ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

15.03.2007
Справа №2-5/3513-2007

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю «Кримська інвестиційна компанія»,  м. Сімферополь.

До відповідача –  Товариства з обмеженою відповідальністю   «Полянка», м. Алушта.

Про визнання договору дійсним та визнання права власності.

Суддя  М.П.Гаврилюк

представники:

Від позивача  -  Меньшиков А.А., представник, довіреність від 05.03.07 р.

Від відповідача  -  Комедова О.Н., представник, довіреність від 12.03.07 р.

Сутність спору:

Позивач  - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кримська інвестиційна компанія»  звернувся до Господарського суду АР Крим  з позовною заявою до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю  «Полянка», м. Алушта та просить суд визнати  дійсним договір купівлі – продажу, укладений між ТОВ «Полянка» і ТОВ «Кримська інвестиційна компанія» 13 лютого 2007 року.  та  просить визнати за ним право власності на об'єкт купівлі – продажі за договором – будівлю кафе – бару «Массандра», яка розташована  за адресою:  м. Ялта, вул. Дражинського, 33.

У судовому засіданні позивач уточнив  позовні вимоги та просить суд  визнати право власності  на об’єкт нерухомості – будівлю кафе-бару, загальною площею 12,8 кв.м. – літер «А» та туалету – літер «Б».

Відповідач  позов визнав в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази,  заслухавши  представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2007 року між ТОВ «Кримська інвестиційна компанія» та ТОВ «Полянка» був укладений договір купівлі – продажу  нерухомого майна. Даний договір укладений сторонами в порядку, передбаченому ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» з метою добровільного виконання сторонами рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 18 грудня 2006 року по справі № 2-3018963-2006 і погашення заборгованості ТОВ «Полянка» перед ТОВ «Південна Рів'єра Плюс».

Згідно п. 1.1 вказаного договору відповідач передав у власність позивача будівлю кафе – бару, розташованого за адресою: м. Ялта, вул. Дражинського, 33.

Відповідно до  п. 1.2 вказаного договору ціна об'єкту  купівлі-продажу склала 60718 (шістдесят тисяч сімсот вісімнадцять) гривень, з урахуванням податку на додану вартість.

У відповідності з  п. 3.1 вказаного договору позивач зобов'язався сплатити вартість об'єкту купівлі – продажі в повному об'ємі не пізніше 15 лютого 2007 року.

Передача об'єкту повинна була відбутися не пізніше за день, наступний за днем переказу позивачем грошових коштів за придбане майно.

Грошові кошти підлягали переказу на рахунок  відділу державної виконавчої служби м. Ялта.

З матеріалів, представлених позивачем, убачається, що будівля кафе – бару «Массандра» належало на праві власності ТОВ «Полянка». Даний факт підтверджується рішенням Ялтинської міської ради від 26 січня 2006 року № 123. Згідно висновку БТІ (додаток № 1 до рішення виконкому від 26 січня 2006 року № 123) об'єкт складається з будівлі загальною площею 12, 8 м. кв. (літер «А»)  і туалету (літер «Б»).

05 вересня 2006 року ТОВ «Полянка» уклала з ТОВ «Південна Рів'єра Плюс» договір позики. Відповідач  умови  договору належним чином не виконав, що спричинило за собою судовий розгляд за позовом ТОВ «Південна Рів'єра Плюс».

Згідно рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 18 грудня 2006 року (справа № 2-3018963-2006) ТОВ «Полянка» повинна виплатити на користь ТОВ  «Південна Рів'єра Плюс» суму боргу 60000 гривень, судові витрати у розмірі 600 гривень і 118 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення набрало  законної сили та  у виконання нього виданий виконавчий документ – наказ.

Наказ Господарського суду був направлений в ДВС м. Ялта для здійснення провадження по його виконанню.

08 лютого 2007 року виконавча служба м. Ялта порушила провадження по примусовому виконанню наказу Господарського суду по справі № 2-3018963-2006.

12 лютого 2007 року ТОВ «Полянка» звернулася в ДВС м. Ялта із заявою про добровільне виконання рішення шляхом продажу свого майна у відповідності зі ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 3 ст.  30 Закону України «Про виконавче провадження» для добровільного виконання рішення шляхом реалізації свого майна необхідно одержати дозвіл виконавчої служби.

Таке рішення було одержано підприємством 13 лютого 2007 року, що дозволило укласти між позивачем і відповідачем договір купівлі – продажу кафе – бару.

Грошові кошти за об'єкт купівлі – продажі були перераховані позивачем у встановлений договором термін і на вказаний в договорі рахунок ДВС  м. Ялта, що підтверджується платіжним дорученням від 14 лютого 2007 року № 8.

Таким чином, позивач – ТОВ «Кримська інвестиційна  компанія» зобов'язання за договором виконало належним чином.

Відповідач – ТОВ «Полянка» у встановлений п. 22. Договору строк, майно не передало. Нотаріальне  посвідчення договору купівлі – продажі в Першій Ялтинській нотаріальній конторі, яке повинне було відбутися 19 лютого 2007 року, проігнорувало. На момент судового розгляду спору відповідач не представив доказів, підтверджуючих здійснення ним дій, направлених на виконання умов договору по його  нотаріальному  посвідченню.

Згідно  п. 1.3 договору право власності у покупця виникає  з моменту нотаріального посвідчення  договору купівлі – продажу.

Відповідно до ст. ст.  525, 526 Цивільного кодексу України  та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином, одностороння відмова від їх виконання  н допускається.

Згідно до  п. 3 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності на  майно  за  договором,  який підлягає нотаріальному посвідченню,  виникає у набувача  з  моменту  такого посвідчення або з моменту  набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

У відповідності зі п. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов  договору, що  підтверджується  письмовими доказами,  і  відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому  разі  наступне  нотаріальне  посвідчення   договору   не вимагається.

Тим самим, суд дійшов висновку, що позовні вимог є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами  справи та підлягають задоволенню.

Судові витрати відносяться на відповідача, у відповідності  зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене  та керуючись  ст.  ст. 49, 82-84 ГПК Украины, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати  дійсним договір купівлі – продажу від 13 лютого 2007 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Кримська інвестиційна компанія» (95051 Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Калініна, 12) і  товариством з обмеженою відповідальністю «Полянка» (98500, Автономна Республіка Крим, м. Алушта, вул. Чатирдагська, 2) про придбання товариством з обмеженою відповідальністю «Кримська інвестиційна компанія» у  власність  будівлі кафе – бару «Массандра»  загальною площею 12,8  кв. м. і туалету, розташованих за адресою: АРК, м. Ялта,  вул. Дражинського, 33.

3. Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю «Кримська інвестиційна компанія» (95051, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Калініна, 12) право власності на будівлю кафе – бару «Массандра» (літер «А»)  загальною площею 12,8 кв. м. і туалету (літер «Б»), розташованих за адресою: АРК, м. Ялта,  вул. Дражинського, 33.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Полянка» (98500, Автономна Республіка Крим, м. Алушта, вул. Чатирдагська, 2, пр 2001 в КРУ КБ «Приватбанк», МФО 384436, ОКПО 31309171) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кримська інвестиційна компанія» (95051, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Калініна, 12, пр 1594 в АКБ ЧБРР м. Сімферополя, МФО 384577, ОКПО 34212431) 170 грн. витрат по сплаті державного мита, 118 грн. витрат  на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Гаврилюк М.П.