КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

26.02.07 р.          № 11/400-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Григоровича О.М.

суддів:                                          Гольцової  Л.А.

Рябухи  В.І.

при секретарі:                              Решоткіній Т.О.

За участю представників:

-позивача: Качуровська А.А. (дов. від 10.10.06),

-відповідача1: Маньковська К.Е. (дов. від 09.01.07),

-відповідача 2: не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської регіональної митниці

на постанову Господарського суду м.Києва від 30.10.2006 (підписана 07.11.06)

у справі № 11/400-А  (Євсіков О.О.)

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Форест"

до           1.Київської регіональної митниці

2.Головного управління Державного казначейства України у м. Києві

про          повернення надміру сплачених платежів,

(у справі оголошувалася перерва з 07.02.07 до 26.02.07),

26.02.07у судовому засіданні відповідно до пункту 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Юнайтед форест” (далі-позивач) звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Київської регіональної митниці (далі-відповідач 1) та Головного управління Державного казначейства України у м. Києві (далі-відповідач 2) про повернення зайво сплачених платежів на суму 6373,74грн. та відшкодування збитків на суму 25556,77грн.

Під час розгляду справи судом 1-ої інстанції позивач відповідними заявами від 27.09.06, 06.10.06, 16.10.06 уточнив позовні вимоги. Він просить суд стягнути з Державного бюджету України зайво сплачене мито у сумі 5301, 23 грн., зайво сплачений податок на додану вартість у сумі 1060, 25 грн. та 20797,69 грн. майнової шкоди.

Постановою Господарського суду м. Києва від 30.10.06 позов задоволено повністю.

Відповідач 1, не погоджуючись з постановою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, повністю відмовивши позивачеві у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи доводи, викладені в апеляційній скарзі, відповідач стверджує, що постанову суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права.

На думку відповідача 1, місцевим судом при прийнятті постанови було порушено норми Митного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України “Про митний тариф України”,  постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.02 № 1862 “Про затвердження Порядку взяття (надання) проб і зразків товарів, проведення досліджень (аналізу, експертизи) з метою їх митного оформлення, а також розпорядження зразками”, постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.02 № 1863 “Про затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності”, наказу Державної митної служби України від 01.10.03 № 646 “Про затвердження Порядку роботи відділу номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці, відділу контролю митної вартості та номенклатури митниці при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України”, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.03 № 996/8317, наказу Державної митної служби України від 20.04.05 № 314 “Про затвердження Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації”, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.04.05 № 439/10719.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач зазначив, що постанову місцевого суду було винесено з врахуванням всіх обставин справи та дотриманням норм матеріального права. На його думку, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду – без змін.

Позивачем було надано доповнення до заперечень на апеляційну скаргу від 07.02.07 № 09/02, в якому останній додатково зазначив, що місцевим судом було правомірно прийнято постанову про задоволення позовних вимог, оскільки між діями відповідача 1 та понесеними позивачем збитками є прямий причинний зв’язок.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з’явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Неявка представників відповідача 2 в судове засідання, на думку колегії суддів,  не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для її розгляду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

19.01.01 між позивачем та Фірмою “UPM-Kymmene Bumaga” (Гельсінкі, Фінляндія) було укладено контракт № 27/10701/К-001 на поставку паперу. В подальшому сторонами були укладені додаткові угоди від 01.02.02, 21.04.03, 06.06.03, 28.01.04 до контракту. Відповідно до додаткової угоди від 28.01.04 строк дії контракту продовжено до 31.01.06.

Відповідно до додатку від 22.09.05 № 29 до контракту від 19.01.01 № 27/10701/К-001 та міжнародної товарно-транспортної накладної № 130094 в зону митного контролю відповідача 1 на адресу позивача надійшов товар.

07.10.05 позивачем було подано вантажну митну декларацію 100000006/5/046501, та документи, необхідні для оформлення імпортованого на територію України товару, а саме:

- Крафт–папір для мішків виробництва фабрики “Wisapeper” (Фінляндія) концерну “UPM-Kymmene Corporation Seven Seas” не крейдований, рівномірно вибілений по всій масі, вироблений 100% з целюлозної маси хвойних порід деревини, у рулонах: UPM WEX, графа 31 ВМД (товар №1) white, масою: 70г/м2, 80г/м2, форматом: 730 мм, 740 мм, 830 мм, 840 mm; UPM WEX LD white, масою: 70г/м2, 80г/м2, форматом: 720 мм, 750mm. Місць-53. Папір у 53 рулонах обгорнутих крафт-папером: UPM WEX  white - 41 рулон (20235 кг); UPM WEX LD white - 12рулонів (7978 кг) – код товару  ;

-          Папір вкритий силіконом POLYINTER BL Fine 105, з товщиною паперового шару 62-85%, що складає 50% від загальної товщини матеріалу. Масою 105 г/м2, у рулонах, форматом 190 мм, виробник-фабрика “LO PAREX OY” Фінляндія концерну UPM-Kymmene –  код товару ;

-          Крафт–папір пакувальний UPM Swan White, виробництва фабрики “Wisapeper”(Фінляндія) концерну “UPM-Kymmene Corporation Seven Seas”, не крейдований, рівномірно вибілений по всій масі, вироблений   100% з целюлозної маси хвойних порід деревини – код товару ;

-          Крафт–папір пакувальний UPM Swan Base, виробництва фабрики  “Wisapeper”(Фінляндія) концерну “UPM-Kymmene Corporation Seven Seas”, не крейдований, не вибілений, вироблений 100% з целюлозної маси хвойних порід деревини, у рулонах, масою 120 г/м2 – код товару 0.

Відповідно до вимог Закону України “Про Митний тариф України” позивачем у зазначеній вище ВМД було заявлено преференційну ставку ввізного мита на папір за кодом – 3%, на папір за кодами , , – 0%.

Працівниками вантажного відділу № 2 Київської регіональної митниці було проведено відбір зразків крафт-паперу для проведення досліджень щодо підтвердження коду заявленого до митного оформлення товару.

19.10.05 відділом номенклатури відповідача на підставі довідки експерта від 17.10.05 № 21-1053 було прийнято рішення № КТ-100-2531-05 про визначення коду товару, відповідно до якого задекларований позивачем товар підлягав митному оформленню за кодом УКТ ЗЕД 480560900.

Позивач, не погоджуючись з рішенням відділу номенклатури митниці, звернувся до відповідача із проханням провести повторне лабораторне дослідження зразків крафт-паперу. Повторною експертизою було встановлено, що вміст волокон хвойної целюлози, отриманої сульфатним способом варки, становить менше ніж 80% від загальної маси волокна, решта маси складають волокна отримані сульфітним способом варки, отже підтверджуються результатами досліджень, що проводились раніше.

Позивач, не погоджуючись з результатами повторних лабораторних досліджень, звернувся до начальника Київської регіональної митниці з проханням дозволити відбір зразків крафт-паперу зі складу ТЛС “Лиски” для проведення незалежної експертизи в лабораторії ВАТ “УкрНДІ паперу”.

Листом від 19.12.05 №25/12-10/16829 за підписом першого заступника начальника Київської регіональної митниці Іванченко Є.П. позивачеві було дозволено здійснити відбір зразків паперу для проведення незалежної експертизи, але, як підтверджується матеріалами справи, позивачем не було здійснено даний відбір, оскільки на лист було накладено резолюцію “не передбачено”.

В подальшому позивач звернувся до представників фірми виробника з проханням надати зразки крафт-паперу тієї дати виготовлення, що і поставлений товариству крафт-папір.

Зразки отриманого позивачем крафт-паперу було передано для проведення експертизи до ВАТ “Український науково-дослідний інститут паперу”, а також до Фінської лабораторії “Еспо”. Результатами проведених обома лабораторіями досліджень підтверджується, що крафт-папір вироблений з целюлози хвойної деревини, отриманої 100% сульфатним способом (висновки від 25.01.06 ВАТ “Український науково-дослідний інститут паперу” та від 17.11.05  Фінської лабораторії “Еспо” (а.с.100-101)).

Після отримання результатів незалежних експертиз позивач звернулося до відповідача з проханням переглянути результати лабораторних досліджень Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи з врахуванням результатів наданих ВАТ “Український науково-дослідний інститут паперу”, Фінською лабораторією “Еспо” та дозволити оформлення товару по заявленим кодам.

Листом від 30.01.06 відповідачем було відмовлено позивачеві в перегляді рішення про визначення коду товару від 19.10.05 з посиланням на те, що код товару, зазначений у висновках експертів інших установ, або код товару, визначений експертом, не носить визначального характеру при класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД і тому не може бути підставою для митного оформлення.

Не погоджуючись з рішенням Київської регіональної митниці про визначення коду товару, позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про його скасування.

Постановою Господарського суду м. Києва від 23.05.06 №11/92-А, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.08.06, позов задоволено, скасовано рішення Київської регіональної митниці від 19/10/2005 № КТ-100-2531-05 про визначення коду товару в частині визначення коду та проведення митного оформлення:

- товару № 1: папір UPM WEX white масою 70 г/м2, 80г/м2; папір UPM WEX LD white масою 70/м2, 80г/м2, не крейдований, паперову масу якого утворено з хвойної вибіленої целюлози, вміст волокон отриманих сульфатним способом менше 80%, без вмісту механічних волокон у рулонах. Відправник “UPM-Kymmene Corporation Seven Seas”, Фінляндія, за кодом УКТЗЕД ;

-          товару № 3: папір UPM Swan White масою 70 г/м2, не крейдований, паперову масу якого утворено з хвойної вибіленої целюлози, вміст волокон отриманих сульфатним способом менше 80%, без вмісту механічних волокон у рулонах. Відправник: “UPM-Kymmene Corporation Seven Seas”, Фінляндія, за кодом УКТЗЕД .

Матеріалами справи підтверджується, що позивач, враховуючи можливість негативних наслідків для підприємницької діяльності та у зв’язку з відмовою відповідача здійснити митне оформлення товару за заявленими кодами на підставі ухвали господарського суду від 03.03.06, заповнив нову ВМД № 100000006/6/441813 та здійснив митне оформлення товару за кодами, визначеними відповідачем у рішенні від 19.10.05 № КТ-100-2531-05, зайво сплативши до бюджету ввізне мито в сумі 5301,23грн., 1060,25 грн. ПДВ.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України Державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, за рішенням, яке було прийняте державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.

Частиною 2 ст. 50 Бюджетного кодексу України встановлено, що Державне казначейство України веде бухгалтерський облік всіх надходжень, що належать Державному бюджету України, та за поданням органів стягнення здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету.

Положенням про Державне казначейство України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.05 № 1232 (далі-Положення), передбачено, що його основними завданнями є, зокрема, забезпечення казначейського обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, що передбачає, в тому числі, контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов’язань та проведенні платежів за цими зобов’язаннями.

Абзацами 4, 5 п. 4 Положення встановлено, що Казначейство відповідно до покладених на нього завдань провадить безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів і бюджетних установ, за рішенням, яке було прийняте державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування; повертає кошти, помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органів стягнення, яким відповідно до законодавства надано право стягнення до бюджетів податків, зборів (обов’язкових платежів) та інших надходжень.

Пунктом 1.2 Порядку повернення платникам помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов’язкових платежів), затвердженого наказом Державного казначейства України від 10.12.02 № 226, передбачено, що повернення платникам помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов’язкових платежів) здійснюється з відповідних рахунків, відкритих в органах Державного казначейства згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку виконання державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Державного казначейства України від 28.11.00 № 119 шляхом оформлення платіжних доручень на підставі відповідних документів, у тому числі виконавчих, податкових, митних та інших державних органів, яким відповідно до закону надано право стягнення до бюджету податків, зборів (обов’язкових платежів) та інших надходжень.

Частиною 2 ст. 9 Закону України “Про виконавче провадження”  встановлено, що виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів або з бюджетних установ, здійснюється органами Державного казначейства України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України від 20.04.05 № 676/2005 Державне казначейство України реорганізоване шляхом його перетворення в урядовий орган державного управління у складі Міністерства фінансів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.05 № 983 Державне казначейство України утворено у складі Міністерства фінансів як урядовий орган державного управління. Для виконання покладених на нього завдань може за погодженням з Міністром фінансів утворювати територіальні органи у межах граничної чисельності своїх працівників.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що органи Державного казначейства України здійснюють повернення помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов’язкових платежів) в тій сумі, яка була зарахована до Держаного бюджету України, за наявності правових підстав. Головне управління державного казначейства України у м. Києві має відношення до спірних правовідносин як орган, який веде бухгалтерський облік всіх надходжень, що належать Державному бюджету України, та здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету.

З урахуванням того, що судом встановлений факт надмірної сплати позивачем до Державного бюджету України суми ввізного мита та ПДВ, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду про задоволення позову в цій частині та повернення останньому зайво сплачених платежів.

Також матеріалами справи підтверджується, що до відбору зразків товару для проведення експертизи Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, яка призначалася судом в межах розгляду Господарським судом м. Києва справи № 11/92-А, позивач був вимушений відправити товар для зберігання на склад ДП “Український державний центр транспортного сервісу “Ліски”, розташований за адресою: м. Київ-92, вул. О. Довбуша, 22, у зв’язку з чим поніс додаткові витрати в сумі 20797,69 грн.

Позивачем були подані відповідачеві документи, достатні для правильного та своєчасного визначення кодів товару з урахуванням відомостей виробника, висновків ВАТ “Український науково-дослідний інститут паперу” та Фінської лабораторії “Еспо”.  Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача, зокрема, неправильно проведених лабораторних досліджень, не взяття до уваги доказів належності товару до даного коду  позивач поніс збитки в розмірі 20 797,69 грн.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст. 22 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, втрати, яких  особа  зазнала у  зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права

(реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Виходячи із вимог ст.ст. 1166 та 1173 Цивільного кодексу України у зв’язку з неправомірними діями посадових осіб Київської регіональної митниці при визначені кодів УКТЗЕД на товар, відповідальність за шкоду, яка завдана органами державної влади несе держава за рахунок грошових коштів, які їй належать на праві власності.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, викладені у позовній заяві, відповідачем не було надано ні  суду 1-ої інстанції, ні апеляційному суду.

Отже, висновок місцевого суду про задоволення вимог щодо стягнення з Державного бюджету України на користь позивача 20797,69 грн. збитків є правильним.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі стосовно порушення місцевим судом норм матеріального права колегія суддів вважає такими, що до уваги не приймаються, оскільки вони відтворюють обставини та доводи, викладені останнім у запереченнях на позовну заяву від 27.10.06. Вони були досліджені та оцінені судом 1-ої інстанції під час розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Постанову Господарського суду м. Києва від 30.10.06 у справі № 11/400-А залишити без змін, а апеляційну скаргу Київської регіональної митниці – без  задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця з дня виготовлення ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Ухвалу виготовлено та підписано 01.03.07

Головуючий суддя          Григорович О.М.

Судді

Гольцова  Л.А.

Рябуха  В.І.