донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

03.04.2007 р.                                                                            справа №44/428

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Долгов С.В. дов. № Н-01/233 від 01.02.2005р.,

від відповідача:
Лисенко О.В. дов. №юр-01 від 02.01.2007р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства „Донецька залізниця” м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від
29.01.2007 року

по справі
№44/428 (суддя Мєзєнцев Є.І.)

за позовом
Державного підприємства "Донецька залізниця" м.Донецьк

до
Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика "Узлівська" м.Горлівка Донецької області

про
стягнення 2521грн. 68коп.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство “Донецька залізниця” звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Центральна збагачувальна фабрика “Узлівська” 2521грн.68коп. збору за зберігання вантажу.

Господарський суд Донецької області рішенням від 29.01.2007р. по справі № 44/428 у задоволенні позовних вимог відмовив.

Своє рішення господарський суд мотивував недоведеністю вини відповідача у неприйнятті 05.06.2006р. вантажів у вагонах, тим, що позивачем не було дотримано умов договору № 1/19 від 23.09.2002р. про подання та забирання вагонів на залізничну під’їзну колію, яка належить залізниці при ст.Трудова Донецької залізниці, та договору № 26005 від 29.11.2005р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги; позивачем не був прийнятий до уваги факт звернення відповідача з заявкою про проведення та оплату маневрових робіт, через що і сталася затримка вагонів. Факт відмови позивача від прийняття заявки на виконання маневрових робіт встановлений актом загальної форми № 1871 від 07.06.2006р.

Господарський суд визначив, що позивач, подаючи вагони 06.06.2006р. на колію № 21 та не беручи до уваги можливість подання вагонів на день раніше на колії №№ 5, 7, 13 та 20 шляхом маневрової роботи, хоча її оплата гарантувалася відповідачем, власними діями спричинив понаднормову затримку вагонів, і тому затримка вагонів сталася з вини Державного підприємства „Донецька залізниця”, а нарахування збору за зберігання вантажу у вагонах є безпідставним.

Державне підприємство „Донецька залізниця”, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 29.01.2007р. у справі № 44/428, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги залізниці та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Центральна збагачувальна фабрика „Узлівська” на користь позивача збір за зберігання вантажу в сумі 2521грн.68коп., судові витрати віднести на відповідача.

Заявник скарги вважає, що при прийнятті рішення господарським судом неправильно застосовані норми матеріального права, а саме: ст.46 Статуту залізниць України, п.п.4, 7, 8 Правил користування вагонами та контейнерами, а також п.п.5, 6 договору № 1/19 від 23.09.2002р. про подання та забирання вагонів на залізничну під’їзну колію, яка належить залізниці при ст. Трудова Донецької залізниці.

Державне підприємство „Донецька залізниця” вважає, що господарським судом рішення винесене при неповному дослідженні обставин справи, а висновки господарського суду про безпідставність нарахування збору за зберігання вантажів не відповідають фактичним обставинам справи.

Позивач вважає недоведеним факт звернення відповідача в установленому порядку до залізниці з заявкою про проведення маневрових робіт з затриманими вагонами, а також зазначає, що договором № 26005 від 29.11.2005р. не передбачений обов’язок залізниці по здісненню своїм локомотивом  маневрових робіт з метою розділення потягу на окремі частини для подавання вагонів на колії № 5, 7, 13 та 20.

Представник Державного підприємства „Донецька залізниця” у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю „Центральна збагачувальна фабрика „Узлівська” просив рішення господарського суду Донецької області від 29.01.2007р. у справі № 44/428 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України  у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду від 29.01.2007р. не відповідає вищенаведеним вимогам виходячи з наступного.

Державне підприємство „Донецька залізниця” за зберігання вантажу у 8 вагонах на коліях станції Трудова, за накопичувальною карткою № 0706285 нарахувало збір у сумі 2101грн.68коп. (з урахуванням ПДВ 2521грн.68коп.), відповідно до ст.46 Статуту залізниць України, п.8 Правил зберігання вантажів (затверджені наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000р.), п.п.2.1, 2.3, 2.5, 2.6, 2.8 Розділу 2 Тарифного Керівництва № 1, затвердженого Наказом  Міністерства транспорту України від 15.11.1991р. № 551.

Відповідно до ст.46 Статуту залізниць України одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Відповідно до п.4 Правила зберігання вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.200р. № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 866/5087, термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача.

Пунктом 8 Правил користування вагонами і контейнерами, затв. наказом Мінтрансу України від 25.02.1999р. № 113, передбачено, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки.

Про затримку спірних 8 вагонів залізницею був складений акт загальної форми від 06.06.2006р. № 1840,  в якому вказані причини затримки вагонів в очікуванні  розмитнення та очікуванні подавання під вивантаження у зв’язку з зайнятістю фронту вивантаження.

Актом загальної форми № 1835 від 04.06.2006р. був встановлений факт затримки даних вагонів з 12год. 45хв., у зв’язку з митним оформленням вантажу.

Актом загальної форми №1840 від 04.06.2006р. встановлено, що зазначені вище вагони простоювали 04.06.2006р. в очікуванні митного оформлення з 12год. 45хв. по 18год. 00хв., а з 19год. 30хв. 04.06.2006р. по 02год.00хв. 06.06.2006р. в очікуванні подавання під вивантаження через зайнятість фронту вивантаження. Акт підписаний представниками позивача та відповідача з оговоркою.

Згідно пункту 7 Правил користування вагонами і контейнерами час користування вагонами на залізничних під’їзних коліях, що обслуговуються локомотивами власника колій, обчислюється з моменту передавання на передавальних коліях.

Оскільки у ТОВ “ЦЗФ “Узлівська” відсутні власні під’їзні колії, то і відсутні передавальні колії.

Облік часу користування вагонами здійснено відповідно до пам’ятки про користування вагонами форми ГУ-45 № 2207, в якій зазначено, що вагони 06.06.2006р. були подані о 2год. 00хв. та забрані о 4год. 00хв. Пам’ятка  підписана сторонами без застережень.

Тобто, за відомістю плати за користування вагонами №062322, плата за користування вагонами нарахована з урахуванням часу затримки 8 спірних вагонів, з урахуванням даних пам’ятки про користування вагонами № 2207 та акту загальної форми № 1840 від 04.06.2006р.

Підпунктом “б” пункту 6 договору №1/19 від 23.09.2002р. встановлена максимальна кількість вагонів, які можуть одночасно однією партією подаватись під вивантаження вугілля та зараховуватись в користування відповідачу: на колію №21 – 14 вагонів (де встановлений вантажоопрокидувач), на колію № 6 –4 вагони, на колію №7 –4 вагони, на колію №20 –3 вагони, на колію №13 –1 вагон, у решті випадків –у кількості одночасно поданих вагонів.

Тобто, спірну кількість вагонів –8, можливо було подати на колію № 21, на яку вони і були подані.

Умовами договорів, укладених між сторонами, не передбачено розподілення потягу на окремі групи вагонів з метою їх подачі на різні фронти вивантаження для відстою, а не для вивантаження.

Тому, колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача, про те, що додатковою угодою № 1 від 01.04.2006р. до договору №26005 передбачено виконання маневрової роботи на прохання відправників, а залізниця заявку про перестановку вагонів залишила без виконання, що спричинило нарахування збору за зберігання, оскільки додатковою угодою № 1 від 01.04.2006р.  узгоджено не надання послуг по виконанню маневрової роботи, а узгоджена лише вартість цих послуг, які виконуються залізницею за вільними тарифами; відповідачем не надано суду доказів про направлення заявки на виконання маневрових робіт по перестановці спірних вагонів і не надані докази про узгодження сторонами порядку надання даних послуг, строку та інше.

Таким чином, висновок господарського суду про те, що нарахування збору за зберігання вантажів у вагонах є безпідставним, оскільки затримка вагонів сталася через неналежне виконання залізницею умов договорів, є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Акти загальної форми №№ 1835, 1840, 1871 складені станцією Трудова, засвідчують затримку вагонів на станції з вини вантажоодержувача через зайнятість фронтів вивантаження, підписані залізницею і вантажоодержувачем, складені у відповідності до норм чинного законодавства та є належними доказами, що підтверджують час початку затримки вагонів, і саме з цього часу з урахуванням положень п.8 Правил зберігання вантажів починається термін безоплатного зберігання вантажу.

У розрахунку ціни позову залізницею зазначений час, який перебільшує термін безоплатного зберігання та саме цей час прийнято залізницею для розрахунку збору за зберігання вантажу.

Згідно п.2 розділу 2 „Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом. Тарифне керівництво № 1” за зберігання у вагонах вантажів, що мають вивантажуватись на місцях загального і незагального користування, але не подані під вивантаження з вини одержувача, збір справляється після закінчення терміну безоплатного зберігання. При нарахуванні зборів за зберігання вантажів неповна доба округляється у всіх випадках до повної.

При наявності вищенаведених обставин слід визнати, що залізницею нарахування збору за зберігання вантажу в сумі 2101грн.40коп. (з урахуванням ПДВ 2521грн.68коп.) здійснено правильно.

Оскільки затримка вагонів з вантажем на коліях станції призначення оформлена залізницею документами, складеними у відповідності до вимог п.8 Правил користування вагонами і контейнерами, в яких обумовлені причини затримки вагонів з вини вантажовласника, відповідача по справі, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що наданими доказами підтверджений факт затримки вагонів з причин, які залежали від відповідача, нарахування збору за зберігання вантажу здійснено у відповідності до п.8 Правил зберігання вантажів, п.п.2.1, 2.3, 2.5, 2.6, 2.8 Розділу 2 Тарифного керівництва № 1, затвердженого наказом Мінтрансу України від 15.11.1999р. №551, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.04.2005р. № 91-р і Укрзалізниці від 05.04.2005р. №ЦЗМ-10/736, тому позовні вимоги по стягненню збору за зберігання вантажу у  2521грн.68коп. (з урахуванням ПДВ) визнаються доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючі вищенаведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла до висновку, про те, що рішення господарського  суду від 29.01.2007р. про відмову у задоволенні позову про стягнення збору за зберігання вантажу у сумі 2521грн.68коп. прийнято при неповному дослідженні всіх обставин справи, тому підлягає скасуванню, позовні вимоги Державного підприємства “Донецька залізниця” про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Центральна збагачувальна фабрика “Узлівська” м.Горлівка Донецької області 2521грн.68коп. –задоволенню.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Донецька залізниця” м.Донецьк задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 29.01.2007р. у справі № 44/428 скасувати.

Позовні вимоги Державного підприємства „Донецька залізниця” м.Донецьк про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Центральна збагачувальна фабрика „Узлівська” м.Горлівка Донецької області збору за зберігання вантажу в сумі 2521грн.68коп. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Центральна збагачувальна фабрика „Узлівська” м.Горлівка Донецької області на користь Державного підприємства „Донецька залізниця” м.Донецьк збір за зберігання вантажу в сумі 2521грн.68коп., витрати по сплаті державного мита при зверненні з позовною заявою у сумі 102грн.00коп., державне мито сплачене при зверненні з апеляційною скаргою у сумі 51грн.00коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн.00коп.

Господарському суду Донецької області згідно з вимогами статті 117 Господарського процесуального кодексу України видати наказ у відповідності до вимог, які встановлені до виконавчого документу Законом України “Про виконавче провадження”.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС