ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 квітня 2007 р.

№ 6/632(05-5-9/10234)

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

Т.Б. Дроботової -головуючого,
Н.О. Волковицької, Л.І. Рогач

за участю представників:

позивача

Хижниченко А.О., дов. від
06.02.2007р., Олійник О.І., дов. від 06.02.2007р.

відповідача

Лановенко Т.М., дов. від
11.09.06р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в
особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична
станція"

на рішення

Господарського суду міста Києва
від 22.11.2006 року

у справі

№ 6/632 Господарського суду міста
Києва

за позовом

Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в
особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична
станція"

до

Центральної виборчої комісії

про

стягнення 7492,98грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство
"Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в
особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична
станція" звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до
Центральної виборчої комісії про стягнення 7492,98грн. заборгованості на
підставі статей 1, 11, 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193
Господарського кодексу України, статті 23 Закону України "Про Центральну виборчу
комісію", зазначивши, що, відповідач в силу нормативних актів відшкодовує
кредиторську заборгованість, що утворилась у Територіальної виборчої комісії
після закінчення терміну її повноважень та припинення діяльності.

Відповідач відхилив позовні вимоги
повністю, посилаючись на статус Територіальної виборчої комісії як самостійної
юридичної особи, та відсутність правовідносин правонаступництва між
ліквідованою територіальною виборчою комісією та відповідачем; відсутність
первинних документів, що посвідчували б передачу територіальною виборчою
комісією своєї кредиторської заборгованості за спірними правовідносинами
Центральній виборчій комісії.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 22.11.2006р. (суддя Ковтун С.А.)
у задоволенні позову відмовлено; судове рішення вмотивовано самостійним
статусом територіальної виборчої комісії, що замовляла транспортні послуги, як
юридичної особи, відсутністю між нею та позивачем правовідносин
правонаступництва; недоведеністю позивачем відповідно до приписів статей 33 та 34
Господарського процесуального кодексу України передачі в установленому порядку
кредиторської заборгованості Центральній виборчій комісії; положеннями Закону
України "Про вибори Президента України" та "Про Центральну
виборчу комісію"

Не погоджуючись з судовим рішенням,
позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в
якій просить рішення у даній справі скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Скаржник вважає, що місцевим
господарським судом порушено норми процесуального та матеріального права, а
саме, статті 32, 33, 34  Господарського
процесуального кодексу України, оскільки ним прийнято в ствердження обставин
справи неналежний доказ, неправильно розподілено обов'язок доказування сторін.

Апеляційний перегляд даної справи
не здійснювався.

У відзиві на касаційну скаргу
відповідач просить залишити рішення першої інстанції без змін, як таке, що
відповідає нормам матеріального та процесуального права і в якому повністю
з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді
-доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні,
перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія
суддів вважає, що касаційна скар га підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові
рішення, касаційна інстанція на підстав встановлених фактичних обставин справи
перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального
і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні
або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або перевіряти докази.

Як встановлено господарським судом
та вбачається з матеріалів справи, 19.11.2004року позивачем та Територіальною
виборчою комісією територіального виборчого округу № 81 було укладено договір №
75/360-04, відповідно до умов якого позивач зобов'язався здійснювати
транспортне обслуговування територіальної комісії під час виборчого процесу з
виборів Президента України, а Територіальна виборча комісія в свою чергу
зобов'язалась здійснювати оплату наданих послуг не пізніше п'ятого числа
місяця, наступного за місяцем, за який проводиться оплата.

На виконання умов договору
позивачем було надано автомобілі в кількості 12 штук згідно переліку, що
підтверджується подорожніми листами №№ 57864, 57858, 58410, 58412, 57859,
57863, 57862, 57861, 709457, 54450, 54538, 57860.

Виставлений позивачем замовнику
рахунок № 104 від 06.12.2004р. на суму 7492,98грн. на оплату послуг не був
оплачений.

Також судом встановлено, що з
огляду на оприлюднення в газеті "Голос України" № 10 повідомлення про
результати виборів Президента України термін повноважень територіальної
виборчої комісії закінчився 04.02.2005р.

26.05.2005р. позивач направив
відповідачу претензію № 28-22/5962 з пропозицією перерахувати суму боргу, в
задоволенні якої відповідачем було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, місцевий господарський суд виходив з недоведеності позивачем відповідно
до статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України обставин, на
які позивач посилався, як на підставу своїх вимог та заперечень, а саме на
ненадання ним належних та допустимих доказів передачі в установленому порядку
кредиторської заборгованості Центральній виборчій комісії.

Судова колегія вважає висновок
місцевого господарського суду передчасним, таким, що не ґрунтується на повному
та всебічному вивченні обставин справи, та порушує приписи Господарського
процесуального кодексу України з наступних підстав.

Спірні правовідносини сторін
виникли у зв'язку з наявністю заборгованості за бюджетними  зобов'язаннями державної територіальної
виборчої комісії в зв'язку з виконанням нею повноважень у процесі виборів
Президента України.

Відповідно до статей 23, 28 Закону
України "Про вибори Президента України" територіальна виборча комісія
утворюється Центральною виборчою комісією; її повноваження закінчуються через
15 днів після офіційного оприлюднення Центральною виборчою комісією
повідомлення про результати виборів Президента України.

Механізм погашення Центральною
виборчою комісією кредиторської заборгованості територіальних, окружних
виборчих комісій після закінчення терміну їх повноважень у разі, коли ця
заборгованість виникла в межах бюджетних асигнувань, передбачених на підготовку
та проведення виборів Президента України, народних депутатів України, визначено
Порядком погашення Центральною виборчою комісією кредиторської заборгованості
територіальних, окружних виборчих комісій після закінчення терміну їх
повноважень у разі, коли ця заборгованість виникла в межах бюджетних
асигнувань, передбачених на підготовку та проведення виборів Президента
України, народних депутатів України, затвердженим постановою Центральної виборчої
комісії від 26.01.2005р.

Відповідно до вказаного порядку,
зобов'язання, що взяті територіальними, окружними виборчими комісіями в межах
бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами їх видатків, є бюджетним та
покриваються за рахунок витрат Державного бюджету України.

У разі виникнення кредиторської
заборгованості територіальні, окружні виборчі комісії до закінчення терміну
своїх повноважень та припинення діяльності повинні подати до Центральної
виборчої комісії дані про свою кредиторську заборгованість та документи, які її
підтверджують. При цьому загальний обсяг кредиторської заборгованості не
повинен перевищувати непрофінансованого залишку передбачених у Державному
бюджеті України видатків на підготовку та проведення виборів.

На підставі даних територіальних,
окружних виборчих комісій Центральна виборча комісія відшкодовує їх
заборгованість після закінчення терміну повноважень та після припинення
діяльності цих комісій у разі, коли ця заборгованість виникає внаслідок
незавершеного фінансування заходів з підготовки та проведення виборів резидента
України, народних депутатів України. Зазначене відшкодування здійснюється в
межах коштів, передбачених Державним бюджетом України на підготовку і
проведення виборів.

Як вбачається з Порядку, діючи
правомірно, територіальна виборча комісія до закінчення терміну своїх
повноважень, зокрема, здійснює розрахунки з відповідними юридичними та
фізичними особами за надані товари та послуги в межах бюджетних
асигнувань,  складає акти звірки
розрахунків з кожним виконавцем, при наявності кредиторської заборгованості
складає акт передачі-приймання кредиторської заборгованості, який надає
Центральній виборчій комісії разом з оригіналами підтвердних документів,
пояснювальною запискою щодо причин виникнення кредиторської заборгованості.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень,
належними та допустимими у справ доказами.

З матеріалів справи вбачається, що,
звертаючись з позовом до Центральної виборчої комісії, як відповідача, позивач
виходив з правомірних, тобто, передбачених чинним законодавством, дій
територіальної виборчої комісії щодо належної передачі нею відповідачу
кредиторської заборгованості, в підтвердження наявності якої позивач послався
на документальні докази.

При цьому на позивача не може бути
покладено обов'язок доказування здійснення таких дій територіальною виборчою
комісією, оскільки доведення обставин, що виключають відповідальність
відповідача, стосуються його сфери доказування.

Відповідно до частини 1 статті 38
Господарського процесуального кодексу України, якщо подані сторонами докази є
недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та
організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні
для вирішення спору. Господарський суд має право знайомитися з доказами
безпосередньо в місці їх знаходження.

Таким чином, судова колегія
погоджується з доводами касаційної скарги про неправильне застосування місцевим
господарським судом статей 32, 33, 34, а також статті 38 Господарського
процесуального кодексу України, в зв'язку з чим спір не було розглянуто по суті
заявлених матеріально-правових вимог.

Відповідно до роз'яснень, що викладені
в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове
рішення” зі змінами та доповненнями, рішення є законним  тоді,
коли  суд,  виконавши
всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини,  вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про
встановлені обставини і   правові наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Оскаржуване судове рішення вказаним
вимогам не відповідає з вище зазначених підстав.

З огляду на межі повноважень
касаційної інстанції, визначені статтею 1117 Господарського
процесуального кодексу України, рішення господарського суду підлягає
скасуванню, а справа -  направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
господарському суду слід врахувати вищенаведене, та вирішити спір у
відповідності до вимог чинного законодавства.

Керуючись статтями 43, 1117,
пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111,
11112 Господарського
процесуального кодексу України,
Вищий  господарський  суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  Державного підприємства "Національна
атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого
підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 22.11.2006 року у справі № 6/632 господарського суду міста Києва
скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до господарського суду міста Києва.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді:
Н. Волковицька

Л.
Рогач