СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

07 травня 2007 року

Справа № 2-27/19136-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: Ярош В.М. (директор);

відповідача: Куртамєєва Е.Ю. за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Воронцова Н.В.) від 08 лютого 2007 року у справі № 2-27/19136-2006А

за позовом  Аудиторської фірми "ЯРОШ" (вул. Київська, 6/36, місто Сімферополь, 95053)

до           Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим (вул. Дм. Ульянова, 6, місто Сімферополь, 95000)

про визнання нечинними рішення і вимоги та стягнення

ВСТАНОВИВ:

Аудиторська фірма "ЯРОШ" звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим про визнання нечинним рішення від 28 липня 2006 року за №6424/05. Також просив визнати нечинною вимогу від 17 липня 2006 року за №Ю - 1541 про сплату боргу аудиторською фірмі "ЯРОШ" у вигляді недоїмки зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 58742,64 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що позивач є платником єдиного податку, а значить не повинен сплачувати страхові внески у розмірі, встановленому Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". На підставі викладеного, просив позов задовольнити.

16 січня 2007 року позивач  уточнив позовні вимоги та просив визнати нечинним рішення Управління Пенсійного фонду України  в Київському районі міста Сімферополь Автономної Республіки Крим від 28 липня 2006 року за №6424/05. Визнати нечинною вимогу від 17 липня 2006 року за №Ю - 1541 про сплату бор аудиторською фірмою "ЯРОШ" у вигляді недоїмки зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 58742,64 грн. Також просив стягнути суму помилково сплачених в період з січня 2004 року по липень 2005 року страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 33584,48 грн. з Управління Пенсійного фонду України  в Київському районі міста Сімферополь Автономної Республіки Крим.

Відповідач  у  поясненнях  у  справі  повідомив   про  те,   що  з  метою недопущення подвійного оподаткування при сплаті страхових внесків за наймання працівників, відповідачем було прийнято рішення про зарахування сум коштів, які надійшли від сплати єдиного і фіксованого податків, в рахунок сплати страхових внесків за найманих працівників. З цієї причини, починаючи з 01 січня 2004 року всі перераховані Державним казначейством кошти в бюджет Пенсійного Фонду України від сплати єдиного податку зараховані в рахунок сплати страхових внесків позивача, крім тих, які були сплачені в січні - березні 2005 року та у відповідності до статті 45 Закону України від 23 грудня .2004 року за №2285 "Про державний бюджет України на 2005 рік" у повному обсязі зараховувалися в доход місцевих бюджетів. Просив у позові відмовити.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 08 лютого 2007 року (суддя Воронцова Н.В.) у справі № 2-27/19136-2006А позов аудиторської фірми "ЯРОШ" до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим про визнання нечинними рішення і вимоги та стягнення задоволено. Визнано нечинним рішення від 28 липня 2006 року за № 6424/05 Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим. Визнана нечинною вимога від 17 липня 2006 року за № Ю-1541 Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим про сплату боргу аудиторською фірмою "ЯРОШ" у вигляді недоїмки зі страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в сумі 58742, 64 грн. Стягнуто з відповідача суму помилково сплачених у період із січня 2004 року по липень 2005 року страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування  у розмірі 33 584, 48 грн. на користь позивача. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 339, 25 грн. державного мита.

Не погодившись з винесеною постановою, Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду скасувати, та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог аудиторської фірми "ЯРОШ" відмовити.

На думку апелянта, постанова суду першої інстанції прийнята в порушення норм матеріального права. Апелянт зазначає, що відповідно до пункту 2 статті 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, суми  страхових  внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,  визначені  статтею  20  цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою статті  20  цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і  стягуються  з  нарахуванням  пені  та застосуванням фінансових санкцій.

Та обставина, що аудиторська фірма „Ярош” є платником єдиного податку, не звільнює його від обов’язку з нарахування і сплаті 32 %, передбаченим Законом України „Про збір на загальнообов’язкове пенсійне страхування” і Законом України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Відповідно до статті 15 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, платниками страхових внесків є страховики, вказані у статті 14 цього Закону.

Згідно пункту 6 частини 2 статті 17 цього ж Закону, страховик зобов’язаний, у тому числі, нараховувати, обчислювати та сплачувати у встановлені строки і у повному обсязі страхові внески.

У свою чергу, у відповідності до підпунктів 3, 4, 6 статті 18 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, пенсійні страхові внески є цільовими загальнообов’язковим платежем, який сплачується на усієї території України в порядок, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 6 статті 18 вищезгаданого Закону,  законодавством  не   можуть   встановлюватися   пільги   з нарахування  та  сплати  страхових  внесків  або звільнення від їх сплати. До актів законодавства, які встановлюють пільгове оподаткування, і які тим самим вступають до конфлікту з нормами цього Закону, є Указ Президента України від 03 липня 1998 року за №727 „Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітність суб’єктов малого підприємництва”.

Згідно до частини 4 статті 18 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, страхові  внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів,  що складають систему оподаткування.  На ці внески не поширюється податкове законодавство.

Управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим відмовлено у поверненні страхових внесків у сумі 33584,00 грн., у зв’язку з тим, що результати акту перевірки за №250 від 17 липня 2006 року знаходяться в процесі оскарження. Більш детальніше доводи вказані в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача надав судовій колегії пояснення та заперечення на апеляційну скаргу.

Справа була відкладена слуханням на 07 травня 2007 року.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Сотула В.В. від 23 квітня 2007 року у справі № 2-27/19136-2006А суддя Видашенко Т.С. була замінена на суддю Ткаченка М.І.

07 травня 2007 року, судова колегія, відповідно до вимог статті 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, вислухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, встановила наступне.

Аудиторська фірма „Ярош” відповідно до свідоцтв від 01 січня 2004 року за №012800203, від 01 січня 2005 року за №012800860 та від 01 січня 2006 року про право сплати єдиного податку суб’єктом малого підприємництва –юридичною особою, знаходиться на спрощеній системі оподаткування і є платником єдиного податку у 2004-2006 роках на за ставкою 10%.

17 липня 2005 року Управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим було проведено перевірку з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування і перерахування страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, достовірності відомостей, наданих до системи персоніфікованого обліку відомостей позивачем у справі.

За результатами перевірки було донараховано страхові внески –88828,15 грн., у тому числі за період з 01 січня 2004 року - 88828,15 грн. за ставкою 32% - 88828,15 грн., у тому числі за період з 01 січня 2004 року -88828,15 грн., за період з 01 січня 2005 року - 58742,64 грн.

Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим  за актом перевірки за № 250 від 17 липня 2006 року на адресу аудиторської фірми «Ярош» була спрямована вимога від 17 липня 2006 року за № Ю-1541 про сплату боргу у вигляді недоїмки по страхових внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 58742,64 грн.

Аудиторська фірма «ЯРОШ» не погодилася з рішенням Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим, направивши на його адресу заяву від 07 серпня 2006 року в порядку процедури узгодження вимоги про сплату боргу.

Управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим було прийнято рішення за № 694605 від 10 серпня 2006 року, яким вимога від 17 липня 2006 року за № Ю - 1541 залишена без змін, а заява без задоволення.

Не погодившись з вказаним, аудиторська фірма «ЯРОШ» подала скаргу від 17 серпня 2006 року до Головного Управління Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим на зазначене вище рішення Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим.

Рішенням № 5234/0612 від 06 вересня 2006 року Головним Управлінням Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим скарга аудиторської фірми «ЯРОШ»  залишена без задоволення.

Не погодившись з вказаним, аудиторська фірма «ЯРОШ» подала скаргу до Пенсійного фонду України на зазначене вище рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим.

Рішенням за № 15060/07-10 від 16 листопада 2006 року Пенсійним фондом України рішення за № 694605 від 10 серпня 2006 року Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим та рішення за № 5234/0612 від 06 вересня 2006 року Головного Управління Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим залишено без змін.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до пункту 17 частини 1 статті 14 Закону України «Про систему оподаткування» за №1251-Х11 від 25 червня 1991 року , збір на обов'язкове державне пенсійне страхування віднесений до загальнодержавних податків і зборів.

Відповідно до пункту 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів малого підприємництва» за №727/98 від 03 липня 1998 року, суб'єкт малого підприємництва, що оплачує єдиний податок, не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що відповідає статті 11 Закону України «Про державну підтримку малого підприємництва».

Згідно до статті 11 Закону України «Про   державну   підтримку   малого підприємництва»за №2063-111 від 19 жовтня 2000 року, спрощена    система    оподатковування    передбачає    заміну оплати встановлених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів) оплатою єдиного податку.

У відповідності зі статтею 5 Закону України «Про державну підтримку малого підприємництва», заміна сплати звичайних податків сплатою єдиного податку є одним з напрямків державної підтримки малого підприємництва. Таким чином, зазначена заміна не є ні пільгою в оподатковуванні, ні звільненням від сплати обов'язкових зборів і податків.

Згідно до частини 1 статті 1 статті 3 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за №1058-1V від 09 липня 2003 року, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують у Пенсійний Фонд України в порядку, встановленому чинним законодавством України. Зокрема, Указом Президента України «Про спрощену систему оподатковування, обліку і звітності суб'єктів малого підприємництва», визначений наступний порядок сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування суб'єктами малого підприємництва: у відповідності зі статтею 3 Указу Президента України «Про спрощену систему оподатковування, обліку і звітності суб'єктів малого підприємництва»відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують частину суми єдиного податку до Пенсійного Фонду України.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що позивач сплачує збір на загальнообов’язкове пенсійне страхування у складі сум єдиного податку.

Відповідно до пункту 15 глави XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне  пенсійне страхування» до приведення законодавства України відповідно до даного Закону закони України і інших нормативно-правових актів застосовуються в частині, що не суперечить даному Закону.

Разом з тим, Указ Президента України «Про спрощену систему оподатковування, обліку й звітності суб'єктів малого підприємництва» не є нормативно-правовим актом, що регулює   питання   оплати   страхових   внесків,   зокрема,   він   не   встановлює   пільг  з нарахування і сплати страхових внесків або звільненню від їхньої сплати.

У свою чергу, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не регулює питання застосування спрощеної системи оподатковування.

Таким чином, Указ Президента України «Про спрощену систему оподатковування, обліку й звітності суб'єктів малого підприємництва» не суперечить і не може суперечити положенням Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку із чим, підлягає застосуванню до дійсних правовідносин.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що аудиторська фірма «ЯРОШ» не зобов'язана оплачувати страхові внески у розмірах, встановлених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для відповідних платників збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що  з січня 2004 року по липень 2005 року аудиторською фірмою «ЯРОШ» нараховувалися і сплачувалися в солідарну систему страхові внески на обов'язкове державне пенсійне страхування на фонд оплати праці найманих робітників, про що аудиторська фірма «Ярош» повідомляла управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим листом за № 1.3/7.2-87 від 10 серпня 2006 року.

У липні 2005 року був зданий розрахунок суми страхових внесків за липень 2005 року з відкоректованою сумою страхових внесків. На поточні рахунки Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим фактично були перераховані кошти в рахунок сплати страхових внесків у розмірі 33 584,48 грн.

Сплата підтверджується платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до частини 13 статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми зайво або помилково сплачених страхових внесків у солідарну систему повертаються страхувальникам або по їхній згоді зараховуються за рахунок страхових внесків у порядку і у строки, встановлені правлінням Пенсійного фонду.

Згідно  з пунктом 11.17 Постанови Пенсійного фонду «Про затвердження Інструкції про порядок вирахування і сплати страхувальниками і застрахованими особами внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування в Пенсійний фонд України»  від 19 грудня 2003 року за №21-1, суми зайво або помилково сплачених страхових внесків або інших платежів повертається страхувальникам або по їхній згоді зараховуються за рахунок страхових внесків.

Аудиторською фірмою «ЯРОШ»  була подана заява за вих. № 1.3./7.2-149 від 04 грудня 2006 року про повернення помилково сплачених страхових внесків у сумі 33584,00 грн. за період з січня 2004 року по липень 2005 року.

Управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі міста  Сімферополя Автономної Республіки Крим, листом від 14 грудня 2006 року, відмовлено у поверненні помилково сплачених страхових внесків у сумі 33584,00 грн. за період із січня 2004 року по липень 2005 року, у зв'язку з тим, що результати за актом за № 250 від 17 липня 2006 року перебувають у процесі оскарження.

Судова колегія вважає правомірним висновок суду щодо наявності правових підстав для повернення Управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі міста  Сімферополя Автономної Республіки Крим суми помилково сплачених аудиторською фірмою «ЯРОШ» страхових внесків у розмірі 33 584,48 грн.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду  - без змін, якщо визнає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки при вирішенні даної справи судом першої інстанції норми матеріального і процесуального права не порушено, підстави для скасування або зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Керуючись статтями 24, 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, 206  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 08 лютого 2007 року у справі № 2-27/19136-2006А залишити без задоволення.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу або постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                    підпис

Судді                                                  підпис

підпис