ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.05.07
Справа № 17/265-07.

За позовом Колективного підприємства у формі товаристваз обмеженою відповідальністю «Чародійка»

до відповідача Управління майна комунальної власності Сумської міської ради

про стягнення 352 грн. 94 коп.

Суддя Коваленко О.В.

Представники:

Від позивача: Бондаренко К М.

Від відповідача: Ромась І.М.

У засіданні брали участь: секретар судового засідання Котенко Н.М.

СУТЬ СПОРУ: Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 352 грн. 94 коп. переплати орендної плати відповідно до договору оренди №ФМ-392 від 31.10.1996 р., а також стягнути з відповідача на свою користь витрати пов‘язані з розглядом справи в суді.

Відповідач відзив на позов не подав, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін та дослідивши наявні докази по справі, суд встановив:

31 жовтня 1996 року між Відповідачем та Позивачем був укладений та підписаний договір № ФМ - 392 за яким останній отримав від Відповідача в оренду не житлове приміщення площею 602,7 м2 в будинку № 2, розташованому на Червоній площі в місті Суми.

Також, разом з вказаним договором було укладено та підписано угоду у формі додатку № 1, акт приймання - передачі основних фондів у формі додатку № 2 та розрахунок орендної плати у формі додатку № 3.

11 березня 1997 року Позивачем та Відповідачем був укладений та підписаний розрахунок орендної плати у формі додатку № 3 до договору оренди № ФМ - 392 від 31 жовтня 1996 року.

Далі, 18 березня 1999 року між Позивачем та Відповідачем були укладені та підписані зміни № 1 до вищезазначеного договору, відповідно до яких договір був викладений в новій редакції, а площа не житлового приміщення, орендованого в будинку № 2, розташованому на Червоній площі в місті Суми, зменшилася до 565,2 м2.

Крім того, цим днем датована укладена між Позивачем та Відповідачем зміна до розрахунку орендної плати за договором оренди ФМ - 392 від 31 жовтня 1996 року за якою був визначений розмір орендної плати.

В послідуючому, 29 лютого 2000 року між Позивачем та Відповідачем укладено та підписано зміну № 2 до договору оренди ФМ - 392 від 31 жовтня 1996 року за якою  визначено новий розмір орендної плати.

25 листопада 2002 року між Позивачем та Відповідачем укладено зміну № 2 до договору оренди № ФМ - 392 від 31 жовтня 1996 року за якою вказаний договір викладено в новій редакції, а також укладено в новій редакції розрахунок орендної плати у формі додатку № 3.

Відповідно до змісту нової редакції договору оренди № ФМ - 392 від 31 жовтня 1996 року Позивач отримав в оренду не житлове приміщення площею 436,4 м2 в будинку № 2, розташованому на Червоній площі в місті Суми (п. 2.1.), строк дії даного договору встановлено на десять років з 31 жовтня 1996 року до 31 жовтня 2006 року.

Таким чином, між Позивачем та Відповідачем виникли цивільні правовідносини пов’язані з передачею в оренду та господарським використанням майна, що перебуває у комунальній власності.

Дані правовідносини врегульовані нормами ЦК України та Закону України “Про оренду державного та комунального майна”.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності, а ч. 1 ст. 3 вказаного Закону визначено, що відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Аналогічне визначення договору найму наведене в ч. 1 ст. 759 ЦК України, якою передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму у відповідності до ч. 1 ст. 760 ЦК України може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Нежитлове приміщення в будинку № 2, розташованому на Червоній площі в місті Суми площами 602,7 м2,  565,2 м2 та 436,4 м2, що було та є предметом вказаних вище договору та змін до нього, відповідає визначенням предмету договору найму наведеному у вказаній          статті ЦК України та є об’єктом оренди за визначенням наведеним в ст. 4 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, а ч. 1 ст. 19 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” передбачає, що орендар за користування об’єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Крім того, ч. 1 ст. 21 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” визначено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін.

Розмір орендної плати за користування Позивачем нежитловим приміщенням в будинку № 2, розташованому на Червоній площі в місті Суми площами 602,7 м2, 565,2 м2 та 436,4 м2 визначений зазначеними вище змінами до договору оренди № ФМ - 392 від 31 жовтня 1996 року, а останній розмір орендної плати за користування вказаним нежитловим приміщенням площею 436,4 м2 визначений додатком № 3 до зміни № 2 до договору оренди № ФМ - 392 від 31 жовтня 1996 року, датованої 25 листопада 2002 року.

Так, відповідно до змісту п. 5.2. розділу 5 змін № 2 до договору оренди № ФМ - 392 від 31 жовтня 1996 року, датованих 25 листопада 2002 року оренди Позивач зобов’язаний перераховувати Відповідачу оренду плату щомісяця не пізніше 15-го числа наступного місяця 100% до (одержувач – місцевий бюджет міста Суми) на рахунок 0002 УДК в Сумській області, МФО 837013, код одержувача 23636315, код платежу 22080000.

Відповідно до змісту вказаного розрахунку орендної плати, визначеного в додатку № 3 до вказаних змін до договору Позивачем та Відповідачем визначений розмір орендної плати на рік, розмір орендної плати за листопад 2002 року, порядок визначення розміру орендної плати за кожний наступний місяць та строк, починаючи з якого Позивач зобов’язаний сплачувати, визначений за даним розрахунком розмір орендної плати, а саме з 25 березня 2002 року.

Позивач, звернувшись з позовом до Відповідача посилається на те, що він в порядку визначеному вказаними вище договором оренди № ФМ - 392 від 31 жовтня 1996 року сплатив орендну плату в розмірі 52 018 грн. 16 коп. з нарахованих 51 752 грн. 78 коп., що призвело до переплати ним орендної плати на суму 352 грн. 94 коп. Даний факт Позивач підтверджує змістом акту звірки станом на 01 грудня 2006 року, складним Відповідачем, підписаним представниками Позивача та Відповідача та скріплений відбитками печаток Позивача та Відповідача.

Позивач вважає, що сума грошових коштів в розмірі 352 грн. 94 коп. є його власністю, яку він має право витребувати в будь-який час.

Однак, даний висновок не відповідає нормам матеріального права та умовам договору оренди № ФМ - 392 від 31 жовтня 1996 року та укладеним до нього змінам.

Так, п. 5.4. змін № 2 до договору оренди № ФМ - 392 від 31 жовтня 1996 року, датованих 25 листопада 2002 року передбачено, що наднормативна сума орендної плати, сплаченої Орендарем, підлягає в установленому порядку поверненню Орендарю або заліку в рахунок наступних платежів.

Позивач не навів в своєму позові на наявність вказаного установленого порядку.

Крім того, суд вважає, що посилання Відповідача на необхідність застосування до вказаних правовідносин Порядку взаємодії органів державної податкової служби України, фінансових органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов’язкових платежів) платникам податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України від 03 лютого 2005 року № 58/78/22 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2005 року за № 247/10527 є неможливим.

Так, в п. 1 вказаного Порядку визначено, що він регламентує взаємовідносини органів державної податкової служби України, районних (міських) фінансових органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів), надходження яких контролюється органами державної податкової служби України.

Тобто, даний Порядок не регламентує порядок повернення наднормативної суми орендної плати.

Приймаючи до уваги, що дані правовідносини пов’язані з наймом (орендою) окремої частини будівлі, яка в тому числі є капітальною спорудою, то до них необхідно застосовувати положення параграфу 4 глави 58 ЦК України, які регулюють особливості найму будівлі або іншої капітальної споруди.

Відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Позивач та Відповідач не подали суду відповідного документу (акту) про повернення Позивачем Відповідачу предмета вказаного договору найму, а Позивач взагалі посилається на відсутність з його боку згоди на припинення дії вказаного договору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що належним доказом, який підтверджує припинення дії змін № 2 до договору оренди № ФМ - 392 від 31 жовтня 1996 року, датованих 25 листопада 2002 року повинен бути вказаний документ (акт).

Враховуючи викладене наднормативна сума орендної плати, сплачена Позивачем в сумі 352 грн. 94 коп. у відповідності до п. 5.4. змін № 2 до договору оренди № ФМ - 392 від 31 жовтня 1996 року, датованих 25 листопада 2002 року підлягає заліку в рахунок наступних платежів з боку Позивача за вказаним договором.

Крім того, суд приходить до висновку, що вказані вище договори, укладені між Позивачем та Відповідачем відповідають вимогам ЦК України та Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, містять всі істотні (суттєві) умови, передбачені вказаними законодавчими актами для договорів даного виду, а Позивач на протязі дії Договору оренди належним чином виконував та продовжує виконувати свої обов’язки орендаря за всіма вказаними договорами.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по державному миту та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються позивача.

Керуючись ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.  В позові відмовити.

Суддя                                        О.В. КОВАЛЕНКО