СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.07                                                                                 Справа № 6/83

Суддя Василенко Т.А., розглянувши матеріали справи за позовом

Приватного підприємства «Монтажбуд», м. Алчевськ Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково –промислове обєднання “Спецкераміка”, м. Сєвєродонецьк Луганської області

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, з боку відповаідача –Закрите акціонерне товариство “Лисичанська нафтова інвестиційна компанія” (ЗАТ “ЛИНІК”), м. Лисичанськ Луганської області

про стягнення  98 955 грн. 96 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Сметанюк В.Б. - засновник;

від відповідача –не прибув;

від 3-ї особи –Іщук М.В., дов. № 18/1-101 від 27.12.06.,

Міщенко М.В., дов. № 18/1-100 від 27.12.06.;

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача боргу у сумі 98 955  грн. 96 коп.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву від 29.03.2007. за яким позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Також, відповідач надав заяву від 11.04.2007. за якою визнає позовні вимоги та просить суд зобов’язати третю особу –ЗАТ «ЛИНІК»сплатити на розрахунковий рахунок позивача суму боргу 98 955 грн. 96 коп., в рахунок зобов’язань за виконані роботи на об’єктах замовника.

Окрім цього, відповідач надав до суду  заяву від 13.04.2007., за якою просить розглянути справу у його відсутність та з визначає, що з позовними вимогами згоден.

3-я особа –ЗАТ «ЛИНІК»надав до суду пояснення по справі від 13.04.2007., за якими повідомив, що у продовж 2006 року між ним та відповідачем було укладено  декілька договорів на виконання робіт, але за яким саме договором виникли спірні відносини, 3-я особа  пояснити не може.

В той же час, позивачем подане клопотання від 11.04.2007., за яким позивач просить суд зобов’язати  третью  особу сплатити на його рахунок борг у сумі 98 955 грн. 96 коп. в рахунок зобов’язань за виконані роботи на об’єктах «Замовника».

Вказане клопотання судом залишається без розгляду, оскільки воно не відповідає вимогами ст. 22 ГПК України та за ним, позивач, фактично змінює відповідача у справі, але бідь –який обгрунтувань з приводу заявленого клопотання не надав та не надав відповідну заяву.

Дослідивши матеріали справи та приймаючи до уваги, що:

Між ТОВ “НВО “Спецкераміка”  і ПП «Монтажбуд», 19.07.2006. був укладений договір  субпідряду на виконання будівнично –монтажних робіт № 21, за умовами якого “Генпідрядник” (відповідач у справі) доручає, а “Субпідрядник” (позивач у справі) приймає на себе зобов’язання виконати будівельно –монтажні роботи на суму 500 тис. грн.

Згідно п. 3.2. договір набирає сили з моменту підписання та діє до 31.12.2006.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що оплата за виконані роботи  здійснюється за умовою передплати у розмірі до 50% від суми договору, а у подальшому щомісячно протягом місяця, наступного за звітним після перерахування грошових коштів замовником.

Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Оцінивши матеріали справи та доводи сторін у їх сукупності,  суд, прийшов до наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно  до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За своїм змістом природою договір № 21  від 19.07.2006. є договором cубпідряду.

Стаття 837 Цивільного кодексу України передбачає , що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу  за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовнику.

Частиною 1 статті 838 ЦК України визначено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено у договорі, притягнути до виконання робіт інших осіб (субпідрядників). У цьому випадку підрядник виступає перед Замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов’язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заяви про них підряднику.

Як свідчать матеріали справи, в тому числі акти приймання виконаних робіт за грудень 2006 року, підписані представниками позивача і відповідача без  зауважень, позивачем були виконанні роботи за договором на загальну суму 98 955 грн. 96 коп., які відповідач не оплатив.

Як було вказано вище, відповідач за умовами договору, повинен був здійснити оплату виконаних робіт у вигляді 50% передплати, а потім при надходженні коштів від “Замовника”, тобто сторона конкретних строк щодо оплати виконаних робіт визначений не був.

Згідно ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником  обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржником повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У даному випадку, кредитором виступає позивач, а боржником –відповідач.

З метою отримання вказаних коштів, позивачем відповідачу були виставлені рахунки №№ 20,21, 22, 2№ від 26.12.2006., які відповідачем оплачені не були.

В той же час, відповідачем не доведено суду факт неперерахування коштів “Замовником”.

Відповідач позовні вимоги визнав.

Згідно ч.5 ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову, господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що визнання відповідачем позову стосується лише відносин між позивачем та відповідачем, не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Приймаючи до уваги, що сума основного боргу є обґрунтована та підтверджена матеріалами справи, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти  на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 49, 78, 82, 84, 85  Господарського   процесуального   кодексу  України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково –виробниче об’єднання “Спецкераміка”, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Леніна, 33в, код 19067194,  р/р 0001, СФ АКПБ “УкрСиббанк” м. Сєвєродонецьк, на користь:

- Приватного підприємства «Монтажбуд», м. Алчевськ Луганської області, вул. Індустріальна, 10, р/р 1419 в Алчевському відділенні ПІБ, МФО 304342, код 31588079, борг у сумі 98 955  грн. 96 коп.,  витрати по держмиту у сумі 989 грн. 56 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання -  16.04.2007.

Суддя                                                                                                       Т.А.Василенко