ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

20.02.07                                                                                           Справа№ 5/3089-28/350А

14 год 30 хв

За позовом: Державного підприємства “Львівприлад”, м. Львів

до відповідача: Державної податкової інспекції у м. Львові, м. Львів

про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення від 27.03.2006 року № /0/5109

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м.Львів, вул.Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від позивача: Босак О.Є. - представник

Від відповідача: Борівець І.Б. –старший державний податковий інспектор

Позов заявлено Державним підприємством “Львівприлад” до Державної податкової інспекції у м. Львові про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення від 27.03.2006 року № /0/5109.

В судовому засіданні 16.01.2007 року оголошувалася перерва до 20.02.2007 року для надання позивачу можливості подати додаткові докази.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, наведених в по зовній заяві, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. 03.09.2003 року було порушено провадження у справі № 6/246-4/191 про банкрутство ДП „Львівприлад” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Ухвалою суду від 09.02.2004 року було затверджено реєстр вимог кредиторів, до якого були включені кредиторські вимоги відповідача в сумі 2 896 816,26 грн. В процесі розгляду справи про банкрутство, ухвалою суду від 03.03.2004 року по справі № 6/246-4/191 господарським судом було введено процедуру санації ДП „Львівприлад” та призначено керуючого санацією боржника -  ДП „Львівприлад”.  Ухвалою від 23.12.2005 року було затверджено звіт керуючого санацією ДП „Львівприлад”, провадження у справі про банкрутство припинено. Таким чином, позивач вважає, що оскільки вимоги відповідача не були включені до реєстру кредиторів, то такі вимоги на підставі ч.2 ст.14 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” вважаються погашеними. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Відповідач у поданому суду запереченні на позовну заяву, а його представник в судовому засіданні проти позову заперечив, в обгрунтування своїх заперечень відповідач зазначає наступне. Позивачем сплачено узгоджені суми податкового зобов”язання по земельному податку з юридичних осіб з затримкою більше 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання. Враховуючи ухвалу господарського суду Львівської області від 23.12.2005 року у справі № 6/246-4/191 про припинення провадження у справі про банкрутство у зв”язку з виконанням плану санації та відновленням платоспроможності ДП „Львівприлад”, відповідачем проведено нарахування штрафних санкцій за порушення термінів сплати узгоджених сум податкових зобов”язань, які виникли в період до введення в дію мораторію на задоволення вимог кредиторів.

В судовому засіданні було досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (акт про порушення термінів сплати узгоджених сум податкового зобов’язання, податкове повідомлення-рішення, розрахунок штрафних санкцій, облікова картку позивача, платіжне доручення, розрахунок сум земельного податку, копії ухвал у справах № 6/246-4/191 та № 6/165-4/122 про банкрутство позивача та інші наявні в матеріалах справи письмові докази).

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV, справу розглянуто в порядку, встановленому цим Кодексом.

В судовому засіданні 20.02.2007 року відповідно до ч.3 ст.160 КАС України проголошено вступну і резолютивну частину постанови, повний текст постанови складено 26.02.2007 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

ДПІ у м. Львові проведено перевірку ДП „Львівприлад” на предмет порушення термінів сплати узгоджених сум податкового зобов”язання по земельному податку, які виникли згідно поданого платником розрахунку по терміну 02.12.2002 року –01.01.2003 року, 01.01.2003 року –30.10.2003 року, 30.01.2006 року. За результатами перевірки складено Акт № 12 від 23.02.2006 року про порушення термінів сплати узгоджених сум податкового зобов”язання.  Перевіркою встановлено порушення п 5.3 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року (із змінами та доповненнями) та ст. 17 Закону України “Про плату за землю”, за даними перевірки підлягає нарахуванню по особовій картці платника штрафна санкція за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов”язання по земельному податку в сумі 148 832,17 грн.

Відповідно до зазначеного Акту перевірки ДПІ у м. Львові прийнято податкове повідомлення-рішення № /0/5109 від 27.03.2006 року, згідно якого на підставі пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за затримку на 156 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов‘язання в розмірі 23 304,00 грн  ДП „Львівприлад” зобов‘язано сплатити штраф у розмірі 50%  у сумі 11 652 грн. 00 коп за платежем земельний податок з юридичних осіб.

Як вбачається із розрахунку штрафних санкцій, долученого відповідачем до заперечення на позовну заяву, та облікової картки позивача по земельному податку, узгоджене податкове зобов’язання в сумі 23 304,00 грн виникло на підставі розрахунку № 1380742 від 30.01.2003 року, дата проведення нарахування по картці особового рахунку- 31.03.2003 року, дата початку нарахування фін. санкцій –01.04.2003 року, дата сплати податкового боргу –29.07.2005 року, сума сплати -  23 304,00 грн(платіжне доручення № 546а від 28.07.2005 року).

При винесенні постанови суд виходив з наступного.

У 2003 році господарський суд Львівської області двічі порушував провадження у справі про банкрутство Державного підприємства „Львівприлад”.

Ухвалою суду від 02.06.2003 року було порушено провадження у справі № 6/165-4/122 про банкрутство державного підприємства “Львівприлад” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Ухвалою господарського суду Львівської області від 02.09.2003 року по згаданій справі провадження у справі про банкрутство Державного підприємства “Львівприлад” припинено.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 03.09.2003 року порушено провадження у справі № 6/246-4/191 про банкрутство Державного підприємства “Львівприлад” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Оголошення про порушення справи про банкрутство ДП “Львівприлад” опубліковане 03 жовтня 2003 року в газеті “Голос України”.

ДПІ у м. Львові подано суду заяву про визнання кредитором від 31.10.2003 року, в заяві зазначалося, що податковий борг ДП “Львівприлад” перед бюджетом становить 2 896 816,26 грн. Дана сума включена в реєстр вимог кредиторів державного підприємства “Львівприлад”, який затверджено ухвалою господарського суду Львівської області від 09.02.2004 року по справі № 6/246-4/191. В п. 2 названої ухвали зазначено, що вимоги конкурсних кредиторів ДП “Львівприлад”, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі - не розглядаються і вважаються погашеними.

Ухвалою від 03.03.2004 року по справі № 6/246-4/191 господарським судом Львівської області було введено судову процедуру санації Державного підприємства “Львівприлад” та призначено керуючого санацією боржника - ДП „Львівприлад”. Ухвалою від 23.12.2005 року по справі № 2/246- 4/191 господарським судом було затверджено звіт керуючого санацією ДП “Львівприлад”, провадження у справі про банкрутство ДП “Львівприлад” припинено.

Відповідно до п. 7.8 ст. 7 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначено, що з

моменту прийняття ухвали судом про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок сплати податкового зобов'язання або погашення податкового боргу такого платника податків, зазначених у заяві, яка подається до суду, визначається згідно з нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", без застосування норм цього Закону.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 5, 11, 12, 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов’язань та зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію - про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов’язкових платежів). Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство. Після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі конкурсні кредитори, вимоги яких виникли до дати порушення провадження у справі про банкрутство боржника, незалежно від настання строку виконання зобов’язань, повинні подавати заяви з грошовими вимогами до боржника. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Отже, з урахуванням викладених вимог закону та фактичних обставин справи відповідач, як кредитор у справі про банкрутство ДП “Львівприлад”, в силу закону зобов’язаний був впродовж тридцяти днів, починаючи з 03 жовтня 2003 року (дати опублікування оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство державного підприємства “Львівприлад”) подати до суду заяву з вимогами до боржника, що виникли до дати порушення справи про банкрутство. В тому числі відповідач мав всі законні підстави і можливості для визначення суми податкового боргу з урахуванням суми податкового зобов’язання та штрафних санкцій. Однак, в загальну суму 2 896 816,26 грн. кредиторських вимог, заявлених ДПІ у м. Львові у провадженні справи про банкрутство ДП “Львівприлад”, увійшла сума земельного податку з юридичних осіб, яка й була погашена в провадженні справи про банкрутство ДП “Львівприлад” у судовій процедурі санації боржника.

В заявлені кредиторські вимоги не увійшла сума 11 652,00 гривень штрафу за несплату узгодженої суми податкового зобов’язання по земельного податку з юридичних осіб протягом граничних строків, визначених законодавством.

В  силу    приписів   ст.   ст.  1, 14   Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” ця сума вважається погашеною, про що зазначено судом в ухвалі господарського суду Львівської області від 09.02.2004 року по справі № 6/246-4/191, якою затверджено реєстр вимог кредиторів Державного підприємства “Львівприлад”.

Слід також зазначити, що ч.5 ст. 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” в редакції Закону від 10 січня 2002 року N 2922-III було встановлено, що після закінчення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у зв'язку з закінченням або достроковим припиненням процедури санації або ліквідаційної процедури чи затвердження арбітражним судом мирової угоди неустойка (штраф, пеня), а також суми завданих збитків, які боржник зобов'язаний був сплатити кредиторам за грошовими зобов'язаннями та зобов'язаннями щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), можуть бути заявлені до сплати в розмірах, які існували на дату введення мораторію, якщо інше не передбачено цим Законом.

Проте чинна стаття 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (в редакції Закону № 3088-ІІІ від 07.03.2002 року) такого права кредиторам не надає.  І це додатково підтверджує логіку законодавця, спрямовану на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також погашення вимог кредиторів, що в силу положень ст.1 закону Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” означає задоволення вимог кредиторів чи досягнення згоди про їх припинення чи погашення їх відповідно цього закону.

Таким чином, суд вважає неправомірним визначення податковим органом позивачу спірним податковим повідомленням-рішенням від 27.03.2006 року № /0/5109  суми штрафу 11 652 грн. 00 коп., оскільки дана сума штрафу вважається погашеною відповідно до Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та відповідно до ухвали про затвердження реєстру вимог кредиторів у справі № 6/246-4/191, а також не підлягала нарахуванню на підставі дії мораторію у справі № 6/165-4/122.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України, суд вправі постановою визнати протиправним рішення суб’єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів суб’єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку про задоволення позову і визнає нечинним податкове повідомлення - рішення від 27.03.2006 року № /0/5109.

Судові витрати у вигляді 3 грн. 40 коп. судового збору присуджуються з Державного бюджету України на користь позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись п. 2-1, п.3, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71, 86, 87, 94, 158, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов  задоволити повністю.

2.          Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Львові від 27.03.2006 року № /0/5109, яким ДП “Львівприлад” зобов’язано сплатити штраф у сумі 11 652 грн 00 коп за платежем земельний податок  з юридичних осіб.

3.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства “Львівприлад” (79026, м.Львів, вул. Стрийська, 48, ідентифікаційний код 05796593) 3 грн 40 коп - судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                               Морозюк А.Я.