ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.01.2007
Справа №2-28/79-2007А

За позовом Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі                        м. Сімферополя АР Крим, м. Сімферополь,

до відповідача – Фірми «ДЕВ», м. Сімферополь,

про стягнення 5 150,83 грн.

Суддя С. М. Альошина

при секретарі Морозко О. Р.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – Нікуліна О.Ю. – головний спеціаліст – юрисконсульт, довіреність                  № 352/09-5 від 25.01.2006 р. (к/копія довіреності у справі)

Від відповідача – Неруш Т.К. – директор, паспорт серії ЕЕ № 387292, виданий Київським РВ Сімферопольського МУГУ МВС України в Криму 30.11.2000 р., виписка з наказу № 14-к від 11.10.2001 р.

Суть спору:

Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя АР Крим, м. Сімферополь, звернулось до господарського суду АР Крим із позовною заявою до Фірми «ДЕВ», м. Сімферополь, про стягнення 5 150,83 грн. заборгованості по штрафних санкціях та пені.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав частково та надав суду письмове клопотання, в якому позивач зменшив суму позову, у зв’язку з тим, що відповідачем було погашено 2 228,29 грн., що підтвердив карткою особового рахунку страхувальника за період з 01.01.2006 р. по 11.01.2007 р., та просив стягнути з відповідача  2 922,54 грн.

В частині стягнення 2 228,29 грн. Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя АР Крим, м. Сімферополь, просило провадження у справі закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 157 КАС України, у зв’язку з частковою сплатою відповідачем заборгованості у даній справі.

Наслідки часткової відмови від адміністративного позову представнику позивача роз’яснені.

Представник відповідача у засіданні суду з позовними вимогами, з урахуванням вищезазначеного клопотання про зменшення позовних вимог, погодився частково та надав суду письмовий відзив на позовну заяву № 2 від 18.01.2007 р., в якому Фірма «ДЕВ», м. Сімферополь,  з позовними вимогами погодилась частково, вказавши, що в частині стягнення фінансових санкцій в сумі 943,89 грн. відповідач позовні вимоги визнав та сплатив цю суму, що підтвердив дублікатом квитанції від 19.12.2006 р., а в іншій частині просив у позові відмовити.

Також, представник відповідача у засіданні суду вказав, що 2 228,29 грн. були перераховані відповідачем в рахунок погашення страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, а не в рахунок погашення пені та штрафних санкцій.

У зв’язку з вищевикладеним, представник позивача у судовому засіданні надав письмове пояснення, яке судом було залучено до матеріалів справи (про що зазначено у протоколі судового засідання), в якому позивач пояснив, що відповідно до п. 5 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», за рахунок сум, що поступають від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У випадку, якщо страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції та здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Відповідно до ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, дійсним  Кодексом і міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України.

Провадження по адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, що діє на час здійснення окремої процесуальної дії, розгляду та вирішення справи.

Суд дослідив такі докази у справі: розрахунок суми позову, рішення № 1187 від 05.10.2006 р. про застосування фінансових санкцій за ненадання до системи персоніфікованого обліку відомостей в строки, встановлені законодавством, картку особового рахунку страхувальника за період з 01.02.2005 р. по 01.02.2006 р., рішення  № 1230 від 19.10.2006 р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, розрахунки фінансової санкції та пені по особовому рахунку, довідку Головного управління статистики в АР Крим № 09/2-5-363/803 від 13.10.2000 р. про включення відповідача до ЄДРПО України, відзив на позовну заяву  № 2 від 18.01.2007 р., копію акту перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і перерахування внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, вірогідності відомостей, представлених до системи персоніфікованого обліку відомостей Фірми “ДЕВ” № 194 від 17.08.2006 р., дублікат квитанції                             № 01СJ006017 від 19.12.2006, клопотання відповідача № 2 від 12.01.2007 р., довідку Головного управління статистики № 05.3-06-01/1526 від 25.10.2004 р. про включення відповідача до ЄДРПО України, клопотання позивача від 19.01.2007 р., копію заяви про реєстрацію платника страхових внесків від 20.05.1996 р., розрахунок суми позову станом на 11.01.2007 р., картку особового рахунку страхувальника за період з 01.01.2006 р. до 11.01.2007 р. та інші матеріали справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд  -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з матеріалів справи, Фірма «ДЕВ», м. Сімферополь, з 21.05.1996 р. зареєстрована в Управлінні Пенсійного фонду України в Центральному районі                   м. Сімферополя АР Крим, м. Сімферополь, як платник збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за № 15-02-2136.

Однак, у порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 р. № 1058-IV відповідач не подав до територіальних органів Пенсійного фонду звітність, у зв’язку з чим, начальником Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя АР Крим на підставі п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 р. № 1058-IV, до відповідача були застосовані фінансові санкції в сумі 943,89 грн., про що прийнято відповідне рішення № 1187 від 05.10.2006 р. про застосування фінансових санкцій за неподання до системи персоніфікованого обліку відомостей за 2005 р. у строки, встановлені законодавством.

Вказане рішення було отримане відповідачем 10.10.2006 р., що підтверджено завіреною належним чином ксерокопією поштового повідомлення № 5851551 від 09.10.2006 р. (арк. с. – 6).

Крім того, порушуючи вимоги п. 6 ч. 2 ст. 17, ч. 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV,         п. 5.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1, відповідачем не були перераховані в граничні строки сплати страхові внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, які нараховуються відповідно до Закону України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР та вищевказаним Законом України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування».

У зв’язку з чим, на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV начальником Управління ПФУ в Центральному районі м. Сімферополя АР Крим до відповідача був застосований штраф у сумі 3 440,54 грн. та нарахована пеня в розмірі 847,72 грн., про що прийняте відповідне рішення № 1230 від 19.10.2006 р. про застосування фінансових санкцій і нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

Вказане рішення було отримане відповідачем 19.10.2006 р., про що свідчить підпис директора Фірми «ДЕВ» на належно завіреній ксерокопії вищевказаного рішення (арк. с. – 10).

Вищезазначені рішення № 1187 від 05.10.2006 р. та № 1230 від 19.10.2006 р. відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржені, вони не скасовані, не змінені та не визнані недійсними.

Таким чином, заборгованість відповідача по фінансових санкціях та пені склала 5 232,15 грн.

Однак, за даними позивача, відповідач добровільно погасив 81,32 грн. заборгованості.

За таких обставин позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача 5 150,83 грн. заборгованості по пені та фінансових санкціях.

Однак, як було зазначено вище, у судовому засіданні представник позивача надав суду письмове клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення 2 228,29 грн., у зв’язку з погашенням відповідачем цієї суми заборгованості.

Таким чином, заборгованість відповідача, на день розгляду справи, склала 2 922,54 грн., яку позивач і просив стягнути з відповідача, з урахуванням вищевказаного клопотання.

Факт наявності заборгованості відповідача в сумі 2 922,54 грн. документально встановлений.

Він підтверджений розрахунком суми позову станом на 11.01.2007 р., вищезазначеним  рішенням № 1230 від 19.10.2006 р., карткою особового рахунку страхувальника за період з 01.01.2006 р. по 11.01.2007 р. та іншими матеріалами справи.

Посилання представника відповідача у засіданні суду на те, що 2 228,29 грн. були перераховані відповідачем, зокрема, в рахунок погашення страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, а не в рахунок погашення пені та фінансових санкцій відповідно до рішення № 1230 від 19.10.2006 р. безпідставні, тому що п. 5 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV передбачено, що за рахунок сум, що поступають від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У випадку, якщо страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції та здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Крім того, як було вказано вище та вбачається з матеріалів справи, відповідач, зокрема, сплатив 943,89 грн. фінансових санкцій за рішенням № 1187 від 05.10.2006 р.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково – в сумі 2 922,54 грн.

В іншій частині провадження у справі має бути закрите у порядку                               п. 2 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв’язку з відмовою позивача від позову в цій частині.

Відповідно до ч. 4 ст. 167 КАС України у судовому засіданні проголошені тільки вступна та резолютивна частини постанови з повідомленням представників                   сторін  про виготовлення постанови суду в повному обсязі 24.01.2007 р. о 17 годині 00 хвилин.

Постанова складена у повному обсязі та підписана 24.01.2007 р.

У зв’язку з викладеним, керуючись ст. ст. 122, п. 2 ч. 1 ст. 157, 158-163,                        ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1). Позов задовольнити частково.

2). Стягнути з Фірми «ДЕВ» (95000, Автономна Республіка Крим,                             м. Сімферополь, пр. Кірова, 44, р/р № 9901 в Об’єднаному комерційному банку, МФО 324485, ЗКПО 24043244) на користь Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим (95001, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Леніна, 17, р/р 8701 у КРУ ВАТ “Державний ощадний банк України”, МФО 324805, ЗКПО 22300458)  2 922,54 грн. заборгованості по штрафних санкціях та пені.

3). В іншій частині провадження у справі закрити.

Відповідно до ст. 258 КАС України виконавчий лист буде виданий після набрання постановою господарського суду АР Крим  законної сили, за заявою особи, на користь якої ухвалена постанова.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її складання в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Альошина С.М.