ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.03.2007  року                                                            Справа № 6/476

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Єжової С.С.

суддів                                        Парамонової Т.Ф.

Семендяєвої І.В.

за участю секретаря

судового засідання                     Наумова Б.Є.

та представників

сторін:

від позивача                              повноважний та компетентний

представник не прибув;

від  відповідача                              юрисконсульт Чуєва Г.О., довіреність №47

від 28.02.2007;

розглянувши

апеляційну скаргу                    Товариства з обмеженою відповідальністю „Брянківський рудоремонтний завод”,                    м. Брянка Луганської області

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  08.12.2006

по справі                                        № 6/476 (суддя –Калашник Т.Л.)

за позовом                                        Державного підприємства

„Первомайськвугілля”, м. Первомайськ

Луганської області

до відповідача                              Товариства з обмеженою відповідальністю „Брянківський рудоремонтний завод”,                       м. Брянка Луганської області

про                                               стягнення 12204 грн. 00 коп.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство „Первомайськвугілля”, м.Первомайськ Луганської області (далі за текстом –ДП „Первомайськвугілля”, позивач) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Брянківський рудоремонтний завод”, м. Брянка Луганської області (далі за текстом –ТОВ „Брянківський рудоремонтний завод”, відповідач) про стягнення пені в сумі 4644 грн. 00 коп. та штрафу у сумі 7560 грн. 00 коп.

Заявою № 01/4-2-215 від 27.10.2006 позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути пеню у сумі 4428 грн. 00 коп. та штраф у сумі 7560 грн. 00 коп., що було прийнято до уваги судом першої інстанції.

Рішенням господарського суду Луганської області від 08.12.2006 позов задоволений частково, стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в сумі 2214 грн. 00 коп., штраф у сумі 3780 грн. 00 коп., державне мито у сумі 119 грн. 88 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 115 грн. 91 коп., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду,  відповідач звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення пені в сумі 2214 грн. 00 коп. та штрафу у сумі 3780 грн. 00 коп. та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права.

Позивач запереченням на апеляційну скаргу від 10.01.2007 № 01/4-7-3 вимоги апеляційної скарги відхилив, посилаючись на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Розпорядженням першого заступника голови Луганського апеляційного господарського суду від 03.01.2007 відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” для розгляду апеляційної скарги ТОВ „Брянківський рудоремонтний завод” на рішення господарського суду Луганської області від 08.12.2006 по справі № 6/476 призначена судова колегія у складі: головуючий суддя - Єжова С.С., суддя - Парамонова Т.Ф., суддя - Семендяєва І.В.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції (ст. 99 ч. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Заслухавши представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини сторін виникли шляхом укладення між ними договору від 05.12.2005 № 109-05 про закупівлю на підставі тендерних торгів, проведених 22.11.2005, який згідно з п. 8.2 набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2005, а в частині виконання зобов’язань –до повного й належного виконання цих зобов’язань.

Відповідно до п. 1.2 договору сторони встановили, що кількість, ціна асортимент і терміни поставки товару визначаються у специфікаціях №1, №2, які є невід’ємною частиною договору.

Пунктом 3.2 договору сторони встановили, що постачальник зобов’язується передати товар протягом 30 днів з моменту перерахування грошових коштів на рахунок постачальника за товар згідно специфікацій.

Згідно з п. 5.2 договору сторони встановили відповідальність постачальника за порушення термінів поставки у вигляді пені у розмірі 0, 1 % від вартості непоставленого товару за кожен день прострочки, а при прострочені поставки більше ніж 30 діб додатково сплату штрафу у розмірі 7 % вартості непоставленого товару.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем платіжним дорученням від 19.12.2005 № 527 перераховано на розрахунковий рахунок відповідача вартість товару згідно умовам договору від 05.12.2005 № 109-05 і специфікації №1 та згідно рахунку від 14.12.2005 № 5/12-4 (а. с. 11).

Відповідно до умов п. 3.1 договору відповідач повинний був передати товар до 17.01.2006, але відповідач виконав свої зобов’язання за договором 01.03.2006, що підтверджується накладною № РН-171 (а. с. 10), тобто факт порушення строків передачі продукції документально підтверджений і відповідачем не оспорюється.

Згідно зі ст. 1 Господарського кодексу України цей  Кодекс  визначає  основні  засади  господарювання   в Україні  і регулює господарські відносини,  що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між  суб'єктами господарювання,  а  також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Правовідносини сторін підпадають під застосування Господарського кодексу України.

Частина 2 ст. 231 Господарського кодексу України передбачає, що  якщо порушено господарське зобов'язання,  в якому хоча б одна сторона є суб'єктом  господарювання,  що  належить  до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту,  або виконання зобов'язання фінансується  за рахунок  Державного  бюджету  України  чи  за  рахунок  державного кредиту,  штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення  умов  зобов'язання  щодо якості (комплектності) товарів  (робіт,  послуг)  стягується  штраф  у  розмірі  двадцяти відсотків   вартості  неякісних  (некомплектних)  товарів  (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі  0,1  відсотка  вартості товарів (робіт,  послуг),  з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення,  а за прострочення  понад  тридцять  днів  додатково  стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

За таких підстав, судова колегія вважає, що господарський суд Луганської області обґрунтовано дійшов висновку, що позивачем вимоги про стягнення пені та штрафу заявлені відповідно до умов договору та чинного законодавства і враховуючи обставини справи на підставі ст.233 Господарського кодексу України зменшив розмір пені і штрафу.

Доводи заявника апеляційної скарги в частині строку дії договору судова колегія вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Сторони в договорі (п. 8.2) встановили строк дії договору до 31.12.05, але цим же пунктом визначили, що в частині виконання зобов’язань даний договір діє до повного й належного виконання цих зобов’язань, тобто сторони передбачили можливість продовження дії договору до повного виконання зобов”язань за договором і вважати 31.12.2005 строком закінчення виконання сторонами зобов’язань за договором не вбачається вірним.

Необґрунтованими вважає судова колегія і доводи заявника апеляційної скарги в частині не застосування господарським судом п. п. 6.1, 6.2, 6.3 договору, якими сторони передбачили форс –мажорні обставини, які виключають відповідальність сторони за невиконання або неналежне виконання обов’язків за даного угодою.

Дані обставини були предметом розгляду в господарському суді і судова колегія вважає, що господарський суд дав належну оцінку доводам відповідача.

Пунктом 6.2 договору сторони передбачили порядок і обов’язковість повідомлення другої сторони про настання обставин непереборної сили.

Заявником апеляційної скарги не надано безспірних доказів прийняття заходів відповідно до умов п. 6.2 договору про повідомлення позивача про настання обставин непереборної сили.

Необгрунтованими судова колегія вважає доводи заявника апеляційної скарги щодо застосування норм Цивільного кодексу України, оскільки ці доводи суперечать Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” і нормам Господарського кодексу України.

Доводи заявника апеляційної скарги з посиланням на п.15 ст.2 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік” в частині того, що отримувачем даних грошових коштів у вигляді пені має бути державний бюджет України, судова колегія також вважає необґрунтованим, оскільки обома сторонами по даній справі є суб’єкти господарювання, між якими укладений господарський договір і сторони в даному договорі визначили відповідальність за порушення умов даного договору.

Необґрунтованими судова колегія вважає і доводи заявника апеляційної скарги в частині того, що господарський суд неповно з’ясував обставини справи, не враховуючи умови договору, викладені в пунктах 1.1, 3.2, 4.2 і 4.1 договору, враховуючи наступне.

Пунктом 1.1 договору Замовник зобов’язується сплатити за товар узгоджену грошову суму й прийняти його, а Постачальник зобов’язується передати товар в обумовлені цим договором терміни у власність Замовника.

Пунктом 1.2 договору визначено, що кількість, ціна, асортимент і терміни поставки визначаються у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до цього договору, які є невід”ємною частиною договору.

Додатків до договору сторонами визначено два –специфікація №1 та специфікація №2, кожна із яких визначає конкретний склад товару та його ціну, тобто кожна специфікація передбачає окрему поставку товару за договором.

На підставі вищевикладеного, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Луганської області від 08.12.2006 по справі № 6/476 ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України  державне мито за подання апеляційної скарги відноситься на заявника –Товариство з обмеженою відповідальністю „Брянківський рудоремонтний завод”, м. Брянка Луганської області.

У судовому засіданні за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 99, 101, п.1 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Брянківський рудоремонтний завод”, м. Брянка Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 08.12.2006 по справі № 6/476 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 08.12.2006 по справі          № 6/476 залишити без змін.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                   С.С. Єжова

Суддя                                                                      Т.Ф. Парамонова

Суддя                                                                      І.В. Семендяєва

Спеціаліст 1-ої категорії                                        С.І Заєць

Надруковано 5 примірників:

1-          до справи

2-          позивачу (м.Первомайськ, Луганська область, вул.Куйбишева, 18а, 93200)

3-          відповідачу (м.Брянка, Луганська область, вул.Щетиніна, 12, 94100)

4-          господарському суду Луганської області

5-          до наряду