донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

12.02.2007 р.                                                                                 справа №34/263а

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового засідання

за участю представників сторін:

від позивача:
Кулинич В.Д.– за дов.№ 08-81/17 від 02.01.07р.,Бесіда О.Ю. - за дов. № 08-81/18  від 02.01.07р.  ,

від відповідача:
Качинська О.С.- за дов.№ 2462/10/10-312 від 29.01.07р., Плотнікова І.О. – за дов. № 2463/10/10-312  від 29.01.07р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державне підприємство "Макіїввугілля"  м.Макіївка

на постанову  господарського суду

Донецької області

від
14.11.2006 року

по справі
№34/263а

за позовом
Державне підприємство "Макіїввугілля"  м.Макіївка

до
Державна податкова інспекція м.Макіївка

про
визнання недійсним рішення

В С Т А Н О В И В:

1.Стислий виклад суті постанови місцевого господарського суду

09.08.2006 року Державне підприємство “Макіїввугілля”  м. Макіївка  звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у м. Макіївка про визнання нечинним податкове повідомлень-рішень від 19 травня 2006 року №/0  про визначення суми податкового зобов’язання з податку з доходів фізичних осіб  у розмірі 50005,48грн. та штрафної санкції 100010,96грн., всього на загальну суму 150016,44грн.

Ухвалою від 10.08.2006р. відкрито провадження в адміністративній справі.

Додатковою заявою  від 05.09.2006 року (вхід. №02-41/33156) позивач зменшив позовні вимоги та просив визнати частково недійсним податкове повідомлення-рішення від 19.05.2006року №/0 на суму 134736,60грн., що складається з суми донарахованої  за основним платежем 44912,20грн. та суми штрафної санкції 89824,40грн. (т.1,л.с.65).

Ухвалою від 05.09.2006р. зупинено провадження у адміністративній справі до 10.10.2006р. для надання сторонами додаткових доказів.

Ухвалою від 10.10.2006р. поновлено провадження у адміністративній справі.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.10.2006 року було здійснено заміну відповідача Державної податкової інспекції у м. Макіївці її правонаступником Макіївською об’єднаною державною податковою інспекцією.

Позивач уточненням  від 07.11.2006року №08-81/1482 просив визнати недійсним податкове повідомлення-рішення від 19.05.2006року №/0 у частині донарахування суми 134736,60грн., що складається з суми донарахованої  за основним платежем 44912,20грн. та суми штрафної санкції 89824,40грн. (т.2,л.с.28).

Постановою від 14.11.2006р. (повний текст складено 17.11.2006р.) у справі № 34/263а  господарський суд Донецької області (суддя Кододова О.В.) у позові Державному підприємству “Макіїввугілля”  м. Макіївка відмовив.

Загальний строк розгляду справи склав 2 місяці 9 днів.

2. Підстави з яких порушено питання про перегляд постанови

Позивач з прийнятою постановою господарського суду від 14.11.2006р. не погодився та подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою  визнати частково нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Макіївці від 19.05.2006 року №/0 на суму 134736,60 грн., що складається з суми донарахованої за основним платежем 44912.20 грн. та суми штрафної санкції 89824,40 грн.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що вирішуючи питання по суті господарський суд вважає, що безоплатно видане побутове вугілля повинно включатися до загального місячного оподаткованого доходу, що відповідає вимогам пп. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб", але згідно цього пункту відповідного Закону до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, що нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору.

Суд не прийняв до уваги, що особи, яким було видано безоплатне вугілля, з підприємством в трудових відносинах не знаходяться. Крім того, цивільно-правових відношень між підприємством та одержувачами вугілля також не виникає, оскільки ДП "Макіїввугілля" здійснювалося безоплатне надання побутового вугілля робітникам, пенсіонерам, вдовам померлих пенсіонерів, що одержують пенсії в зв'язку з втратою годувальника на виконання умов колективного договору, статті 43 Гірничого Закону України, розділу 12 Галузевої Угоди між Міністерством палива та енергетики України, НАК «Вугілля України»і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості. Забезпечення цим вугіллям є соціальною гарантією. Таким чином безоплатно видане вугілля не є об'єктом оподаткування взагалі.

Посилається на те, що суд не прийняв до уваги ще й той факт, що підпункт 4.3.15 пункту 4.3 статті 4 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" та статті 43 Гірничого Закону України припускають різне тлумачення прав та обов'язків підприємства, тому відповідно підпункту 4.4.1 пункту 4.4 статті 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом і державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. №2181 рішення слід прийняти на користь платника податків.

Якщо виходити з того, що згідно до підпункту 6.1.2 пункту 6.1 статті 5 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" вдова або вдовець мають право на соціальну пільгу у розмірі 150 відсотків суми пільги, визначеної за правилами підпункту 6.1.1 статті 6.1 статті 6 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб", то вартість безкоштовно виданого побутового вугілля буде значно нижче, ніж розмір цієї пільги , але відповідачем цей факт не був перевірений.

3.Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу

Відповідач надав заперечення на апеляційну скаргу відповідача в якому зазначає, що господарський суд, приймаючи постанову, належним чином оцінив фактичні обставини справи та правомірно встановив, що податок з доходів фізичних осіб та штрафні санкції нараховані відповідно до вимог діючого законодавства.

Вважає, що позивачем безпідставно не утримувався та не перераховувався податок з доходів фізичних осіб по операціям з безоплатної передачі вугілля на побутові потреби вдовам померлих пенсіонерів, що одержують пенсії в зв'язку з втратою годувальника.

Зазначає, що посилання позивача на те, що підпункт п.п.4.3.15 п.4.3. ст.4 ЗУ „Про податок з доходів фізичних осіб" та ст.43 Гірничого Закону України припускають різне тлумачення прав та обов'язків підприємства є неправомірним, так як у ході перевірки було встановлено безоплатну передачу побутового вугілля громадянам, які не є працівниками підприємства та не мають пільги відповідно до п.п.4.3.15 п.4.3. ст.4 ЗУ "Про податок з доходів фізичних осіб", а зазначеною статтею чітко визначена категорія осіб, безоплатна передача вугілля яким не включається до складу місячного або річного оподатковуваного доходу.

Відповідач також зазначає ЗУ "Про податок з фізичних осіб" є спеціальним законом, який встановлює правила оподаткування доходів фізичних осіб. А ст.43 Гірничого Закону України встановлює права та соціальні гарантії працівників гірничих підприємств і передбачає безоплатну передачу вугілля певним категоріям осіб, але ніяк не встановлює порядку оподаткування тих чи інших доходів.

4. Як встановлено судом першої інстанції, та не оскаржується сторонами по справі:

Відповідачем була проведена комплексна документальна планова перевірка позивача з питань дотримання своєчасності, достовірності, питань нарахування і сплати податків та зборів (обов’язкових платежів), додержання валютного законодавства, контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (роботи, послуги) за період з  01.04.2004року по 31.12.2004року та з 01.06.2005року по 31.12.2005року, за результатами якої складений зведений акт перевірки №221/23-4/32442295 від 28.04.2006 року (том2,л.с.58-150,т.3,л.с.1-89).

Відповідач у акті перевірки встановив, що позивачем порушено пп.3.1.1 п.3.1, пп.3.4,3.5 ст.3, пп.4.2.1, 4.2.9, 4.2.10 п.4.2, ст.4, пп.4.3.15, п.4.3 ст.4, ст.8 Закону України від 22.05.2003року №889 “Про податок з доходів фізичних осіб”, а саме не утримання податку з доходів фізичних осіб, виплачених у не грошовій формі (вугілля) із застосуванням коефіцієнта (т.3,л.с.33).

На підставі зведеного акту перевірки №221/23-4/32442295 від 28.04.2006 року відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № /0 від 19.05.2006року про визначення суми податкового зобов’язання з податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 150016,44грн., яка складається з основного платежу у сумі 50005,48грн. та штрафних (фінансових) санкцій у сумі 100010,96грн. (том1,л.с.5).

Позивач просив визнати податкове повідомлення-рішення № /0 від 19.05.2006року  недійсним частково,  на суму  134736,60грн., що складається з  основного платежу у сумі  44912,20грн. та штрафних санкцій у сумі 89824,40грн.

5.Мотиви, за якими апеляційна інстанція виходила при прийнятті ухвали

5.1. Щодо доводів позивача про те, що безоплатне вугілля надане членам сім’ї померлого пенсіонера не включається до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу.

Позивач є податковим агентом, який згідно до п.1.15 ст.1 Закону України від 22.05.2003року №889 “Про податок з доходів фізичних осіб” зобов'язаний  нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік  та  подавати  податкову  звітність  податковим органам  відповідно  до  закону, а також нести відповідальність за порушення  норм  цього Закону.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України від 22.05.2003року №889 “Про податок з доходів фізичних осіб” об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний оподатковуваний дохід.

Пунктом 4.2 ст. 4 цього закону визначено склад загального місячного оподатковуваного доходу.

Згідно до п.п.4.2.1 п.4.2 ст.4 Закону України від 22.05.2003року №889 “Про податок з доходів фізичних осіб” до складу  загального   місячного   оподатковуваного   доходу включаються доходи у вигляді заробітної  плати,  інші  виплати  та  винагороди,  нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору;

- п.п.  4.2.9 п.4.2 ст.4 Закону до складу  загального   місячного   оподатковуваного доходу включаються доходи, отримані платником податку від його працедавця як додаткове благо ( за винятками, передбаченими пунктом 4.3 цієї статті)  у тому числі  відповідно п.»е»цього підпункту у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Якщо додаткові  блага  надаються  у  формах,  відмінних   від грошової,   об'єкт   оподаткування   обчислюється   за  правилами, визначеними пунктом 3.4 статті 3 цього Закону.

Якщо додаткові  блага  надаються особою,  що не є працедавцем платника податку, чи особою,  яка діє від імені або за дорученням такого працедавця,   то   такі   доходи  прирівнюються з метою оподаткування до подарунків з їх відповідним оподаткуванням.

Згідно п.14.1 ст.14 Закону України від 22.05.2003року №889 “Про податок з доходів фізичних осіб" кошти,  майно,  майнові чи  немайнові  права,  вартість робіт,  послуг,  подаровані  платнику податку,  оподатковуються за правилами, встановленими цим Законом для оподаткування спадщини.

Підпунктом 13.2.2 п.13.2 ст.13 Закону України від 22.05.2003року №889 “Про податок з доходів фізичних осіб" (у редакції чинній у 2004 році) встановлено, що при отриманні спадщини спадкоємцями,  що не є членами сім'ї спадкодавця  першого  ступеня  споріднення,  -  за   ставкою податку,   визначеною  пунктом  7.1  статті  7  цього  Закону,  до будь-якого об'єкта спадщини.

З аналізу норм Закону України від 22.05.2003року №889 “Про податок з доходів фізичних осіб" вбачається, що ним не встановлені пільги для оподаткування доходу з фізичних  осіб, у випадку безоплатного надання вдовам померлих пенсіонерів вугілля, тому податок з доходів фізичних осіб повинен оподатковуватись на загальних підставах.

Таким чином, додаткові блага отримані платником податку не від працедавця повинні оподатковуватись за ставкою, визначеною п.7.1ст.7 Закону України від 22.05.2003року №889 “Про податок з доходів фізичних осіб".

Як вбачається із матеріалів справи та не спростовується сторонами, позивач не нараховував та не сплачував податок  з   доходів   фізичних   осіб, яким здійснював безоплатне надання вугілля на побутові потреби, а саме  вдовам померлих пенсіонерів, що одержують пенсії в зв’язку  з втратою  годувальника.

5.2. Щодо доводів позивача про те, що п.п.4.3.15 п.4.3 ст.4 Закону України від 22.05.2003року №889 “Про податок з доходів фізичних осіб” та ст.43 Гірничого Закону України 06.10.1999 року N 1127-XIV припускають різне тлумачення прав та обов'язків підприємств.

Підпункт „в” 4.3.15 п.4.3 чт.4 Закону України від 22.05.2003року №889 “Про податок з доходів фізичних осіб” передбачає, що не включаються до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу вартість вугілля та  вугільних  брикетів,  безоплатно наданих  в обсягах  та  за переліком професій,  що встановлюються Кабінетом Міністрів України,  платнику податку з  числа  осіб,  що перебувають у трудових відносинах з вугледобувним підприємством, а також члену сім'ї загиблого працівника такого  підприємства,  що отримує пенсію внаслідок втрати годувальника.

Статтею  43 Гірничого закону України 06.10.1999 року N 1127-XIV  передбачено, що підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, в тому числі сім'ям працівників, які загинули (померли) на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, які отримують пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відсутні підстави застосовувати конфлікт інтересів відповідно до п.п.4.4.1 п.4.4 ст.4  Закону України №2181 від 21.12.2000року „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, оскільки цими законами врегульовані різні сфери відносин. Законом України від 22.05.2003року №889 “Про податок з доходів фізичних осіб" встановлено об’єкти оподаткування, ставки ,механізм справляння  податку з доходів фізичних осіб, ст..43 Гірничого закону України встановлює права та соціальні гарантії працівників гірничих підприємств і не встановлює особливого порядку оподаткування доходів працівників цієї галузі та членів їх сімей у вигляді додаткових благ.

За таких підстав, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що  відповідач правомірно донарахував позивачу податок з доходів фізичних осіб на безоплатно видане вугілля сім’ям померлих пенсіонерів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.184,195,198,205,212, п.6, п.7 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України судова колегія , -

У Х В А Л И Л А :

Постанову господарського суду Донецької області по справі № 34/263а від 14.11.2006р. (повний текст складено 17.11.2006р.)  залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства “Макіїввугілля”  м. Макіївка  залишити без задоволення.

Ухвала Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після складання повного тексту ухвали. Касаційна скарга подається безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Ухвала виготовлена в повному обсязі     15.02.2007р.

Головуючий:

Судді:

Надруковано:  4 примір.

1 –позивачу

1 –відповідачу

1 –до справи

1 –ДАГС