ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2007 р.

Справа № 8/285/06

Одеський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
Л.В. Поліщук,

суддів
Л.І. Бандури, В.Б. Туренко,

при
секретарі судового засідання Г.В. Селіховій,

за
участю представників сторін

від
позивача: ОСОБА_2

від
відповідача: не з'явився,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ДПІ
у Баштанському районі Миколаївської області

на
постанову господарського суду Миколаївської області

від
05.12.2006р.

у справі № 8/285/06

за
позовом СПД -фізичної особи ОСОБА_1

до
ДПІ у Баштанському районі Миколаївської області

про
зобов'язання видати свідоцтво,

встановив:

СПД -фізична особа ОСОБА_1звернувся
до господарського суду з позовом про зобов'язання ДПІ у Баштанському районі
Миколаївської області видати свідоцтво про сплату єдиного податку.

Постановою господарського суду
Миколаївської області від 05.12.2006р. (суддя О.В. Ткаченко) позов задоволено.
Постанова мотивована тим, що оскільки підприємцю не на надано мотивованої
відмови в передбачені законодавством строки, він має право на застосування
спрощеної системи оподаткування. Відмова поза межами встановленого законом
строку є порушенням п. 10 ч. 3 ст. 2 КАС України і не може вважатися
правомірною, незалежно від наявності підстав для такої відмови.

ДПІ у Баштанському районі
Миколаївської області, не погоджуючись з прийнятою судом постановою, звернулася
із апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати, в позові відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд зосереджує увагу на порушенні
податковою інспекцією строку надання письмової мотивованої відмови позивачу про
переведення його на спрощену систему оподаткування шляхом видачі свідоцтва про
сплату єдиного податку, але при цьому не враховує наявність заборгованості у
СПД-фізичної особи ОСОБА_1 по сплаті узгоджених податкових зобов'язань на
момент подання заяви про видачу свідоцтва. Таким чином, під час судового
розгляду суд не врахував вказані обставини та норми законодавства, що стало
причиною прийняття постанови з порушенням норм матеріального права.

СПД -фізична особа ОСОБА_1 у
запереченнях на апеляційну скаргу просить постанову суду залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши представника податкової
інспекції, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

15.12.2005р. СПД ОСОБА_1 звернувся
до ДПІ у Баштанському районі із заявою про перехід на спрощену систему
оподаткування в 2006 році, на якій він знаходився з 2001 року.

Статтею 1 Указу Президента України
„Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва” в редакції Указу Президента № 746/99 від 28.06.1999р. із
подальшими змінами (далі -Указ № 746 ) визначено перелік суб'єктів малого
підприємництва, які мають право обирати спрощену систему оподаткування. В
статті 2 цього Указу встановлено, що суб'єкти малого підприємництва  - фізичні особи мають право на обрання
способу оподаткування доходів за єдиним податком, шляхом отримання свідоцтва
про сплату єдиного податку. Згідно ст. 4 Указу № 746 для переходу на спрощену
систему оподаткування, суб'єкт малого підприємництва подає письмову заяву до
органу державної податкової служби за місцем державної реєстрації не пізніше
ніж за 15 днів до початку наступного звітного (податкового) періоду за умови
сплати всіх установлених та обов'язкових платежів за попередній звітний
(податковий) період, а орган державної податкової  служби, в свою чергу,  зобов'язаний  протягом десяти робочих днів видати
безоплатно свідоцтво про право сплати єдиного податку або надати письмову
мотивовану відмову.

ДПІ у Баштанському районі
Миколаївської області в порушення вищевикладених положень Указу № 746 не видала
СПД -ОСОБА_1свідоцтва, а також не надала письмову відмову. Позивач сплатив за
січень, лютий, березень, квітень 2006р. єдиний податок, що підтверджено відповідними
квитанціями, і подав 05.04.2006р. звіт за перший квартал 2006р. як платник
єдиного податку (а.с.11,12,15 ).

Після цього податкова інспекція
11.04.2006р. листом № НОМЕР_1 повідомила позивача, що на день подачі заяви у
нього була заборгованість по платежах до бюджету у сумі 1400гнр., а тому він не
може у 2006р. працювати на єдиному податку. Заборгованість, на яку послався
відповідач, це плата за оренду земельної ділянки за жовтень, листопад 2005р.
згідно податкового розрахунку земельного податку за 2005р., поданого позивачем
до податкової інспекції, 20.05.2005р.(а-с. 47,48).

Орендна плата була розрахована на
підставі тимчасового договору оренди земельної ділянки під водою НОМЕР_2
укладеного позивачем з Новоолександрівською сільрадою (а.с.8-10). Однак, сільрада
порушила в односторонньому порядку умови вищевказаного договору, що призвело до
втручання в господарську діяльність СПД ОСОБА_1 та створило перешкоди для
виконання договірних умов і дотримання технологічних процесів розведення риби
підприємцем. Цей факт був встановлений постановою господарського Миколаївського
суду                              від
11.03.2006р. у справі № 1/28/06 (а.с. 17-22).

Враховуючи висновок суду, а також
положення пунктів 3.5, 3.6 тимчасового договору НОМЕР_2 якими передбачено, що
орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати у випадках,
якщо стан земельної ділянки під водою погіршився не внаслідок дій чи
бездіяльності орендаря та за погодженням з орендодавцем може перенести термін
виплати орендної плати, СПД ОСОБА_1 уклав з Новоолександрівською сільрадою
додаткову угоду НОМЕР_3до договору НОМЕР_2 в якій сторони домовились, що
орендар сплачує заборгованість по орендній платі за оренду земельної ділянки,
яка виникла з 01.09.2005р. при частковому зніжені рівня води, у вересні 2006р.

Після цього позивач двічі
(16.06.2006р. і 05.10.2006р.) надавав в ДПІ у Баштанському районі уточнюючі
податкові декларації і перерахунки податкового зобов'язання орендної плати за
земельні ділянки державної і комунальної власності за 2005р., які податкова
інспекція відмовилася врахувати з посиланням на невідповідність угоди чинному
законодавству. а саме: позивач згідно ст. 17 Закону України „ Про плату за
землю” не мав права змінювати строки сплати орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності.

Однак, висновок про невідповідність
додаткової угоди чинному законодавству податкова інспекція прийняла з
перевищенням своїх повноважень, оскільки Законом України „Про податкову службу
в Україні” не передбачено право податкових органів самостійно визначати
правомірність укладених суб'єктами господарювання угод.

Згідно п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4
Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами ” від 21.12.2000р. № 2181 із
подальшими змінами та доповненнями, (далі -
Закон № 2181) податкова інспекція має право звернутися до платника
податків з письмовою пропозицією подати нову податкову декларацію (розрахунок)
з виправленими показниками тільки в разі, коли подана податкова декларація
заповнена всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення
(в декларації не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано
відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків).

Статтею 14 Закону України „Про
плату за землю” встановлено, що платники земельного податку, а також орендної
плати за земельні  ділянки державної або
комунальної власності самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної
плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають
відповідному податковому органу за місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік за встановленою формою з розбивкою річної
суми рівними частками за місяцями. Платник податків має право подавати щомісячно
нову звітну декларацію. Отже, позивач правомірно надав нові уточнюючи
декларації.

З урахуванням викладеного,
апеляційна інстанція зазначає, що податкова інспекція в порушення ст. 4 Указу №
746 не видала позивачу в установлений строк свідоцтво про право сплати єдиного
податку або письмову мотивовану відмову, а також в порушення вимог Закону №
2181; Закону України „Про плату за землю” не врахувала данні уточнюючих
податкових декларацій і перерахунків податкового зобов'язання з орендної плати
за земельні ділянки, яки свідчать про відсутність заборгованості у позивача по
орендній платі у 2005р.

За таких обставин постанову
місцевого господарського суду, якою позов задоволено, слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200,
205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Постанову господарського суду
Миколаївської області від 05.12.2006р. у справі № 8/285/06 залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом місяця у касаційному
порядку до Вищого адміністративного суду України з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Головуючий
суддя
Л.В. Поліщук

Суддя
Л.І. Бандура

Суддя
В.Б. Туренко