ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"24" квітня 2007 р.
Справа № 17/664/06

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Сидоренко М.В.

Таценко Н.Б.

при секретарі судового засідання Іоффе С.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Дяченко В.О. –по довіреності

від відповідачів:

КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” –Тамбовцев Ю.В. –по довіреності

МКП „Миколаївводоканал” –Потапов В.М. –по довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг”

на рішення господарського суду Миколаївської області від 16.01.2007 р.

у справі № 17/664/06

за  позовом ВАТ „Національної акціонерної страхової компанії „Оранта” в особі Миколаївської обласної дирекції

до відповідачів: 1. Комунального підприємства „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг”

2. Міське комунальне підприємство „Миколаївводоканал”

про стягнення 19692,16грн. страхового відшкодування в порядку регресу

У судовому засіданні 24.04.2007р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Встановив:

У грудні 2006р. ВАТ Національна акціонерна страхова компанія „Оранта” в особі Миколаївської обласної дирекції (надалі –НАСК „Оранта”, позивач) звернулась до господарського суду Миколаївської області з позовом до Комунального підприємства „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг”, вимагаючи стягнення з останнього 19692,16грн. страхового відшкодування в порядку регресу. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги ст.ст.993, 1191 ЦК України, ст.27 Закону України „Про страхування”, п.11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994р. №198; твердженнями про наявність вини відповідача у заподіянні шкоди власнику застрахованого автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

10.01.2007р. позивач надав до суду клопотання про стягнення з відповідача додаткових судових витрат по справі, а саме, 17грн. за видачу довідки з ЄДРПОУ на запит НАСК „Оранта” на виконання ухвали суду

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.01.2007р. позовні вимоги НАСК „Оранта” задоволено, стягнуто з КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” на користь позивача 19692,16грн. страхового відшкодування в порядку регресу, 196,92грн. державного мита та 118грн. витрат на ІТЗ судового процесу. Судове рішення мотивоване обґрунтованістю позовних вимог згідно ст.1191 ЦК України, яка передбачає право зворотної вимоги (регресу); ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України „Про страхування” стосовно переходу до страховика права вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток; п.11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994р. №198 (надалі  - Єдині правила), який встановлює обов’язок власника дорожнього об’єкта або уповноваженої ним дорожньо-експлуатаційної організації контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об’єктів та негайно усувати виявлені пошкодження або інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливістю це зробити –позначати відповідними знаками або припинити (обмежити) рух та відшкодовувати збитки власникам дорожньо-транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок незадовільного утримання доріг. Суд дійшов висновку, що невиконання покладених на відповідача Статутом КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” обов’язків з поточного ремонту автомобільних доріг та каналізації стало причиною заподіяння шкоди.

Не погодившись з судовим рішенням від 16.01.2007р., КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” звернулось з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, вимагаючи скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким в позові про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування відмовити. Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з неповним з’ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, та обґрунтовує свої вимоги наступним:

-          КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” не є належним відповідачем по даній справі; скаржник не повинен нести відповідальність за неналежне виконання обов’язків з огляду та утримання каналізації; перевірка стану та належного догляду за зовнішніми спорудами водопостачання здійснюється відповідним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства, в даному випадку КП „Миколаївводоканал”, що підтверджується Положенням про безпечну та надійну експлуатацію зовнішніх мереж і споруд водопостачання і каналізації, затвердженим Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №69 від 30.04.1998р. (надалі –Положення №69 від 30.04.1998р.);

-          судом помилково визначено розмір спричиненої шкоди на підставі висновку Національного центру незалежних експертиз, бо останній не належить до висновку експертів, а є дослідженням спеціаліста, отже не може бути покладений в основу рішення як допустимий та належний доказ згідно зі ст.ст.32, 34 ГПК України; судом не враховано п.5.4. Положення про порядок проведення судової автотоварознавчої експертизи транспортних засобів, затвердженого Міністерством юстиції України 01.10.1999р. №60/5, згідно якого за результатами розгляду заяв громадян чи організацій повинен складатися „Акт дослідження спеціаліста”, та п.4.1.1. Науково-методичних рекомендацій з питань проведення автотоварознавчої оцінки транспортних засобів, яким передбачено складання калькуляції ремонтно-відновлювальних робіт на основі результатів технічного огляду транспортного засобу; дослідженню підлягав не автомобіль, а Акт визначення вартості матеріального збитку від 25.10.2004р., складений ЗАТ „Херсон-Лада”, калькуляція на ремонт була складена на підставі Дефектної відомості автомобіля від 07.10.2004р., яка відсутня в матеріалах справи. На думку скаржника, реальний розмір спричиненої шкоди не підтверджений матеріалами справи.

У відзиві на апеляційну скаргу НАСК „Оранта” не погоджується з її доводами і викладає мотиви в обґрунтування законності оскаржуваного рішення, а саме:

-          докази, надані скаржником суду апеляційної інстанції, не повинні прийматися до уваги останнім відповідно до ст.101 ГПК України;

-          скаржником в апеляційній скарзі не враховано, що експертиза Національного центру незалежних експертиз згідно зі ст.32 ГПК України є письмовим доказом; ст.25 Закону України „Про страхування” надається право страховим компаніям самостійно встановлювати розмір збитків;

-          Положення №69 від 30.04.1998р., на яке посилається скаржник, не передбачає відповідальність підприємства водопровідно-каналізаційного господарства за завдану шкоду володільцям транспортних засобів у зв’язку з незадовільним станом мереж і споруд водопостачання; п.11 Єдиних правил передбачає обов’язок власників дорожніх об'єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій відшкодовувати збитки власникам дорожньо-транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок незадовільного утримання доріг; тому належним відповідачем є КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг”;

-          якщо й допускати відповідальність КП „Миколаївводоканал”, то вона має солідарний характер згідно ст.1190 ЦК „України”, а позивач вправі вимагати відшкодування шкоди від будь-кого з боржників окремо за ст.543 ЦК України;

-          в Акті №180 ЗАТ „Херсон-Лада” зазначено, що він складався на підставі дефектної відомості від 07.10.2004р., якою є фактично Протокол огляду транспортного засобу від 07.10.2004р., доданий до відзиву.

13.03.2007р. скаржником заявлені клопотання про залучення до участі у справі МКП „Миколаївводоканал” в якості іншого відповідача та про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи на предмет визначення вартості матеріальної шкоди, що спричинена автомобілю.

Клопотання про призначення судової експертизи колегією суддів відхилено з огляду на те, що матеріали справи містять відомості щодо наявних пошкоджень автомобілю, обсягу ремонту та заміни запасних частин, а за поясненнями представників сторін пошкоджений автомобіль був відремонтований в 2005р. і безпосередньо не може бути об’єктом дослідження експертів на даний час на предмет вирішення запропонованих КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” питань.

Ухвалою суду від 13.03.2007р. клопотання КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” задоволено частково з залученням КП „Миколаївводоканал” до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Міське комунальне підприємство „Миколаївводоканал” надало Одеському апеляційному господарському суду відзив і пояснення по справі, в яких погоджується з позицією позивача щодо обов’язків відповідача, зазначених в Єдиних правилах; частково погоджується з позицією відповідача щодо обов’язку МКП „Миколаївводоканал” по догляду за технічним станом споруд каналізаційної мережі; заперечує проти посилання відповідачем на Положення №69 від 30.03.1998р., оскільки технічний стан споруди каналізаційної мережі, в тому числі і колодязів, в районі ДТП були та є придатними до безпечної та надійної експлуатації цих споруд; вважає, що  відсутність кришки на каналізаційному люку не є результатом дій чи бездіяльності відповідача чи МКП „Миколаївводоканал”, але відповідач повинен був огородити місце, яке перешкоджає безпечному дорожньому руху, а МКП „Миколаївводоканал”, в свою чергу, встановити нову кришку каналізаційного люку, дізнавшись про це з періодичного огляду мереж, від громадян чи відповідача; розмір шкоди, підтверджений  Національним центром незалежних експертиз, вважає обґрунтованим; підтверджує віднесення каналізаційного люку до балансової приналежності МКП „Миколаївводоканал”.

Ухвалою суду від 03.04.2007р. згідно з ч.1 ст.24 ГПК України залучено до участі у справі МКП „Миколаївводоканал” як іншого відповідача та змінено його процесуальний статус з третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на іншого відповідача.

У поясненнях від 24.04.2007р. КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” викладає детальне обґрунтування своєї позиції щодо підстав оскарження судового рішення, вказуючи на  наступне: судом не здійснено дослідження питання дійсної балансової належності відкритого каналізаційного люку, який насправді знаходиться на балансі МКП „Миколаївводоканал”, останній має відповідати за шкоду, заподіяну неналежним доглядом за його майном; на ділянці вулиці, де сталася дорожньо-транспортна пригода, не встановлено порушення дорожнього покриття чи інших пошкоджень, які б створювали небезпеку для руху; каналізаційний колодязь не є елементом дорожнього об’єкту, тому КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” не повинно контролювати його експлуатаційний стан на відміну від люків ливневої каналізації, які знаходяться на балансі КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг”; вина КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” у заподіянні шкоди відсутня.

Позивач надав суду апеляційної інстанції пояснення від 24.04.2007р., де обґрунтовується з правових позицій віднесення каналізаційного люку до елементів дорожнього об’єкту як частини дорожнього покриття.

Представник МКП „Миколаївводоканал” проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає, що саме  КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” є особою відповідальною за заподіяну шкоду, оскільки неналежним чином виконував покладені на нього згідно з законодавством обов’язки.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

20.08.2004р. між Страховиком –Відкритим акціонерним товариством „Страхова компанія „Укрсоцстрах”, Страхувальником –Плужніковою Лідією Степанівною та Агентом –Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк” в особі Миколаївської обласної філії був укладений договір №88640-001/04/СТ страхування заставлених засобів наземного транспорту, згідно з яким було застраховано транспортний засіб Hyundai Matrix 1.6., сірий, 2004р.в., державний номерний знак ВЕ 44 19 АА на випадок пошкодження або знищення транспортного засобу у т.ч. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Строк дії договору страхування –з 21.08.2004р. по 19.08.2009р.. Перший період дії страхового захисту –з 21.08.2004р. по 21.05.2005р.

31.12.2004р. ВАТ „Страхова компанія „Укрсоцстрах” (продавець) та ВАТ „НАСК „Оранта” (покупець) підписали договір №2-1-07/500-04 про придбання сукупних активів, згідно, з якими Укрсоцстрах передав у власність ВАТ „НАСК „Оранта” належні йому сукупні активи, а також належні йому майнові обов’язки (боргові зобов’язання) на умовах переведення боргу. Відповідно до п.1.6. Договору з моменту передання (переведення) сукупних активів, майнових обов’язків ВАТ „НАСК „Оранта” набула прав і обов’язків і стала правонаступником ВАТ „Страхова компанія „Укрсоцстрах” за отриманими сукупними активами та виконанням (проведенням розрахунків) майнових обов’язків станом на 31.12.2004р.

За таких обставин та відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України до ВАТ НАСК „Оранта” перейшли права і обов’язки страхувальника за договором №88640-001/04/СТ від 20.08.2004р. страхування заставлених засобів наземного транспорту, що був укладений між Плужніковою Л.С., ВАТ „Страхова компанія „Укрсоцстрах” та Миколаївською обласною філією АКБ „Укрсоцбанк”.

06.10.2004р. о 19 год. 20 хв. в м. Миколаєві по вул. Чкалова, 63 між вулицями Садова та Громадянська відбулася дорожньо-транспортна пригода –застрахований  в ВАТ „НАСК „Оранта” автомобіль Hyundai Matrix 1.6., сірий, 2004р.в., державний номерний знак ВЕ 44 19 АА, що належить Плужніковій Л.С. і за кермом якого знаходився Плужніков Б.М. наїхав на відкритий каналізаційний люк, кришка якого була відсутня, так само як були відсутні і будь-які попереджуючі водія про небезпеку дорожнього руху знаки, що підтверджується схемою пригоди (а.с.14), складеною прапорщиком міліції Хохоником П.Н., поясненням Плужнікова Б.М. (а.с.15).

Згідно довідки ММУ УМВС України  в Миколаївській області від 25.12.2006р. дорожньо-транспортна пригода по вул. Чкалова в районі буд. №63 сталася внаслідок наїзду автомобіля на каналізаційний люк, кришка якого була відсутня (а.с.54).

Відповідно до звіту №1553 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Hyundai Matrix 1.6. від 09.06.2005р., складеному Національним центром незалежних експертиз, матеріальний збиток завданий власнику вказаного автомобіля внаслідок його пошкодження склав 19 692,16грн. (а.с.17).

Вказаний звіт №1553  складений на підставі Акту ЗАТ „Херсон-Лада” №180 від 25.10.2004р. визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику дорожньо-транспортного засобу. В Акті №180 від 25.10.2004р. вказується, що 07.10.2004р. на станції технічного обслуговування у м. Миколаєві для огляду був представлений автомобіль Hyundai Matrix 1.6 державний номер ВЕ 44 19 АА для визначення вартості матеріального збитку дорожньо-транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Додатком до Акту №180 є, зокрема, дефектна відомість від 07.10.2004р.

Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 07.10.2004р., залученого судом апеляційної інстанції за клопотанням позивача, пошкодженими і підлягаючими заміні є 14 найменувань деталей автомобіля Hyundai Matrix 1.6 державний номер ВЕ 44 19 АА.

21.06.2005р. сума матеріального збитку 19692,16грн. була перерахована ВАТ „НАСК „Оранта” Плужніковій Л.С. платіжним дорученням №008859 на підставі розпорядження про виплату страхового відшкодування від 13.06.2005р., що підтверджується витягом з банківської виписки від 21.06.2005р. (а.с.42, 43).

Місцевий господарський суд правильно послався на ст.1191 ЦК України, ст.27 Закону України „Про страхування” в обгрунтування висновку про задоволення позову ВАТ „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта” в особі Миколаївської обласної дирекції про стягнення в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування з винної особи, однак припустився неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи, в частині встановлення винних у заподіянні шкоди осіб.

Згідно п.2.1. Статуту КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” предметом діяльності Підприємства є виконання в м. Миколаєві, які входять до зони обслуговування, робіт та послуг, зокрема, з поточного ремонту зливної каналізації, поточного і капітального ремонту автомобільних доріг. Підприємство створено з метою вирішення соціально-економічних проблем міста по управлінню, утриманню та експлуатації доріг, мостів міста (п.1.1. Статуту).

Відповідно до п.11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994р. №198, власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; аналізувати стан аварійності на дорожніх об'єктах, виявляти аварійно-небезпечні ділянки і місця концентрації дорожньо-транспортних пригод, розробляти і здійснювати заходи щодо удосконалення організації дорожнього руху для усунення причин та умов, що призводять до їх скоєння; разом з Державтоінспекцією брати участь в огляді місць дорожньо-транспортних пригод для визначення дорожніх умов, за яких вони склалися, та усувати виявлені недоліки; своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови; забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньо-експлуатаційних робіт;  відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Отже КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” є дорожньо-експлуатаційною організацією, що зобов’язана постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об’єктів у м. Миколаєві та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливістю це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

Такий висновок заснований на вимогах ст.19, ч.3 ст.12, ст. 24 Закону України „Про дорожній рух”, п.2 Єдиних правил, якими передбачено, що ремонт і утримання дорожніх об'єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Всупереч вищепереліченим вимогам діючого законодавства КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” не виконав обов’язок постійного контролю за експлуатаційним станом частини дорожнього об’єкту по вул. Чкалова,63, не виявив наявну перешкоду у дорожньому русі у вигляді відкритого каналізаційного люку, яку невідкладно треба було позначити дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

При цьому відкритий каналізаційний  люк у розумінні п.1.10. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306, є перешкодою  у дорожньому русі, а за змістом ст.ст.9, 18 Закону України „Про автомобільні дороги” каналізаційний люк є елементом дорожнього об’єкту, оскільки розміщений на проїзній частині дороги у верхніх її шарах і має сприймати навантаження від транспортних засобів (ст.1 Закону України „Про автомобільні дороги”).

Згідно п.38 Єдиних правил основними вимогами до транспортно-експлуатаційного стану дорожніх об'єктів є відповідність контрольованих показників окремих їх елементів і об'єктів у цілому ДСТУ 3587.

Відповідно до п.п.3.1.7.,3.1.10 ДСТУ 3587-97 „Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди” люки оглядових колодязів повинні відповідати вимогам ДСТУ 3634; зруйновані кришки та грати повинні бути негайно загороджені та відзначені  відповідними технічними засобами організації дорожнього руху; їх заміна повинна бути здійснена на протязі доби з моменту виявлення.

Таким чином, люки оглядових колодязів віднесено до елементів дорожнього об'єкту, а протилежна позиція скаржника щодо невіднесення цього конструктивного елементу до частини дорожнього об’єкту не узгоджується з наведеними положеннями чинного законодавства.

Як встановлено судом апеляційної інстанції і не заперечується першим відповідачем, заходів щодо невідкладного позначення знаками відповідно до діючих нормативів місця відкритого каналізаційного люку по вул. Чкалова,63  КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” не здійснило.

За наведених підстав висновок місцевого господарського суду відносно невиконання КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” своїх статутних завдань „з вирішення проблем по експлуатації доріг міста Миколаєва” та стосовно існування причинного зв’язку між такою бездіяльністю і настанням шкоди від дорожньо-транспортної пригоди є обґрунтованим і заснованим на вимогах законодавства.

Втім, суд першої інстанції, розглядаючи спір, не з’ясував інші обставини, що мають суттєве значення для вирішення даної справи, а саме, не встановив, що в даному випадку каналізаційний люк не належить до ливневої каналізації, а є елементом зовнішніх мереж і споруд водопостачання і каналізації, перевірка стану та належний догляд за якими здійснюється підприємством водопровідно-каналізаційного господарства, в даному випадку –МКП „Миколаївводоканал” (другий відповідач).

Згідно п.2.1. Положення про надійну та безпечну експлуатацію зовнішніх мереж і споруд водопостачання і каналізації, затвердженого Наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України 03.04.1998р. за №69, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.1998р. за №749/3189, мережі й споруди водопостачання й каналізації (надалі –ВК) у процесі експлуатації, а також у період тимчасового припинення процесу їхньої експлуатації повинні перебувати під систематичним наглядом власника мережі або споруди ВК (власником мережі або споруди ВК, як правило, є підприємство водопровідно-каналізаційного господарства). З метою своєчасного виявлення можливих пошкоджень і інших недоліків на мережах або спорудах ВК їхнім власником повинні виконуватися технічні огляди.

МКП  „Миколаївводоканал” визнає факт перебування каналізаційного колодязя на своєму балансі, більш того, надав суду апеляційної інстанції підтверджуючі цю обставину докази.

Згідно п.2.5. зазначеного Положення при частковому огляді обстеженню підлягають окремі конструктивні елементи інженерного обладнання.

За періодичністю робіт технічні огляди поділяються на чергові і позачергові (п.2.3. Положення).

За п.2.12. Положення огляд основних конструктивних елементів мереж і споруд ВК, які експлуатуються в дуже агресивному середовищі, проводиться один раз на десять днів. Мережі й споруди ВК, що експлуатуються в агресивному середовищі, підлягають обстеженню спеціалізованими організаціями не рідше одного разу на рік з ґрунтовними записами в Паспорті технічного стану мереж і споруд ВК заходів щодо проведення потрібних робіт з утримання їх у початковій експлуатаційній якості.

Відповідно до п.п.4.1., 4.2. Положення усі роботи, передбачені системою планово-запобіжних ремонтів на мережах і спорудах ВК, виконуються за річними планами (графіками), що затверджені власником мережі або споруди ВК; у річних планах-графіках встановлюються терміни проведення технічних оглядів, поточних і капітальних ремонтів з рознесенням усіх заходів за місяцями.

Всупереч приписам ст.33 ГПК України МКП „Миколаївводоканал” не надав суду доказів здійснення періодичних технічних оглядів елементів мереж і споруд ВК, наявності річних планів робіт, передбачених системою планово-запобіжних ремонтів, термінів проведення технічних оглядів окремих конструктивних елементів мереж і споруд ВК та здійснення таких технічних оглядів.

Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода з автомобілем Hyundai Matrix 1.6. сталася внаслідок відсутності кришки на каналізаційному люку, і це пошкодження не було вчасно виявлено у зв’язку з нездійсненням МКП „Миколаївводоканал” як власником мережі ВК  систематичного нагляду шляхом технічних оглядів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність вини також і другого відповідача у заподіянні шкоди  і причинно-наслідковий зв’язок між бездіяльністю вказаної особи та шкодою, що настала.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що в даному випадку має місце завдання шкоди спільною бездіяльністю відповідачів –КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” та  МКП „Миколаївводоканал”, оскільки вони завдали неподільну шкоду взаємопов’язаною сукупною бездіяльністю.

Відповідно до ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідальність осіб, спільною бездіяльністю яких було завдано шкоди, будується з врахуванням загальних положень ст.543 ЦК України.

Колегія суддів, приймаючи до уваги спрямованість заявлених позовних вимог ВАТ „НАСК „Оранта” виключно до КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг”, фактичну наявність заяви позивача про солідарний характер відповідальності МКП „Миколаївводоканал” з першим відповідачем відповідно до ст.1190 ЦК України, визнає наявними підстави для використання судом апеляційної інстанції на підставі ст.99 ГПК України повноважень господарського суду згідно з п.2 ст.83 ГПК України і виходу за межі позовних вимог шляхом покладення на відповідачів солідарної відповідальності за заподіяну їх спільною бездіяльністю шкоду.

Слід зазначити, що посилання ВАТ „НАСК „Оранта” у відзиві на апеляційну скаргу на своє право як кредитора відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України вимагати виконання обов’язку з відшкодування шкоди від будь-кого з боржників окремо не впливає на вищенаведені висновки суду апеляційної інстанції з огляду на відсутність у позовній заяві викладення такої правової позиції в обгрунтування вимог, адресованих саме КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг”.

Викладеним спростовуються доводи апеляційної скарги в тій частині, що стосується неналежності КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” як відповідача по справі.

Відносно недоведеності розміру спричиненої шкоди, на якій акцентує увагу скаржник, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

На момент проведення автотоварознавчої оцінки пошкодженого транспортного засобу нормативний акт, на який послався скаржник, - Положення про  порядок  проведення судової автотоварознавчої експертизи транспортних засобів втратило чинність, а відповідні питання регулювались Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України, Фонду Державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за №1074/8395.

Відповідно до п.1.2., 1.3. цієї Методики вона встановлює порядок оцінки (визначення вартості) дорожніх транспортних засобів (далі - ДТЗ), регламентує загальні принципи, методи оцінки та товарознавчих досліджень, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості ДТЗ; підходи, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки всіх транспортних засобів, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку окремих видів транспорту (самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних машин, тракторів і комбайнів); вимоги Методики є обов'язковими під час проведення товарознавчих досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки ДТЗ у випадках, передбачених законодавством України або угодами суб'єктів цивільно-правових відносин.

Згідно п.1.4. Методика застосовується, зокрема, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження ДТЗ, що і було зазначено у Звіті №1553 ПП „Національний центр незалежних експертиз”, який згідно сертифікату №3118/05 від 23.03.2005р. є суб’єктом оціночної діяльності у сфері оцінки, зокрема, дорожніх транспортних засобів.

Калькуляція на ремонт складена ПП „Національний центр незалежних експертиз” на підставі Дефектної відомості автомобіля від 07.10.2004р., з визначенням розміру матеріального збитку рівним вартості відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу запчастин –у сумі 19692,16грн.

За таких обставин у суду апеляційної інстанції немає підстав для сумніву у правильності визначення розміру матеріального збитку, заподіяного власнику ДТЗ –автомобіля Hyundai Matrix 1.6., сірий, 2004р.в., державний номерний знак ВЕ 44 19 АА у зв’язку з дорожньо-транспортною пригодою, а Звіт №1553 Національного центру незалежних експертиз і Висновок від 09.06.2005р. є належними і допустимими доказами по справі відповідно до ст.ст.32, 34 ГПК України.

Скаржник також не враховує, що висновок судової експертизи, на призначенні котрої він наполягав, відповідно до ст.42, 43 ГПК України не є обов’язковим для господарського суду, не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється за  загальними правилами, визначеними ч.1 ст.43 ГПК України.

Крім того, посилаючись на судову практику, КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” залишає поза увагою, що звіт №1553 є висновком суб’єкта професійної оціночної діяльності у формі практичної діяльності з оцінки майна (ст.ст.4, 5 Закона України №2658-ІІІ від 12.07.2001р. „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні”),  а не висновком спеціаліста. Звіт №1553 згідно ч.1 ст.12 цього Закону є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору, відповідає вимогам ст.12 Закону, недійсним не визнаний і не скасований; спір, пов’язаний з оцінкою майна у даному випадку в судовому порядку не ініційований зацікавленими особами (ст.33 Закону №2658-ІІІ).

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване рішення господарського суду Миколаївської області слід змінити у зв’язку з встановленням солідарної відповідальності відповідачів, винних у заподіянні шкоди, із стягненням з КП „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” та МКП „Миколаївводоканал” солідарно в порядку регресу на користь ВАТ „НАСК „Оранта” в особі Миколаївської обласної дирекції суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 19692,16грн. та відповідним розподілом судових витрат у справі в рівних частинах з обох відповідачів на користь позивача.

Клопотання ВАТ „НАСК „Оранта” в особі Миколаївської обласної дирекції про стягнення додаткових судових витрат по справі у сумі 17грн. (а.с.50) за замовлення довідки з ЄДРПОУ, яке судом першої інстанції не розглядалось, колегією суддів апеляційної інстанції відхиляється, оскільки ці витрати понесені на виконання вимог суду першої інстанції щодо надання доказів і не є судовими витратами у розумінні ст.44 ГПК України, отже не підлягають розподілу за ст.49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 83, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів –

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Миколаївської області від 16.01.2007р. змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

„Позов ВАТ „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта” в особі Миколаївської обласної дирекції задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг” та Міського комунального підприємства „Миколаївводоканал”  солідарно на користь ВАТ „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта” в особі Миколаївської обласної дирекції  суму страхового відшкодування у розмірі 19692,16грн.

Стягнути з Комунального підприємства „Експлуатаційне лінійне управління автодоріг”  на користь ВАТ „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта” в особі Миколаївської обласної дирекції 98,46грн. держмита та 59грн. витрат на ІТЗ судового процесу

Стягнути з Міського комунального підприємства „Миколаївводоканал” на користь ВАТ „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта” в особі Миколаївської обласної дирекції 98,46грн. держмита та 59грн. витрат на ІТЗ судового процесу.”

3. Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідні накази з зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                                              Мишкіна М.А.

Судді:                                                                                       Сидоренко М.В.

Таценко Н.Б.