СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.07                                                                                 Справа № 2/495

Судова колегія у складі: головуючого –судді Седляр О.О., судді Зюбанової Н.М., судді Калашник Т.Л., розглянувши матеріали справи за позовом

Державного підприємства «Луганськвугілля», м. Луганськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганськвуглепереробка”, м. Луганськ

про зобов’язання відвантажити вугільну продукцію

за участю представників сторін:

від позивача –Савченко І.В., дов. від 04.01.07 № 03/03-788,

від відповідача –Кучеров І.А., дов. від 25.10.06 № 17,

відповідно до вимог ст. 77 ГПК України у засіданні суду було оголошено перерву з 18.04.07 по 25.04.07,

в с т а н о в и л а:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу щодо зобов’язання відповідача виконати передбачені договором від 01.02.04 № 40 зобов’язання щодо поставки продукції збагачення в кількості 11478,9 тн, у тому числі вугілля марки ГСШ в кількості 1974,7 тн з якісними показниками золи –25%, вологості –11%, вугілля марки ТК в кількості 787,0 тн та вугілля марки АШ об в кількості 1617,2 тн з якісними показниками.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 20.11.06 позовні вимоги відхилив, посилаючись на недоведеність позивачем вказаних у позові якісних показників. Крім того, він посилається на різний підхід сторін, щодо визначення порядку постачання рядового вугілля, який на його думку, передбачений п. 3.4 укладеного договору, яким визначено постачання рядового вугілля Виконавцю на умовах СРТ правил Інкотермс, а не на умовах п. 2.1 укладеного договору, на який посилається позивач. Також він посилається на те, що позивач безпідставно стверджує на порушення ним пунктів 16,17,18 Інструкції П-7, оскільки на його думку, умовами договору від 01.02.04 № 40, не передбачено приймання вугілля на підставі положень даної Інструкції. За його ствердженнями позивачем були порушені умови п.3.4 укладеного договору щодо надання інформації про якість вугілля протягом 24-годин та надіслані на його адресу претензії не були повними, що позбавило їх повному розгляду.

Позивач 30.03.07 у порядку ст. 22 ГПК України подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить їх зменшити та підставі розрахунку та зобов’язати відповідача відвантажити вугільну продукцію марки ТК у кількості 4532,4 тн, а також вугільну продукцію ГСШ у кількості 1974,7 тн ( зола 25%, волога 11%), вугільну продукцію марки АШ у кількості 1617,2 тн ( зола 20%, волога 8%).

25.04.07, позивач,  у порядку ст. 22 ГПК України, ще раз уточнив позовні вимоги відповідно до яких просить суд зобов’язати відповідача передати у власність позивача вугільну продукцію: марки АШ в кількості 1617,2 тн ( зола 20%, волога 8%); марка ГСШ в кількості 1974,7 тн ( зола 25%, волога 11%); марка ТК в кількості 4532,4 тн ( зола 20%, волога 8%).

Дослідивши матеріали справи , вислухавши представників сторін судова колегія дійшла наступного:

Заяви позивача про уточнення позовних вимог слід задовольнити. Позовними вимогами слід вважати:  зобов’язати відповідача передати у власність позивача вугільну продукцію: марки АШ в кількості 1617,2 тн ( зола 20%, волога 8%); марка ГСШ в кількості 1974,7 тн ( зола 25%, волога 11%); марка ТК в кількості 4532,4 тн ( зола 20%, волога 8%).

Між сторонами у справі, укладено договір на переробку давальницької сировини від 01.02.04 № 40 з додатковими угодами до нього, за умовами якого, «Замовник»( позивач у справі) в особі шахт зобов’язався  своїми силами поставляти на збагачення «Виконавцю»                 ( відповідач у справі) рядове вугілля та оплачувати вартість послуг зі збагачення, а останній зобов’язався його збагачувати з ціллю отримання продуктів збагачення з подальшою передачею у власність «Замовника».

На виконання умов вказаного договору (п.1.1, п.2.1), згідно уточненого розрахунку позивача протягом березня-грудня 2004 року відповідачеві було поставлено рядове вугілля у кількості 156145,98тн, що підтверджено залізничними накладними , посвідченнями якості та відповідачем не оспорюється.

Відповідно до вимог п.1.2 ,п.2.2, п.3.4.  відповідач повинен був здійснити збагачення вугілля та відвантажити споживачам вугільний концентрат за замовленнями позивача , при цьому визначення якості продуктів збагачення, які поставляються повинні здійснюватися у порядку, встановленому «Методикою визначення випусків продуктів збагачення з давальницької сировини по шахтах»на базі фактичних якісних характеристик.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на порушення відповідачем умов п.1.2, п. 2.2 укладеного сторонами договору, яке виразилось у невірному визначенні якісних показників рядового вугілля, яке приймалось на збагачення, внаслідок чого створилось недоданням підприємству продуктів збагачення у кількості 8124,3 тн, у зв’язку з чим він звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності судова колегія  вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів,  необхідних  для належного  виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про виконання зобов’язань за договором на переробку давальницької сировини від 01.02.04 № 1.

У додатках до договору № 1 та № 2 та у додатковій угоді від 01.06.04 до договору сторонами визначено кількість вугілля та продуктів переробки та їх якісні показники, у тому числі і показники рядового вугілля , яке поставлялось на переробку.

Згідно уточненого розрахунку позивача протягом березня-грудня 2004 року відповідачеві було поставлено рядове вугілля у кількості 156145,98 тн, що підтверджено залізничними накладними , посвідченнями якості та відповідачем не оспорюється.

Пунктом 4.3 укладеного договору сторонами передбачено, що приймання продукції за якістю здійснюється відповідно до ГОСТУ 1137-64 «Правила приймання за якістю». Показники якості вугілля шахт, яке надходить на збагачення на підприємства відповідача здійснюються хімічною лабораторією позивача та являються розрахунковими. При неузгодженні позивачем якісних показників вугілля яке надходить на збагачення с ВТК відповідача, останній має право приймати в переробку неузгоджене вугілля за даними свого контрольного опробування.

У разі неузгодження з показниками якості вугілля, сторони користуються положеннями, вказаними в нормативних документах та кінцевими виступають результати проведення арбітражних досліджень. При невідповідності якості вугілля шахт, яке поступає на збагачення на дані фабрики, викликається представник шахт для спільного опробування. Якщо представник шахти не прибув на збагачувальну фабрику для спільного опробування в строк, передбачений Інструкцією П-7, результати опробування приймаються за даними фабрики.

Згідно додаткової угоди від 01.06.04 сторони доповнили п.4 укладеного договору п.п. 4.12, відповідно до якого зазначено, що при прийманні вугілля за якістю сторони користуються нормативними актами, передбаченими у договорі від 01.02.04 та іншими прийнятими по даним питанням в доповнення або взамін, які не протирічять діючому законодавству.

На період укладання договору від 01.02.04 № 40 та до даного часу діючими нормативними актами, які регламентують порядок приймання продукції за якістю були  Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю» (Інструкція П-7), яка затверджена Постановою ДА та СС СРСР від 25.04.66  з доповненнями та змінами та ГОСТом 1137-64 зі змінами та доповненнями № 2 , пункт 36 якого відсилає до порядку та строків передбачених Інструкцією П-7.

Відповідач у своїх запереченнях безпідставно стверджує про відсутність домовленості сторін щодо приймання рядового вугілля за вимогами Інструкції П-7, оскільки при системному аналізі п.4.3 укладеного сторонами договору від 01.02.04 № 1 та додатку до нього від 01.06.04 слід зазначити,  що інших нормативних актів щодо порядку та строків приймання вугілля за якістю , на той час не існувало.

Крім того, відповідно до п.4.3 укладеного договору сторонами передбачено, що показники якості вугілля шахт, яке надходить на збагачення на підприємства відповідача здійснюються хімічною лабораторією позивача та являються розрахунковими, що виключає приймання продукції відповідачем без посвідчень якості позивача. Надані відповідачем копії окремих актів відбору проб не можуть бути належним доказом приймання продукції за якістю , оскільки вони складені у порушення вимог договору та не містять якісних показників. Відповідачем також не доведено виклик повноважних представників позивача для спільного приймання рядового вугілля за якістю, що протирічіть умовам договору та вимогам Інструкції П-7. Враховуючи вищевикладене відповідач безпідставно завищував показники якості рядового вугілля, що призвело до неналежного виконання зобов’язань за договором та зменшення продуктів збагачення.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем доведено факт неналежного здійснення зобов’язань відповідачем за умовами договору від 01.02.04 № 1 , у зв’язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, з віднесенням судових витрат на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22,44,49,77,82,84,85  Господарського   процесуального   кодексу  України, судова колегія

в и р і ш и л а:

1.  Позов задовольнити.

2. Зобов’язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганськвуглеперербка», м. Луганськ, вул. Радянська, 18, код 31326380 передати у власність Державного підприємства «Луганськвугілля», м. Луганськ, вул. Лермонтова, 18, код 32473323 вугільну продукцію: марки АШ в кількості 1617,2 тн ( зола 20%, волога 8%); марка ГСШ в кількості 1974,7 тн ( зола 25%, волога 11%); марка ТК в кількості 4532,4 тн ( зола 20%, волога 8%), видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганськвуглеперербка», м. Луганськ, вул. Радянська, 18, код 31326380 на користь Державного підприємства «Луганськвугілля», м. Луганськ, вул. Лермонтова, 18, код 32473323 державне мито у сумі 85 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн., видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання :  03.05.07

Суддя                                                                                                      О.О. Седляр

Суддя                                                                                                      Н.М. Зюбанова

Суддя                                                                                                       Т.Л. Калашник