ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2007 р.                                                           Справа № 10/54"НА"

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при секретарі                                                              ,

за участю представників сторін:

від позивача:     Мірошніков С.О., директор; Ревуцька С.В., довіреність № 2/1 від 01.01.2007 року; Губатюк І.В., довіреність № 2/2 від 01.01.2007 року; Федорко А.Ю., довіреність № 2/4 від 01.01.2007 року,

від відповідача: Гуменюк І.О., довіреність № 249/Г/10 від 06.04.2006 року; Лівшун В.П., довіреність № 3325/Г-10 від 25.04.2006 року,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Житомирі,

м. Житомир

на постанову господарського суду Житомирської області

від "20" червня 2006 р. у справі № 10/54"НА" (суддя Будішевська Л.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Міріса",

м. Житомир

до Державної податкової інспекції у м. Житомирі, м. Житомир

про скасування податкових повідомлень-рішень № 4698/23-01/60409 від 14.09.2004 року та № 4697/23-01/60410 від 14.09.2004 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Житомирської області від 20 червня 2006 року  у справі № 10/54"НА" задоволено позов  Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Міріса" до Державної податкової інспекції у м. Житомирі про скасування податкових повідомлень-рішень. Визнано протиправними та скасовано  податкові повідомлення-рішення № 4698/23-01/60409 від 14.09.2004 року та № 4697/23-01/60410 від 14.09.2004 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 3,40 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ДПІ у м. Житомирі звернулася до суду з апеляційною скаргою (а.с. 116-117, т. 2), в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог посилається на порушення судом норм матеріального права. Зокрема, зазначає, що експертним висновком  від 27.08.2004 року встановлено, що понесені платником податків витрати на оплату наданих йому послуг з проведення маркетингових та соціальних досліджень не можуть бути віднесені до витрат, які приведені у пп. 5.4.2 п. 5.4 ст. 5 Закону України "Про оприбуткування прибутку підприємств", а тому зазначені витрати безпідставно віднесені платником податків до валових витрат. Крім того, звертають увагу суду на те, що відповідно до вимог пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 зазначеного Закону  до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням обмежень, встановлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті. Відповідних доказів (розрахунків), що підтверджують зв'язок отриманих маркетингових та інформаційних  послуг із веденням господарської діяльності позивачем не надано.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги.

Позивач у своїх письмових запереченнях на апеляційну скаргу (а.с. 122-124, т. 2) та його представники в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги не визнали, вважають оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим просять залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначають, що в акті документальної перевірки від 10.06.2004 року зазначено, що згідно п. 19 "Витрати на збут" даного П(С)БО 16 підприємством до складу валових витрат включено витрати на проведення маркетингових досліджень ринку, конкурентних переваг, перспектив розвитку товарного асортименту; розроблення і видання рекламних виробів та інших маркетингових заходів зі збутом товарів". Тобто в акті перевірки підтверджено, що товариство маркетингові послуги відображало в податковому обліку як витрати збуту відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств". Вказують на те, що правила ведення податкового обліку, визначені вищезгаданим Законом, не встановлюють спеціальних вимог щодо наявності відповідних документів, якими підтверджується факт отримання маркетингових послуг.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено.

За результатами позапланової документальної перевірки з питань правомірності віднесення до складу валових витрат та податкового кредиту сум по маркетингових та інформаційних послугах ТОВ ТД "Міріса" за період з 01.07.2002 року по 30.09.2003 року складено акт від 10.09.2004 року  № 487/252/23-01/22064638/0100  (доповнення до акту документальної перевірки від 10.06.2004 року № 252/23-01/22064638/0110)  (а.с.6-14, т. 1).

В акті перевірки зазначено, що позивачем в перевіряємий період до складу валових витрат безпідставно віднесені витрати на проведення маркетингових та соціальних досліджень. На думку перевіряючих, здійснені витрати не пов'язані з науково-технічним забезпеченням господарської діяльності, як це передбачено пп. 5.4.2 п. 5.4 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Згідно зазначеного акту перевірки позивачем:

1) занижено податок на прибуток на 524,0 тис. грн., в тому числі:

- ІІІ квартал 2002 року  - 119,8 тис. грн.;

- ІІ квартал 2003 року - 118,3 тис. грн.;

- ІІІ квартал 2003 року - 285,9 тис. грн.,

та завищено збитки в ІV кварталі 2002 року на загальну суму 515,6 тис. грн.;

2) порушено вимоги пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого підприємству донараховано ПДВ за період з 01.07.2002 року по 30.09.2003 року на загальну суму 114277,00 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем 14.09.2004 року були прийняті податкові повідомлення-рішення № 4698/23-01/60409 та № 4697/23-01/60410  (а.с. 18-19, т. 1).

Податковим повідомленням-рішенням № 4698/23-01/60409 позивачу на підставі  пп.17.1.6 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.00р. №2181-ІІІ (надалі - Закон № 2181) та відповідно до пп. 5.4.2 п.5.4 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.1997року № 283/97-ВР  визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 1048000,00 грн., з яких 524000,00 грн.  - основний платіж та 524000,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Податковим повідомленням-рішенням № 4697/23-01/60410 позивачу на підставі пп. 17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України № 2181  та відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року  визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 171416,00 грн., з яких  114277,00 грн. - основний платіж та 57139,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

За результатами апеляційного узгодження оскаржувані податкові повідомлення-рішення  залишені без змін.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що здійснені податковою інспекцією донарахування податкових зобов'язань є неправомірним та не відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи (зокрема, з акту перевірки), позивачем на протязі червня 2002 року - квітня 2003 року були укладені з фізичними особами - підприємцями та юридичними особами договори про надання маркетингових послуг, згідно яких виконавці зобов'язалися надати для позивача послуги з проведення маркетингових та соціальних досліджень за напрямками, що цікавлять замовника, зокрема: можливості та перспективи ведення комерційних операцій; визначення діючих та потенційних конкурентів; загальна характеристика умов роботи конкурентів (наявність постачально-збутової мережі, власного транспорту, філій та представництв та ін.); загальна характеристика обігу продукції конкурентів (обсяг пропозиції, якість, ціни, сервіс, розрахунки та ін.); ступінь розвитку ринкової інфраструктури (транспорт, склади, мережі, зв'язки та ін.); попит на продукцію, перспективи його розвитку; відомості про потенційних споживачів; можливість, доцільність та ефективність проведення рекламних кампаній.

За умовами вказаних договорів Замовник - ТОВ "ТД "Міріса" - виплачує виконавцям винагороду за проведені маркетингові дослідження по договорах у відповідній сумі з урахуванням ПДВ, при цьому підставою для оплати є акт здачі-приймання результатів досліджень.

На протязі ІІІ кварталу 2002 року - ІІІ кварталу 2003 року у відповідності з вищезазначеними договорами та на підставі актів прийому-здачі робіт/послуг ТОВ "ТД "Міріса" віднесло до складу валових витрат відповідних звітних періодів суми послуг, отриманих від виконавців за договорами про надання маркетингових послуг на загальну суму 2262,59 тис. грн., та включило до складу податкового кредиту витрати по сплаті ПДВ в сумі 124721,00 грн.

Згідно пп. 5.4.2 п. 5.4 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" витрати, крім тих, що підлягають амортизації, пов'язані з науково-технічним забезпеченням господарської діяльності, на винахідництво і раціоналізацію господарських процесів, проведення дослідно-експериментальних та конструкторських робіт, виготовлення та дослідження моделей і зразків, пов'язаних з основною діяльністю платника податку, виплатою роялті та придбанням нематеріальних активів (крім тих, що підлягають амортизації) для їх використання в господарській діяльності платника податку. Норми цього підпункту стосуються витрат на зазначені заходи незалежно від того, чи призвели такі заходи до збільшення доходів платника податку.

Колегія суддів вважає, що відповідачем неправомірно враховано положення   пп. 5.4.2 п. 5.4 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", оскільки ТОВ "Торговий дім "Міріса" відносило вартість маркетингових та інформаційних послуг до складу валових витрат не як послуги, що пов'язані з науково-технічним забезпеченням господарської діяльності, а як витрати на збут продукції, що реалізується ними, відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2. ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Положеннями пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 названого Закону встановлено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем  продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених  пунктами  5.3-5.7  цієї  статті.

Валові витрати позивача підтверджені документально, а саме: договорами та актами приймання - передачі виконаних робіт, про що зазначено в акті перевірки.

Судовою колегією  не приймаються до уваги доводи апелянта стосовно того, що позивачем не надано відповідних доказів (розрахунків), що підтверджують зв'язок отриманих маркетингових та інформаційних послуг із веденням господарської діяльності, оскільки законодавством не встановлений обов'язковий перелік документів, саме якими може бути підтверджено правомірність віднесення здійснених у процесі господарської діяльності витрат до валових.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Міріса" до Державної податкової інспекції у м. Житомирі про скасування податкових повідомлень-рішень № 4698/23-01/60409 від 14.09.2004 року та № 4697/23-01/60410 від 14.09.2004 року.

Доводи Державної податкової інспекції у м. Житомирі спростовуються вищевикладеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Судова колегія вважає, що постанова господарського суду Житомирської області від 20.06.2006 року  у справі № 10/54"НА"  є законною, обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, підстав  для її зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Постанову господарського суду Житомирської області від 20.06.2006 року  у справі № 10/54"НА" залишити без змін, а апеляцій скаргу Державної податкової інспекції у м. Житомирі, м. Житомир - без задоволення.

2. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу Житомирського апеляційного господарського суду подається протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

3. Справу № 10/54"НА" повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя

судді:

Віддрук: 3 прим.:

1 - до справи,

2 - відповідачу,

3 -в наряд

Справа № 10/54"НА"