ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Херсон, вул. Горького, 18
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У
К Р А Ї Н И

01.03.2007
Справа № 16/19-АП-07

Господарський
суд Херсонської області у складі судді
Немченко Л.М. при секретарі
Горголь О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Злагода"

до відповідача-1: Херсонського міського
управління земельних ресурсів, м. Херсон

відповідача-2: Управління
містобудування та архітектури виконавчого комітету Херсонської міської ради, м.
Херсон

відповідача-3: Приватного
підприємця  ОСОБА_1, м. Херсон

про
визнання не чинними  актів
ненормативного характеру

за участю:

представників сторін:

від  позивача:
ОСОБА_2 довіреність НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 р., ОСОБА_3 - голова
правління

від   відповідача-1: не прибув

від відповідача-2: не
прибув

від відповідача-3: ПП
ОСОБА_1 , ОСОБА_4  довіреність НОМЕР_2
від ІНФОРМАЦІЯ_2

Об”єднання  співвласників багатоквартирного будинку “Злагода”
(позивач)  звернувся до суду з позовом ,
в якому просить визнати нечинним дозвіл НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3 на ведення
будівництва магазину - кафе ПП ОСОБА_1 на оспорюваній земельній ділянці,
виданій управлінням містобудування та архітектури виконкому Херсонської міської
ради (відповідач -1)  та визнати нечинним
акт перенесення в натурі меж земельної ділянки, наданої в оренду ПП ОСОБА_1 під
будівництво магазину - кафе по АДРЕСА_1, підписаного керівником Херсонського
міського управління земельних ресурсів ( відповідач-2)  Будь-яких позовних вимог до приватного
підприємця ОСОБА_1 (відповідач-3) позивач не заявив.

Відповідач -1 в судове засідання
повторно не направив свого представника,
хоча відповідно до ст. 33,34 КАСУ повідомлений належним чином про час та
місце розгляду справи.

Відповідач
-2 позовні вимоги не визнав, посилаючись на ті обставини, що  ОСББ " Злагода" не надало будь-яких
документів, які б свідчили, що об"єдання є правонаступником ЖБК-111.
ЖБК-111 до ІНФОРМАЦІЯ_4  мав на обслуговуванні
багатоквартирний  будинок АДРЕСА_2.
Земельна ділянка під цим будинком у користування або власність ЖБК -111 не
передавалась. На думку відповідача-2, у ОСББ " Злагода" відсутні
документи. які б підтвердили право постійного користування земельною ділянкою.
Земельна ділянка  ПП ОСОБА_1 передавалась
із земель запасу в відповідності до чинного законодавства.

В судовому засіданні оголошено
вступну  та резолютивну частину постанови

Розглянувши  матеріали справи, заслухавши представників
сторін, суд

в с т а н о в и в:

Позивач
звернувся  до суду про визнання  нечинним дозвіл НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3 на
ведення будівництва магазину - кафе ПП ОСОБА_1 на оспорюваній земельній
ділянці, виданій управлінням містобудування та архітектури виконкому
Херсонської міської ради та  акту
перенесення в натурі меж земельної ділянки, наданої в оренду ПП ОСОБА_1 під
будівництво магазину - кафе по АДРЕСА_1, підписаного керівником Херсонського
міського управління земельних ресурсів.

Відповідно до  Роз'яснень ВАС України “ Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи
інших органів” акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих
органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові
наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Підставами для визнання
акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/
або  визначеній  законом компетенції органу, який видав цей
акт.

Обов'язковою умовою визнання  акта недійсним є також порушення, в зв'язку з
прийняттям відповідного акту прав та охоронюваних законом інтересів позивача у
справі. Якщо за результатами розгляду справи факту порушення такого права не
встановлено, у суду немає правових підстав задовольняти позовні вимоги.

Відповідно до ст.17 КАСУ  компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При розгляді зазначеної справи суд
досліджував чи оспорюванні акти є актами ненормативного характеру, які можуть
бути предметом розгляду адміністративної справи.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та
ст.71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її
позовні вимоги.

Відповідно
до ст.29 ЗУ “ Про планування та забудову територій” дозвіл на виконання
будівельних робіт” та відповідно до наказу Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики України № 273 від 05.12.00 та зареєстрованого
В Мін'юсті України 25.12.00 за № 945/5166, яким затверджено “Положення про
порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт”  дозвіл на виконання будівельних робіт з
нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту
будинків, споруд та інших об'єктів, розширення та технічного переоснащення є
документом, що посвідчує право забудовника та генерального підрядчика на
виконання будівельних робіт, у відповідності до затвердженої проектної
документації, підключення до інженерних мереж та споруд та надає право
відповідним службам на видачу ордера на проведення земляних робіт. Дозвіл на
виконання будівельних робіт  надається на
підставі проектної документації, документу, що посвідчує право власності чи
користування земельною ділянкою, рішення виконавчого органу відповідної ради
або місцевого державної адміністрації про дозвіл на будівництво об'єкту
містобудування, документу про призначення відповідальних виконавців робіт та
відомостей про здійснення авторського та технічного нагляду. Дозвіл на
виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно - будівельного
контролю.

Із огляду на зазначене суд дійшов до
висновку, що дозвіл на виконання будівельних робіт не є актом  індивідуальної, виданого органом власних
повноважень в розумінні п.1 ст.17 КАСУ та Роз'яснень ВАС України “ Про деякі
питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів
державних чи інших органів”. Законодавчо дозвіл видається як документ, що
засвідчує (підтверджує) право на проведення будівництва, а не породжує певні
правові наслідки. Він є похідним документом, (а не актом), який видається при
наявності ряду  раніше прийнятих та
погоджених документів, визначених ст.29 ЗУ

“Про
планування і забудову територій”, зокрема, рішення виконавчого органу
відповідної ради або місцевого державної адміністрації про дозвіл на
будівництво об'єкту містобудування.

Позивач не надав доказів, що таке
рішення прагну власних повноважень  або
місцевого самоврядування у визначеному законодавством порядку визнано невинним.

Крім того, позивач заявив позов до
управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Херсонської
міської ради, в той час як спірний дозвіл видано начальником інспекції
державного архітектурно - будівельного контролю м. Херсона, а не управлінням.
Таким чином, позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача. Суд надавав
можливість позивачу уточнити відповідачів за позовом. Позивач визначив
відповідачем за цими позовними вимогами управління містобудування та
архітектури виконавчого комітету Херсонської міської ради та підтримував заявлені
позовні вимоги саме до цього відповідача.

Суд також дійшов до висновку, що
позивач не довів обґрунтування своїх
позовних вимог в цій частині обставинами та чинним законодавством, в
чому саме було порушення щодо видачі спірного дозволу на будівництво
інспекцією. Посилання на порушення статей Земельного кодексу України
безпідставне, оскільки порядок видачі дозволу на будівництво регламентовано
вищенаведеним Положенням, яке не пов'язує видачу дозволу з приписами ст.41, 42,
141-149 ЗК України.

На підставі викладеного, суд
відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині позовних вимог про визнання
нечинним дозвіл НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3 на ведення будівництва магазину - кафе
ПП ОСОБА_1 на оспорюваній земельній ділянці.

В частині розгляду позовних вимог
щодо визнання не чинним акту перенесення в натурі меж земельної ділянки,
наданої в оренду ПП ОСОБА_1 під будівництво магазину - кафе по АДРЕСА_1 суд
установив наступне.

Відповідно до ст. 20 ЗУ “ Про
землеустрій “ встановлення меж земельної ділянки, що оформлюється відповідним
актом відноситься до землевпорядних робіт. Відповідно до ст.15 ЗУ “ Про оренду
землі” п. и ст. 25, 55 Закону України

“Про
землеустрій “ документація щодо встановлення меж земельної ділянки є технічною
документацією, що додається до договору оренди. Відповідно до ст. 26 ЗУ “Про
землеустрій” розробниками  технічної
документації є юридичні та фізичні особи, які отримують ліцензії проведення
робіт  із землеустрою. Таким чином,
розробляє акт перенесення в натурі меж земельної ділянки не видається  органом владних повноважень.

Із огляду на зазначене суд дійшов до
висновку, що акт перенесення в натурі меж земельної ділянки не є актом  індивідуальної, виданого органом власних
повноважень в розумінні п.1 ст.17 КАСУ та Роз'яснень ВАС України “ Про деякі
питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів
державних чи інших органів”.

Позовні вимоги в цій частині заявлені
до Херсонського міського управління земельних ресурсів. Згідно до Положення про
Херсонське міське управління земельних ресурсів, затвердженого начальником
Херсонського обласного головного управління земельних ресурсів, до  повноважень управління не віднесено розроблення
та складання актів перенесення  в
натурі  меж земельної ділянки.

На підставі викладеного суд відмовляє
в задоволенні позовних вимог і в цій частині.

Справа в частині позовних вимог до
відповідача - приватного підприємця ОСОБА_1 підлягає закриттю, оскільки
позивач  не заявив будь-яких позовних
вимог до цього відповідача

Керуючись ст.ст. п.1 157  158-163, п.6 Прикінцевих та перехідних
положень Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

постановив:

1.          Провадження у справі щодо позовних
вимог до приватного підприємця ОСОБА_1 закрити. В решті позовних вимог
відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя
Л.М. Немченко

Повний текс постанови  виготовлено

відповідно до ст.  163 КАС України
05 березня 2007 р.