ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 6/114
13.03.07

За позовом                        Комунального підприємства «Бахмач-водсервіс»

До відповідача                     Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-західна залізниця»

Про                         стягнення 28497,17 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники:

Від позивача          Пирог Н.В. (за дов. № 78 від 12.03.2007)

Від відповідача           Домбровський С.І. (за дов. № 608-ню від 26.02.2007)

Обставини справи:

До господарського суду м. Києва звернулося з позовом Комунального підприємства «Бахмач-водсервіс»до Державного територіально-галузевого об’єднання (далі –ДТГО) «Південно-західна залізниця»про стягнення 28497,17 грн. за договором № 1 від 25.06.2004.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не оплатив виставлені позивачем рахунки за скид наднормативно забруднюючих стічних вод.

Ухвалою суду від 12.02.2007 було порушено провадження у справі № 6/114.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив з наступних підстав. За твердженням останнього, згідно з Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за № 403/6691, гранично допустима концентрація заліза у стічних водах дозволяється до 2,5 мг/дм. куб.

Як вбачається з результатів хімічних аналізів, наданих позивачем до суду, залізницею не перевищувались зазначені норми гранично допустимої концентрації заліза у стічних водах. Крім того, Привила приймання стічних вод до комунальної каналізації м. Бахмач, за якими діє позивач, та якими гранично допустима концентрація заліза в стічних водах визначена 0,5 мг/дм. куб, не погоджені з територіальними органами Мінекоресурсів та Міністерства охорони здоров’я, як того вимагає п. 1.6 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України.

Розглянувши надані учасниками процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив:

25.06.2004 між комунальним підприємством «Бахмач-водсервіс» (позивачем) та ДТГО «Південно-західна залізниця»(абонентом) було укладено договір  № 1 на прийняття стічних вод до комунальної каналізації (далі –Договір), відповідно до якого позивач приймає від абонента стічні води в комунальну каналізаційну мережу через КНС НГЧВ-5 Конотоп.

Відповідно до п. 3.1 Договору плата за прийняті стоки здійснюється в трьохденний термін після одержання рахунка, але не пізніше 28 числа розрахункового місяця. Відпуск послуг на момент укладання Договору проводиться по тарифах, затверджених розпорядженням Чернігівської ОДА від 05.09.2003 –2,93 грн. за м. куб стоків (з урахуванням ПДВ).

Доповненням до Договору сторони погодили наступну редакцію п. 6 Договору: скидання споживачем стоків з перевищенням допустимих концентрацій оплачується за підвищеними тарифами з моменту виявлення факту забруднення до усунення забруднення та перевірки усунення забруднення виконавцем. Підвищений тариф застосовується згідно з кратністю перевищення допустимих концентрацій за одним з видів забруднення. Сторони також погодили вимоги до властивостей стічних вод.

Нормами статей 44, 70 Водного кодексу України (далі –Кодекс) та статті 44 Закону України «Про охорону навколишнього середовища»(далі –Закон) передбачено, що споживач повинен дотримуватись встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин і здійснювати заходи щодо запобігання скиданню стічних вод з перевищенням гранично-допустимих нормативів.

Відповідно до ст. 110 Кодексу  та  ст. ст.  68, 69 Закону підприємства, установи, організації зобов’язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушення водного законодавства.

Так, відповідачу протягом червня-грудня 2005 року та січня-квітня 2006 року виставлялись рахунки за скид над нормативно забруднюючих стічних вод: № 7 від 23.06.2005 на суму 2369,78 грн., № 13 від 22.07.2005 на суму 1106,13 грн., № 17 від 30.09.2005 на суму 3559,95 грн.,  № 21 від 31.10.2005 на суму 2873,74 грн., № 24 від 22.11.2005 на суму 4723,52 грн., № 1 від 10.01.2006 на суму 5278,69 грн., № 4 від 06.02.2006 на суму 2433,07 грн., № 8 від 02.03.2006 на суму 2877,14 грн., № 13 від 22.03.2006 на суму 2215,08 грн., № 16 від 27.04.2006 на суму 1060,07 грн.

Позивачем були проведені аналізи паралельної проби стічної води та складений відповідний акт від 18.08.2005 та протокол досліджень стічних вод від 18.07.2005 за № 155, яким підтверджується наявність перевищення ГДК в стічних водах відповідача.

У свою чергу, відповідач, виставлені позивачем рахунки не оплатив, заборгувавши 28497,17 грн.

Вказаний розмір заборгованості підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 01.05.2006, підписаним сторонами.

Таким чином, відповідач порушив вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, вимоги про стягнення з відповідача боргу у вказаному вище розмірі є правомірними.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач доказів належного виконання умов Договору суду не подав.

При цьому суд не приймає до уваги твердження відповідача, що ним не було порушено вимог чинних нормативних актів щодо гранично допустимої концентрації (далі –ГДК) заліза, виходячи з наступного.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості за договором № 1 від 25.06.2004, при цьому в  доповненні до вказаного Договору  сторонами було узгоджено вимоги до властивостей стічних вод абонента (відповідача).

Отже, розмір заборгованості визначається відповідно до умов Договору, а нарахування здійснюється позивачем на підставі перевищення відповідачем ГДК заліза, визначеної за домовленістю сторін, і саме порушення відповідачем свого зобов’язання за Договором стало підставою для нарахування позивачем плати за підвищеними тарифами.

Спір у справі не стосується питання порушення відповідачем вимог чинного законодавства в сфері екології та норм Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, на дотримання яких посилається у своїх запереченнях відповідач.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати (284,97 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу) покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись  ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-західна залізниця»(м. Київ, вул. Лисенка, 6,  рахунок 2 в КФ АПБ «Експрес-банк», м. Київ, МФО 337212, код 04713033) на користь комунального підприємства «Бахмач-водсервіс»(м. Бахмач, вул. Чернігівська, 58, рахунок 0 в Ощадбанку, Бахмач, МФО 343013, код 32936720) 28497,17 грн., 284,97 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя
С.А. Ковтун

Рішення підписано 23 квітня 2007 року.