

23.01.2007р. справу розглянуто, за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні 21.12.2006р. позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, просить врегулювати розбіжності, що виникли при укладенні договору про постачання електричної енергії № 53 від 05.06.2006р. та зобов’язати відповідача укласти вказаний договір в редакції позивача (зміст викладений в заяві про уточнення вимог). Просить позов задовольнити на підставі ст.ст.179,181,184 ГК України, п.12 Постанови Кабінету Міністрів України №441 від 24.03.1999р., п.2 Постанови НКРЕ №928  від  22.08.2002р.,  п.п. 1.2, 1.3, 1.6, 4.7, 4.9, 6.9, 6.16, 6.17, 6.21, 6.23.1, 6.23.2.2, 7.7,8.1.4,8.1.5,8.1,12 Правил користування електричною енергією, п.п.2.2.2,2.3.5, 4.2.1, 4.2.3 типового договору (додаток 3 до Правил користування електричною енергією). У цій же заяві вказано, що 30.10.2006р. ВАТ “Запоріжжяобленерго” в особі Вільнянського РЕМ, узгодивши обґрунтовані вимоги відповідача, викладені в протоколі розбіжностей, в судовому засіданні надало підприємству ВВК №20 “Протокол врегулювання розбіжностей” до договору про постачання електричної енергії, в редакції (зміст викладений в заяві про уточнення позовних вимог), з якої вбачається, що неврегульованими умовами договору позивач вважає: п.2.3.3; п.2.3.6; п.п.2.3.9, 2.3.10, 2.3.11, 2.3.12, 3.1.6, 6.2, 6.3; п.3.1.5; п.3.2.4. п.4.2.1, п.4.3.1, п.5.4; п.8.1.6, п.8.4, додатки. Крім того, в заяві про уточнення позовних вимог позивач просить на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2006р. № 1004 та Постанови НКРЕ від 20.10.2006р. № 1398 абзац 3 розділу 10 договору викласти в наступній редакції: Розрахункові рахунки: - поточний рахунок із спеціальним режимом використання –для сплати за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, кошти за недораховану електричну енергію та ін. № 22 в ОПЕРВ філії –Запорізьке обласне управління ВАТ “Ощадбанк”, МФО 313957, .

У порядку ст. 22 ГПК України заява про уточнення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

Таким чином, предметом розгляду справи є уточнені позовні вимоги, які мотивовані, зокрема, наступним. 24.12.1999р. з установою по виконанню покарань ЯЯ 310/20 та ДАЕК “Запоріжжяобленерго”  в особі ЗЦЕМ Вільнянського РЕМ було укладено договір № 53 на користування електричною енергією. 29.11.1999р. Наказом Державного Департаменту України з питань виконання покарань № 165 було скасовано, затверджено та введено в дію з 01.12.1999р. нове найменування органів та установ кримінально-виконавчої системи України, а саме: установу по виконанню покарань ЯЯ 310/20 затверджено як установу та підприємство Вільнянської виправної колонії № 20. Отже, установа та підприємство Вільнянської виправної колонії № 20 стали самостійними юридичними особами. Тому договір № 53 від 24.12.1999р. втратив юридичну силу, оскільки  підприємство Вільнянської виправної колонії № 20 не є правонаступником установи по виконанню покарань ЯЯ 310/20. Але відповідач до теперішнього часу не уклав договір про постачання електричною енергією з позивачем як того вимагає законодавство, а також не припинив споживати електричну енергію. На підставі п. 2 ст. 181 ГК України 26.06.2006р. Вільнянським РЕМ було направлено підприємству Вільнянської виправної колонії № 20 проект договору про постачання електричної енергії у двох примірниках з додатками, які 29.06.2006р. відповідач отримав, але в порушення ст. 181 ГК України не повернув позивачу підписаний договір, не надіслав ані відповідь, ані протокол розбіжностей. А тому, на даний час, відповідач споживає електричну енергію без договору, чим порушує права та інтереси позивача.

В заяві ж про уточнення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду, позивач зазначив, що п. 2 Постанови НКРЕ № 910 від 11.10.2002р. “Про внесення змін до Правил користування електричною енергією” встановлено, що електропостачальні організації, які здійснюють діяльність на закріпленій території, зобов’язані врегулювати відносини з усіма споживачами згідно з вимогами “Правил користування електричною енергією”. Відповідно до п. 2 Постанови НКРЕ № 928 від 22.08.2002р. суб’єктам господарської діяльності, які мають ліценції НКРЕ на здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, з постачання електричної енергії  за нерегульованим тарифом, з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами, до 01 червня 2004р. привести взаємовідносини із споживачами, основними споживачами та субспоживачами у відповідність до вимог Правил користування електричною енергією.

У судовому засіданні позивач надав письмове пояснення, відповідно до якого відомості щодо укладення договору  про постачання електричної енергії підприємству, який був запропонований відповідачу для укладення, були набуті із наданих відповідачем відомостей, що підтверджується листом від 24.02.2006р. №6/1647 та розрахунковим шляхом.

Відповідач у своєму відзиві на позов зазначив, що на підставі п. 2 ст. 181 ГК України та вимог ПКЕЕ, за ініціативою відповідача на адресу позивача неодноразово направлялись проекти договорів про постачання електричної енергії, про що свідчать листи № 6/4781 від 22.06.2004р., № 1673 від 28.02.2005р., № 6/1647 від 24.02.2006р. Однак, проекти договорів позивачем не розглядалися, так  як на адресу відповідача не надходило ні протоколів розбіжностей, ні конструктивних пропозицій. 29.06.2006р. підприємством відповідача був отриманий проект договору про постачання електричної енергії в двох примірниках, після розгляду якого, на адресу позивача було надіслано протокол розбіжностей. На адресу відповідача надійшов лист вх. № 2741 від 28.08.2006р., в якому позивач, ігноруючи вимоги п. 5, п. 7 ст. 181 ГК України, категорично відмовився від розгляду та врегулювання розбіжностей, які виникли по вищевказаному проекту договору. На підставі вищевикладених фактів видно, що відповідач від укладення договору про постачання електричної енергії не відмовлявся, а напроти був ініціатором укладення договору, тому вимоги позивача є необґрунтованими.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Запоріжжяобленерго” (позивач) на підставі ліцензій серії ПР №109 та ПСр №1298 є постачальником електричної енергії за регульованим тарифом місцевими (локальними) електричними мережами.

24.12.1999 р. між позивачем та установою по виконанню покарань ЯЯ 310/20 було укладено договір №53 на користування електричною енергією, згідно з яким електропостачальна організація зобов’язується відпускати електричну енергію відповідно до умов даного договору, а споживач –своєчасно проводити оплату спожитої електричної енергії і виконувати інші умови, визначені цим договором.  Відповідно до розділу 10 договір укладений на строк до 2001 року і вступає в силу з моменту його підписання і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення цього строку не надійде заява однієї з сторін про відмову від договору або його перегляд.

Правовідносини сторін на час розгляду спору врегульовані зазначеним договором, саме на підставі цього договору здійснюється постачання електричної енергії та її оплата, що підтверджується рапортами про споживання електричної енергії, платіжними вимогами –дорученнями, реєстрами поштових відправлень, банківськими виписками.

Разом з тим, згідно з наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань №165 від 29.11.1999р. скасовано існуючу систему найменувань установ кримінально –виконавчої системи України; з 1 грудня введено в дію перелік  найменувань органів та установ кримінально-виконавчої системи України, і, зокрема, попередня умовна нумерація установи ЯЯ 310/20 змінена на Вільнянську виправну колонію Запорізької області (№20), код ЄДРПОУ установи 08563493, код ЄДРПОУ підприємства 08680069.

Відповідач неодноразово листами №6/4781 від 22.06.2004р., №1673 від 28.02.2005р., №6/1647 від 24.02.2006р. направляв позивачу підписані ним документи та проекти договорів про постачання електричної енергії, однак зазначені проекти договорів не були підписані, спір не передавався на розгляд суду.

Листом №1458 від 26.06.2006р. позивач направив на адресу підприємства ВВК-20 для підписання 2 примірника договору про постачання електричної енергії №53 від 05.06.2006р. з додатками з проханням після підписання та скріплення печаткою повернути 1 примірник у 20-денний термін.  Зазначений лист отримано відповідачем 29.06.2006р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення

08.08.2006р. відповідач звернувся до господарського суду з позовною заявою примусити підприємство Вільнянської виправної колонії №20 укласти договір про постачання електричної енергії з ВАТ “Запоріжжяобленерго” в особі Вільнянського РЕМ відповідно до Правил користування електричною енергією ( у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005р. №910, по якій порушена дана справа.

09.08.2006р. листом №6573, отриманим цього ж дня, відповідач направив позивачу протокол розбіжностей до договору №53 від 05.06.2006р. ( без самого підписаного ним договору), однак позивач  листом №1742 від 21.08.2006р. відмовився від врегулювання розбіжностей у зв’язку з тим, що у встановлений ст.181 ГК України строк відповідач не надав відповіді про згоду або заперечення (протокол розбіжностей).

Листом №6/9233 від 15.11.2006р. відповідач направив позивачу з посиланням на п.4 ст.181 ГК України договір про постачання електричної енергії №53 від 05.06.2006р.

Під час розгляду справи в господарському суді позивач  надав відповідачу протокол врегулювання розбіжностей до договору про постачання електричної енергії №53  від 05.06.2006р.(без дати), який не підписаний.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги  задоволенню  не підлягають на наступних підставах.

Приписами ст.ст. 12,13,14 ЦК України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов’язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Позивач просить суд врегулювати розбіжності, що виникли при укладенні договору про постачання електричної енергії № 53 від 05.06.2006р. та зобов’язати відповідача укласти вказаний договір в редакції позивача (зміст викладений в заяві про уточнення вимог), оскільки, як зазначив позивач, відповідач ухиляється від укладення договору.

Укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється ст. 187 ГК України, відповідно до якої судом розглядаються спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов’язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом.

Із аналізу перелічених  норм законодавства слідує, що обов’язковою умовою  укладання господарського договору за рішенням суду є  спір між сторонами, тобто коли вони при укладенні договору в порядку, встановленому законом, не досягли згоди. При цьому  встановлено, що на кожну із сторін покладений обов’язок вчинити певні послідовні дії, в установлений законом строк.

Загальний порядок укладання господарських договорів передбачений ст.181 Господарського кодексу України.

Приписами цієї статті встановлено, що проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору  викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає  відповідь на лист, факсограму у двадцятиденний строк після одержання договору.

Відповідно до п. 4 ст. 181  ГК України  за  наявності  заперечень  щодо  окремих   умов   договору сторона,   яка   одержала   проект   договору,  складає  протокол розбіжностей,  про що  робиться  застереження  у  договорі,  та  у двадцятиденний   строк  надсилає  другій  стороні  два  примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Згідно з ч.5 ст.181 ГК України сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов’язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишилися неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами регулюються Правилами користування електричною енергією, затвердженими Постановою НКРЕ 31.07.1996р. №28, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.08.1996р. за №417/1442. Згідно з п.1 зазначених Правил ( в редакції постанови від 17.10.2005р. №910, яка була чинна на момент направлення позивачем проекту договору відповідачу) дія цих Правил поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб (крім населення).

Главою 5 Правил передбачений спеціальний порядок, документи та істотні умови укладення спірного виду договорів.

Відповідно до п.5.4 Правил для укладення договору про постачання електричної енергії заявник має надати відповідній організації  такі документи: 1)заяву щодо укладення відповідного договору із зазначенням роду виробничої діяльності, місцезнаходження та банківських реквізитів заявника; 2) акти про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін; 3) однолінійну схему електропостачання об’єкту; 4) відомості щодо розрахункових засобів обліку; 5) заявку на очікуваний обсяг споживання електричної енергії та величини споживання електричної потужності у години контролю максимального навантаження енергосистеми (за необхідності), довідку про укладені державні контракти (за наявності), відомості про величину приєднаної потужності і категорії надійності електропостачання струмоприймачів; 6) акти екологічної, аварійної та технологічної броні споживача (за наявності); 7) копії свідоцтва про державну реєстрацію  для фізичних осіб-підприємців; 8) копію довідки про включення до ЄДРПОУ для юридичних осіб; 9) копію документа, яким визначено право власності чи користування на об’єкт (приміщення) та/або земельну ділянку споживача; 10) копію належним чином оформленої довіреності на право укладати договори особі, яка уповноважена підписувати договори; 11) копію установчих документів; 12) копію акта підтвердження готовності до роботи (подачі напруги) електроустановок або акт допуску подачі електричної енергії на електроустановки (для нових та реконструйованих електроустановок); 13) довідку про перелік територіально відокремлених площадок вимірювання (об’єктів споживача) із зазначенням величин приєднаної потужності електроустановок на цих об’єктах; 14) паспортні дані силових трансформаторів, кабельних та/або повітряних ліній передачі електричної енергії (для споживачів, у яких розрахункові засоби обліку встановлені не на межі балансової належності); 15) довідку про перелік субспоживачів.

24.02.2006р. позивач отримав від відповідача заяву №6/1647 від 24.02.2006р. про укладення договору з додатками, в яких містився договір про постачання електричної енергії та документи, передбачені Правилами.

Приписами п.5.3 Правил встановлено, що постачальник електричної енергії за регульованим  тарифом зобов’язаний надати на розгляд проект договору про постачання електричної енергії протягом 7 робочих днів для споживачів із приєднаною  потужністю до 150 кВт та протягом 14 робочих днів для споживачів із приєднаною потужністю 150 кВт та більше від дати прийняття від споживача документів, зазначених у пункті 5.4 цих Правил. Якщо в разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки фактичний стан розрахункових засобів обліку не відповідає вимогам нормативно-технічних документів, відповідні договори з новим власником укладаються після приведення розрахункових засобів обліку у відповідність до вимог нормативно- технічних документів.

Позивач, отримавши 24.02.2006р. від відповідача заяву про укладення договору з документами згідно з переліком, проект договору  про постачання електричної енергії  №53 від 05.06.2006р. направив відповідачу не в строк, встановлений п.5.3 Правил, а  листом №1458 від 26.06.2006р.

У свою чергу відповідач, отримавши від позивача 29.06.2006р. два примірника договору, будучи не згодним з певними пунктами договору, не підписав договір разом з протоколом розбіжностей згідно з вимогами п.4 ст.181 ГК України, а лише 09.08.2006р. направив позивачу протокол розбіжностей без договору, коли  позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті щодо позовних вимог, прийнятих до розгляду, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.ч. 1,2,3 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов’язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов’язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський   договір  вважається  укладеним,  якщо  між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного  виду,  а  також  умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При  укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Аналогічний припис містить ст. 638 ЦК України.

Відповідно до п. 5.1 Правил користування електричною енергією договір про постачання електричної  енергії  є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій  території,  і  споживачем  та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

У пункті 5.2 тих же Правил зазначено, що при укладенні договору про  постачання  електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового  договору (додаток 3). Умови договору про постачання електричної енергії,  зазначені у додатку 3 та пунктах 5.5, 5.6 та 5.7 цих Правил, є істотними та обов'язковими для сторін під час укладення договору про постачання електричної енергії.

Відповідно до п.5.5 договір містить такі умови, що є істотними та обов’язковими для цього виду домовленостей: 1) найменування постачальника електричної енергії та споживача; 2) місце і дату укладення договору про постачання електричної енергії; 3) договірні величини споживання електричної енергії (помісячно); 4) величини дозволеної та приєднаної потужності; 5) клас напруги споживача за точкою продажу, порядок застосування тарифів на електричну енергію, що використовується на потреби струмоприймачів різних тарифних груп тощо; 6) режим роботи електроустановки споживача. У разі  укладення одного договору на дві або більше площадки вимірювання споживача значення величини  дозволеної та приєднаної потужності, режим роботи електроустановок споживача  визначається за  кожною з площадок вимірювання; 7) значення показників якості електричної енергії; 8) узгоджений рівень надійності електропостачання (за категорією надійності); 9) порядок обліку перетікання реактивної електричної енергії ( у разі приєднання електроустановок споживача безпосередньо до мереж постачальника електричної енергії за регульованим тарифом); 10) режим постачання, розрахунковий облік споживання електричної енергії, порядок розрахунків за спожиту електричну енергію; 11) порядок погодження, встановлення, перегляду та коригування договірних величин; 12)заходи з підтримання стійкості енергосистеми, порядок введення обмежень та відключень при дефіциті енергії та потужності в енергосистемі; 13) відповідальність сторін за невиконання умов договору та підстави її застосування; 14) зобов’язання сторін у разі порушення договірних величин; 15) порядок та строки проведення розрахунків; 16) строк дії договору; 17) умови та порядок розірвання договору; 18) місцезнаходження, банківські реквізити сторін.

Пунктом 5.6 Правил визначено невід’ємні частини договору про постачання електричної енергії, і, зокрема, такими є відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії (точка встановлення, тип, покази на момент укладення договору тощо); схема електропостачання споживача із зазначенням ліній, що живлять електроустановки споживача, і точок їх приєднання.

Згідно ж з п. 5.7 Правил у разі укладення договору  про  постачання  електричної  енергії між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та  споживачем  (основним  споживачем),  до  технологічних електричних мереж якого приєднані електроустановки інших суб'єктів господарювання (субспоживачів або     електропередавальних організацій), у ньому зазначаються додатково такі умови: 1) відомості про приєднані електроустановки інших суб'єктів господарювання та їх власників; 2) обсяги передачі електричної енергії  в  електричні  мережі інших суб'єктів господарювання; 3) порядок припинення електропостачання субспоживачів у передбачених цими Правилами випадках; 4) порядок розрахунку втрат електричної    енергії в технологічних електричних мережах споживача (основного споживача), пов'язаних з передачею електричної енергії в електроустановки інших суб'єктів господарювання; 5) порядок розрахунку балансу електричної енергії  в технологічних електричних мережах споживача (основного споживача); 6) порядок передачі даних про обсяги переданої електричної енергії в електроустановки інших суб'єктів господарювання, у тому числі у випадках порушення розрахункового обліку  електричної енергії у цих суб'єктів господарювання; 7) перелік елементів   технологічних електричних мереж споживача (основного споживача), які використовуються для передачі електричної енергії іншим суб'єктам господарювання,  та розрахунок умовних  одиниць  визначених  елементів  технологічних електричних мереж.

Із матеріалів справи слідує, що до  електричних мереж відповідача приєднані електроустановки інших суб'єктів господарювання (субспоживачів).

Позивач у своїх позовних вимогах просить врегулювати розбіжності, що виникли при укладенні договору про постачання електричної енергії № 53 від 05.06.2006р. та зобов’язати відповідача укласти вказаний договір у редакції позивача.

Представлений позивачем договір не містить всіх істотних умов, що є обов'язковими для сторін під час укладення договору про постачання електричної енергії. Зокрема, він не містить: режими контролю показників якості електричної енергії; обсяги передачі електричної енергії в електричні мережі інших суб'єктів господарювання; порядок розрахунку втрат електричної енергії в технологічних електричних мережах споживача (основного споживача), пов'язаних з передачею електричної енергії в електроустановки інших суб'єктів господарювання; перелік елементів технологічних електричних мереж споживача (основного споживача), які використовуються для передачі електричної енергії іншим суб'єктам господарювання,  та розрахунок умовних  одиниць  визначених  елементів  технологічних електричних мереж; умови та порядок розірвання договору.

При цьому суд звертає увагу, що в проекті договору передбачено дотримання  показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами (якими – не конкретизовано). Однак, таке формулювання не може бути  визначено як встановлення значення показників якості електричної енергії, яке повинно бути однією із істотних умов.  Згідно з ч.3 ст.276 ГК України показники якості енергії узгоджуються сторонами на підставі державних стандартів або технічних умов шляхом погодження переліку (величини) показників, підтримання яких є обов’язковим для сторін договору.

Із письмових пояснень позивача вбачається, що, зокрема, необхідні відомості, передбачені п.5.4 ПКЕЕ і які були включені до умов договору, набуті позивачем розрахунковим шляхом, в зв’язку із наданням відповідачем заявки, яка не містить  необхідних даних. Однак, відповідно до ст.276 Господарського кодексу України пропозиції абонента щодо кількості та видів енергії, строків її відпуску є пріоритетними за наявності виробничих можливостей у енергопостачальника.

Крім того, позивачем надано схему електропостачання та точок розподілу мереж ПВВК №20, яка повинна бути невід'ємною частиною договору. Зазначена схема не містить дати її складання і в судовому засіданні встановлено, що ця схема вже не відповідає дійсності. Відповідач надав усні пояснення, згідно з якими схема змінилась по фідеру №15 і позивач цей факт не спростував, а лише зазначив, що відповідач не представив нових схем.

Невід'ємною частиною договору повинен бути також акт (акти) розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Однак, позивачем надані акти, в яких зазначено, що вони є додатками до іншого договору - №53 від 01.09.2005р. Також відсутні встановлені п.5.6 відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії (точка встановлення, тип, покази на момент укладення договору тощо).

Із проекту договору вбачається, що в ньому неправильно вказаний код ЄДРПОУ відповідача 62, тоді як правильним є код 08680069.

Позивач також просить на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2006р. № 1004 та Постанови НКРЕ від 20.10.2006р. № 1398 абзац 3 розділу 10 договору викласти в наступній редакції: Розрахункові рахунки: - поточний рахунок із спеціальним режимом використання –для сплати за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, кошти за недораховану електричну енергію та ін. № 22 в ОПЕРВ філії –Запорізьке обласне управління ВАТ “Ощадбанк”, МФО 313957, .

Між тим, фактично це є зміною проекту договору, яка відповідачу не направлялась, оскільки в проекті договору було зазначено: Розрахункові рахунки: - поточний рахунок із спеціальним режимом використання –для сплати за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, кошти за недовраховану електричну енергію та ін. № 1743 в Комунаровському відділенні “Промінвестбанку” м.Запоріжжя, МФО 313344, .

На підставі викладеного, врегулювати розбіжності та спонукати відповідача укласти договір в редакції, запропонованій позивачем, немає підстав, оскільки договір не містить всіх істотних умов, не містить всіх невід‘ємних частин. Посилання позивача на інші нормативні акти не спростовують висновків суду.

Разом з тим, суд не бере до уваги заперечення відповідача, що він неодноразово листами №6/4781 від 22.06.2004р., №1673 від 28.02.2005р., №6/1647 від 24.02.2006р. направляв позивачу проекти договорів про постачання електричної енергії, що свідчить про відсутність ухилення від укладення договору. Після того, як зазначені проекти договорів не були підписані позивачем, спір не передавався відповідачем на розгляд суду.

На підставі викладеного  у задоволенні позову необхідно відмовити.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати  покладаються на позивача.

Керуючись  ст. ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суддя                                                                             Л.П.Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення оформлено і підписано у повному обсязі 25. 04. 2007р.