ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2007 р.  о 12:20              Справа № АС-42/67-07

вх. № 1318/1-42

Суддя господарського суду Харківської області Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Кириленко М.Ю.

представників сторін :

Представник позивача - Несміян В.Є., дов. № 2582/10/10-205 від 21.02.2007 р.

Прокурор - не з'явився

Представник 1-ого відповідача - не з'явився

Представник 2-ого відповідача - не з'явився

по справі за позовом  Прокурор Дзержинського району м. Харкова в інтересах держави в особі ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова

до  ТОВ "ТБ Пересічанський МЕЗ, м. Х-в

ТОВ " Агрохімальянс", с. Сімферополь

про визнання недійсним господарських зобов'язань

ВСТАНОВИВ:

Прокурор просить суд визнати недійсними господарські зобов'язання за правочином поставки від 27.09.2004 р. № ЕХW-10К/2, укладеного між ТОВ " Агрохімальянс", с. Сімферополь та ТОВ "ТБ Пересічанський  МЕЗ, м. Харків на суму 1550 000,00 грн., на підставі ст.ст. 207, 208 Господарського Кодексу України.

Позивач підтримує позов з тих же підстав.

Відповідачі до судового засідання не з'явились, відзив на позов та витребуваних документів не надали, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, судовими повістками.  За таких обставин справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Прокурор в обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що у зв'язку з проведенням працівниками ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова виїзної планової перевірки ТОВ "ТБ Пересічанський  МЕЗ"  з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 14.09.2004р. по 30.06.2005р (акт № 5769/23-3/3312/364 від 15.11.2005р.) було з'ясовано, що  між ТОВ " Агрохімальянс", с. Сімферополь та ТОВ "ТБ Пересічанський  МЕЗ", м. Харків був укладений договір № від 27.09.2004 р. № ЕХW-10К/2 ,  згідно  якого ТОВ " Агрохімальянс"  поставило ТОВ "ТБ Пересічанський  МЕЗ товар на загальну суму 1550 000,00 грн.

На виконання вказаного договору ТОВ " Агрохімальянс" були виписані податкові накладні:

№ 114          від 01.10.2004 р.

№ 121          від 12.10.2004 р.

№ 117          від 07.10.2004 р.

№ 361          від 05.05.2005 р.

На виконання вказаного договору ТОВ "ТБ Пересечанський  МЕЗ видало накладні:

№  РН - 0000108 від 01.10.2004р.

№  РН - 0000111 від 07.10.2004р.

№ РН - 0000114 від 07.10.2004р.

№ РН - 0000115 від 12.10.2004р., книгами обліку придбання товарів

Розрахунки між підприємствами були проведені шляхом перерахування зі свого розрахункового рахунку ТОВ "ТБ Пересечанський  МЕЗ на розрахунковий рахунок ТОВ " Агрохімальянс", що підтверджується реєстром електронних розрахункових документів проведених банком.

Прокурор вказує на те, що вищевказаний   договір   поставки було укладено з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави та суспільства і полягає в ухиленні від оподаткування доходів та створення для ТОВ "ТБ Пересічанський  МЕЗ джерела відшкодування з державного бюджету суми податкового кредиту з ПДВ, що призвело до неправомірної втрати бюджетних коштів на користь особи, яка не мала правових підстав на отримання бюджетних коштів, які фактично до держбюджету не надійшли, а тому підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 207,208 ГК України. Посилаючись на те, що рішенням Центрального суду м. Сімферополь було визнано недійсними установчі та реєстраційні документи ТОВ " Агрохімальянс" та визнання недійсним свідоцтва платника ПДВ з моменту набрання законної сили рішення суду. Проте, ТОВ  "Агрохімальянс" продовжувало здійснювати господарську діяльність по взаємовідносинам з ТОВ "ТБ Пересічанський  МЕЗ" без належних повноважень видавало податкові накладні з відображенням розміру ПДВ у сумі вартості товарів , які не сплачувало до державного бюджету.

За таких обставин, відповідачі за укладеною угодою неправильно обчислили, неповно і несвоєчасно сплатили до бюджету податки та збори (обов'язкові платежі) за податковий період, в якому така угода була проведена по їх податковому обліку, тому прокурор та ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова вважає вищевказану угоду такою, що укладена з метою, свідомо суперечної інтересам держави та суспільства.

Статтею 208 Господарського кодексу України передбачається, якщо господарське зобов 'язання визнано недійсним як таке, що за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов 'язання обома сторонами, в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов 'язанням, а у разі виконання зобов язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також: все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. Уразі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного :

між ТОВ " Агрохімальянс", с. Сімферополь та ТОВ "ТБ Пересічанський  МЕЗ, м. Харків був укладений договір № від 27.09.2004 р. № ЕХW-10К/2,   згідно  якого ТОВ " Агрохімальянс"  поставило ТОВ "ТБ Пересічанський  МЕЗ товар на загальну суму 1550 000,00 грн.

На виконання вказаного договору ТОВ" Агрохімальянс" були виписані податкові накладні:

№ 114          від 01.10.2004 р.

№ 121          від 12.10.2004 р.

№ 117          від 07.10.2004 р.

№ 361          від 05.05.2005 р.

На виконання вказаного договору ТОВ "ТБ Пересічанський  МЕЗ" видало накладні:

№  РН - 0000108 від 01.10.2004р.

№  РН - 0000111 від 07.10.2004р.

№ РН - 0000114 від 07.10.2004р.

№ РН - 0000115 від 12.10.2004р., книгами обліку придбання товарів

Розрахунки між підприємствами були проведені шляхом перерахування зі свого розрахункового рахунку ТОВ "ТБ Пересічанський  МЕЗ на розрахунковий рахунок ТОВ "Агрохімальянс", що підтверджується реєстром електронних розрахункових документів проведених банком.

Заборгованість між підприємствами відсутня.

Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 17.08.2005 року визнано недійсним статут ТОВ " Агрохімальянс", яке пройшло перереєстрацію та зареєстровано виконкомом Київської районної ради м. Сімферополь 16.06.2005р. з моменту вступу рішення в законну силу, визнати недійсним свідоцтва платника податків на додану вартість .

Судом м. Сімферополя встановлено, що засновник ТОВ " Агрохімальянс"  Душин Л.П. на податковий облік в ДПІ м. Сімферополь став він 30.04.2002р.  ні реєструватись, ні займатись підприємницькою діяльністю він наміру не мав.

Суд зазначає, що створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності - "фіктивне підприємництво" визначено виключно у ст. 205 нового Кримінального кодексу України, факт фіктивного підприємництва може встановлюватись винятково у порядку кримінального судочинства, а не цивільного або господарського, відповідно до ст. 24 ЦПК України, ст. 12 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

Визнання недійсними установчих документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість саме по собі не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи і до моменту виключення з державного реєстру, та не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних.

Ні прокурором. ні позивачем не доказано, що на момент здійснення господарських операцій, 2-відповідач не знаходився в Єдиному державному реєстрі, а також не мав свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість.

За таких обставин покупець не може нести відповідальність як за несплату податків продавцями, так і за можливу недостовірність відомостей про них, включених до Єдиного державного реєстру, за умови необізнаності покупця щодо такої.

Чинним на момент розгляду справи Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" було встановлено, що, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними (ч.1, ч.2 ст.18 Закону).

Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість", платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у підпунктах "а", "в", "г", "д" пункту 10.1 статті 10, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п.10.2. ст.10 Закону).

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та визнавати угоди недійсними при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та визнання недійсним угод.

Додані до матеріалів справи копії платіжних доручень, видатних та прибуткових накладних, які свідчать, що Відповідачем -2 дійсно поставлено товар, а Відповідачем-1 проведені платежі за отриманий товар, на думку суду підтверджують реальність господарських взаємовідносин.

Крім того,  положення ст.ст.207 та 208 ГК слід застосовувати з урахуванням того,  що  правочин,  який вчинено з  метою, завідомо суперечною інтересам держави  і  суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства, а тому згідно з ч.1 ст.203, ч.2 ст.215 ЦК України є нікчемним, і визнання такого правочинну не дійсним судом не вимагається.

Органи  державної  податкової  служби,   вказані   в   абзаці   першому   ст.10  закону   «Про державну податкову службу в Україні», можуть на підставі п. 11 цієї статті звертатись до судів із позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню  нікчемність.

Санкції, встановлені ч.1 ст.208 ГК України, не можуть застосовуватися як сам факт несплати податків (зборів, інших обов'язкових платежів) однією зі сторін договору. За таких обставин правопорушенням є несплата податків, а не вчинення правочинну.

Частиною 1 ст.208 ГК передбачено застосування санкцій лише судом. Це правило відповідає нормі ст. 41 Конституції, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Оскільки санкції, передбачені цією частиною, є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі санкції не є цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими, як такі, що відповідають визначенню ч. 1 ст. 238 ГК. Тому такі санкції можуть застосовуватись лише протягом строків, встановлених ст. 250 ГК - протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

На підставі викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись 4,7,8,17,86,94,160- 163  Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Апеляційна скарга може бути  подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Постанова в повному обсязі виготовлена 25.04.2007р.

Суддя                                                                                            Хачатрян В.С.