ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 квітня 2007 р.

№ 1/912-26/423

Вищий господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого

Кривди Д.С.,

суддів:

Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу

ПП “Анюта” в особі ліквідатора
ОСОБА_1

на постанову

від 30.10.06 Львівського
апеляційного господарського суду

у справі

№1/912-26/423

господарського суду

Львівської області

за позовом

АБ “Брокбізнесбанк” в особі
Львівської філії

до

1. ПП “Анюта” 2. ЗАТ “АКБ “Львів”

третя особа

ДПІ у Личаківському районі м.
Львова

про

визнання недійсним договору

за участю представників сторін

від позивача:

у засідання не прибули

від відповідача 1:

ОСОБА_1 -ліквідатор

від відповідача 2:

у засідання не прибули

від третьої особи:

у засідання не прибули

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 12.04-05.05.05
господарський суд Львівської області у задоволенні позову Акціонерного банку
“Брокбізнесбанк” в особі Львівської філії до Приватного підприємства
"Анюта" та Закритого акціонерного товариства "Акціонерного
комерційного банку "Львів" за участю в якості третьої особи Державної
податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова про визнання недійсним
укладеного між відповідачами договору купівлі-продажу АЗС “Анюта”, що
знаходиться за адресою: м. Львів-Винники, вул. Галицька, 3-Б, відмовив,
поклавши на позивача судові витрати, в тому числі за послуги адвоката в розмірі
40000 грн.

Постановою від 22.08.05 Львівський
апеляційний господарський суд рішення суду першої інстанції скасував, позов
задовольнив, судові витрати щодо оплати інформаційних послуг та державного мита
поклав на відповідачів в рівних частинах, а судові витрати за послуги адвоката
поклав на ЗАТ “АКБ “Львів”.

Постановою від 07.12.05 Вищий
господарський суд України залишив без змін постанову суду апеляційної
інстанції, погодившись з висновком про те, що з моменту винесення господарським
судом Львівської області ухвали від 30.07.2004 у справі №1/584-26/191 в порядку
ст. 67 ГПК України про накладення арешту на майно ПП “Анюта”, ця особа не мала
права здійснювати будь-які дії щодо відчуження арештованих коштів та/або майна,
незалежно від того, чи передавалася ухвала суду державній виконавчій службі для
вчинення виконавчих дій.

Ухвалою від 16.02.06 Верховний Суд
України відмовив у порушенні касаційного провадження з перегляду вказаної
постанови Вищого господарського суду України.

ЗАТ “АКБ “Львів” 05.05.06 звернувся
до Львівського апеляційного господарського суду з заявою про перегляд постанови
суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами, якими, на думку
заявника, є обставини притягнення до відповідальності державного виконавця
ОСОБА_2 згідно з вироком Сихівського районного суду м. Львова від 16.03.06 за
ч. 2 ст. 367 КК України у зв'язку з ненакладенням арешту на майно ПП
"Анюта".

Ухвалою від 17.07.06 Львівський
апеляційний господарський суд  відмовив у
задоволенні вказаної заяви, залишивши постанову суду апеляційної інстанції у
справі без змін.

Ухвала мотивована тим, що вказані
заявником обставини не впливають і не могли б вплинути на постанову у справі,
оскільки стосуються лише порушення вимог щодо виконання службових обов'язків
державним виконавцем.

23.10.06 ЗАТ "АКБ
"Львів" повторно звернувся з заявою про перегляд за нововиявленими
обставинами постанови суду апеляційної інстанції у справі, визначивши в якості
нововиявлених обставин те, що ухвалою апеляційного суду Львівської області залишено
без змін вирок Сихівського районного суду м. Львова від 16.03.06 стосовно
державного виконавця ОСОБА_2

Постановою від 30.10.06 Львівський
апеляційний господарський суд  (колегія
суддів у складі: Р.Марко -головуючий, С.Бойко, Т.Бонк) задовольнив заяву ЗАТ
"АКБ "Львів", скасувавши постанову суду апеляційної інстанції та
залишивши без змін рішення суду першої інстанції у справі.

Постанова мотивована тим, що
вироком суду від 16.03.06 та листом нотаріуса від 20.10.06 підтверджується факт
нездійснення державним виконавцем відповідних дій щодо ухвали господарського
суду від 30.07.04 по справі №1/584-26/191.

Ухвалою від 14.03.07 Вищий
господарський суд України призначив до розгляду клопотання про прийняття до
провадження касаційної скарги ПП "Анюта" в особі ліквідатора ОСОБА_1

До Вищого господарського суду
України надійшло клопотання ЗАТ "АКБ "Львів" про відкладення
розгляду справи у зв'язку з хворобою його представника без надання жодних
доказів таких обставин. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення цього
клопотання, оскільки нез'явлення представників сторін у судове засідання
касаційної інстанції не тягне перенесення справи на інші строки, не перешкоджає
розгляду справи по суті без їх участі.

Зважаючи на надання в судовому
засіданні представником скаржника відповідних доказів щодо наявності у нього
повноважень на підписання касаційної скарги як ліквідатора ПП
"Анюта", судова колегія дійшла висновку про прийняття касаційної
скарги до провадження та розгляд її по суті.

В касаційній скарзі заявлені вимоги
про скасування постанови Львівського апеляційного господарського суду від
30.10.06 та залишення без змін постанови від 22.08.05.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника скаржника, перевіривши матеріали справи, судова колегія
вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору в даній справі є
визнання недійсним укладеного між відповідачами договору від 09.08.04
купівлі-продажу АЗС “Анюта”, що знаходиться за адресою: м. Львів-Винники, вул.
Галицька, 3-Б.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, господарський суд Львівської області ухвалою від
30.07.04 у справі №1/584-26/191 в порядку ст. 67 ГПК України для здійснення
заходів до забезпечення позову наклав арешт на майно ПП “Анюта”, яке
знаходиться за адресою: м. Львів-Винники, вул. Галицька, 3-б (заправка
“Анюта”).

Господарський процесуальний кодекс
України у ст.ст. 66, 67 встановлює, що господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позов
забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що
належать відповідачеві. Про забезпечення позову виноситься ухвала. Ухвалу про
забезпечення позову може бути оскаржено.

Задовольняючи позов у справі, суд
апеляційної інстанції виходив з того, що з моменту винесення господарським
судом Львівської області ухвали від 30.07.04 у справі №1/584-26/191 ПП “Анюта”
не мало права здійснювати будь-які дії щодо відчуження арештованих коштів
та/або майна, незалежно від того, чи передавалася ухвала суду державній
виконавчій службі для вчинення виконавчих дій.

Крім того, суд апеляційної
інстанції встановив обставини обізнаності ПП “Анюта” про винесення ухвали
господарського суду Львівської області від 30.07.04, виходячи з наявності
доказів отримання ним копії позовної заяви у справі №1/584-26/191 та акту ВДВС
Личаківського РУЮ від 09.08.04, згідно з яким директора ПП “Анюта” було
ознайомлено з постановою ВДВС Личаківського РУЮ від 05.08.04 про відкриття
виконавчого провадження на виконання вказаної ухвали.

Вищий господарський суд України в
своїй постанові від 07.12.05, у перегляді якої в касаційному порядку відмовлено
ухвалою від 16.02.06 Верховного Суду України, погодився з вказаним висновком
суду апеляційної інстанції з огляду на вимоги ст. 45 ГПК України,
яка кореспондується зі ст. 124 Конституції України та передбачає, що
господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до
виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Звертаючись із заявами про перегляд
постанови суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами, ЗАТ
"АКБ "Львів" в якості нововиявлених обставин зазначив обставини
прийняття та набрання чинності вироком Сихівського районного суду м. Львова від
16.03.06 про притягнення державного виконавця ОСОБА_2 до відповідальності за ч.
2 ст. 367 КК України у зв'язку з ненакладенням арешту на майно ПП
"Анюта".

Відповідно до ст. 112 ГПК України
господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало
законної сили, за нововиявленими обставинами, за двох умов: істотність нововиявлених
обставин для вирішення спору або розгляду справи про банкрутство і виявлення їх
після прийняття судового рішення зі справи.

Як вже зазначалось, Вищий
господарський суд України у своїй постанові по даній справі, яка набрала
законної сили та є чинною, визначив, що після прийняття господарським судом
Львівської області ухвали про арешт майна ПП "Анюта" вказана особа не
мала права здійснювати будь-які дії щодо відчуження арештованого майна
незалежно від наявності або відсутності певних виконавчих дій державної
виконавчої служби.

З огляду на таке встановлення
Сихівським районним судом м. Львова обставин неналежного виконання державним
виконавцем ОСОБА_2 своїх посадових обов'язків, вчинення ним службової
недбалості щодо своєчасного і повного виконання ухвали суду про забезпечення
позову, яке полягає у невжитті заходів щодо накладення арешту на майно
підприємств ТзОВ "Іва-Галич" та ПП "Анюта", жодним чином не
впливає та не могло вплинути на висновок судів про наявність підстав для визнання
спірного договору недійсним як такого, що суперечить вимогам чинного
законодавства, як це вірно зазначив Львівський апеляційний господарський суд у
винесеній за результатами розгляду заяви ЗАТ "АКБ "Львів" про
перегляд постанови у даній справі за нововиявленими обставинами ухвалі від
17.07.06, яка є чинною.

Отже, викладений в оскаржуваній
постанові висновок про те, що факт невчинення державним виконавцем дій по
накладенню арешту на майно ПП "Анюта" є істотним для вирішення даного
спору, не відповідає вимогам ст. 124 Конституції України і ст. 45
ГПК України з урахуванням встановлених судами обставин щодо винесення
господарським судом Львівської області ухвали від 30.07.04 у справі
№1/584-26/191.

Також в оскаржуваній постанові суду
апеляційної інстанції нововиявленими визнані наступні обставини: згідно з
листом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3
від 20.10.06 на момент укладення спірного договору ним не було перевірено
наявність обтяжень щодо розпорядження відповідним майном; а відповідно до витягу
з Єдиного реєстру заборон № від 09.08.04, витягу з Єдиного реєстру
заборон відчуження нерухомого майна №483474 від 09.08.04, витягу з державного
реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №481669 від 09.08.04
спірне майно ПП "Анюта" під арештом на час укладення договору не
перебувало.

При цьому суд зазначив, що
вищевикладені обставини стали відомі заявникові тільки 20.10.06 у зв'язку з
тим, що представник ЗАТ "АКБ "Львів" одержав у нотаріуса копії
витягів, але через недобросовісне виконання своїх обов'язків як повіреного не
повідомив про це банк.

Проте в оскаржуваній постанові
відсутні посилання на жодні докази, які відповідно до вимог ст. 33 ГПК України
підтверджують необізнаність заявника про вказані обставини. Також судова колегія
вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно не врахував те, що обставини
недобросовісного виконання своїх обов'язків повіреним заявника мають
суб'єктивний характер та не доводять те, що позивач не знав та об'єктивно не
міг знати про вищенаведені обставини.

Більш того, як вбачається з
матеріалів справи, суд першої інстанції, розглядаючи справу, досліджував
обставини невиконання ухвали господарського суду Львівської області від
30.07.04 та відсутність на момент укладення спірного договору реєстрації арешту
або заборони щодо відповідного майна, надавши при цьому правову оцінку
вищевказаним витягам з відповідних реєстрів № 483474 від 09.08.04, №481669 від
09.08.04, а також витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна про
податкові застави №3303297 від 29.04.05.

Зважаючи на викладене, судова
колегія дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції не дотримався при
винесенні оскаржуваної постанови вимог ст.ст. 43, 47, 43,
105, 112 ГПК України, безпідставно визнавши нововиявленими обставини, які не є такими
в розумінні глави ХІІІ ГПК України.

До того ж, суд апеляційної
інстанції не врахував, що підставою для задоволення позову у справі у постанові
Львівського апеляційного господарського суду від 22.08.05, зокрема, зазначено
обставини обізнаності ПП “Анюта” про винесення ухвали господарського суду
Львівської області від 30.07.04, виходячи з наявності доказів отримання ним
копії позовної заяви у справі №1/584-26/191 та акту ВДВС Личаківського РУЮ від
09.08.04, згідно з яким директора ПП “Анюта” було ознайомлено з постановою ВДВС
Личаківського РУЮ від 05.08.04 про відкриття виконавчого провадження на
виконання вказаної ухвали. Проте, як вбачається з оскаржуваної постанови, при
перегляді справи за нововиявленими обставинами вказані обставини жодними доказами
не спростовані.

Таким чином, судова колегія дійшла
висновку про задоволення касаційної скарги, скасування постанови Львівського
апеляційного господарського суду від 30.10.06 та залишення без змін постанови
Львівського апеляційного господарського суду від 22.08.05. Судові витрати
відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на ЗАТ "АКБ
"Львів".

Керуючись ст.ст. 108, 112, 114, 1115,
1117, 1119-11 ГПК України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу задовольнити.

2.          Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 30.10.06 у справі №1/912-26/423 скасувати.

3.          У задоволенні заяви ЗАТ "АКБ
"Львів" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови
Львівського апеляційного господарського суду від 22.08.05 у справі
№1/912-26/423 відмовити.

4.          Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 22.08.05 у справі №1/912-26/423 залишити без змін.

5.          Судові витрати покласти на ЗАТ
"АКБ "Львів", доручивши господарському суду Львівської області
видати відповідний наказ.

Головуючий
Д.Кривда

Судді
Г.Жаботина

А.Уліцький