ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2007 р.
№ 6/207пн

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючий суддя
Муравйов О. В.

судді
Полянський А. Г.
Коробенко Г. П.

розглянувши
касаційну скаргу
Державного підприємства "Орджонікідзевугілля"

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 23.10.2006 року

по справі
№ 6/207пн Господарського суду Донецької області

за позовом
Державного підприємства "Орджонікідзевугілля"

до
Закритого акціонерного товариства Центральна збагачувальна фабрика "Вуглегірська"

про
внесення змін у договір,

За участю представників сторін:

від позивача:
Спіріна С.Н. –дов. №01/4-1279 від 03.01.2007 року

від відповідача:
Бондарев В.В. –дов. №15/05 від 15.05.2006 року

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.12.2006 року касаційна скарга Державного підприємства "Орджонікідзевугілля" була прийнята до провадження, її розгляд призначений на 11 год. 40 хв. 23.01.2007 року.

Відводів зазначеному складу колегії суддів не заявлено.

За згодою сторін в судовому засіданні 23.01.2007 року було оголошено вступну і резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач Державне підприємство "Орджонікідзевугілля" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Закритого акціонерного товариства Центральна збагачувальна фабрика "Вуглегірська", з урахуванням уточнень позовних вимог, про внесення змін у договір №1 від 01.01.2006 року на транспортне обслуговування контрагента під’їзного шляху, а саме: змінити договір в частині пунктів 3.4; 4.2.

Позовні вимоги були обґрунтовані недосягненням сторонами згоди по окремих пунктах договору, обов’язок на укладення якого визначено чинним законодавством України.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 19.09.2006 року (суддя Підколзіна Л.Д.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.10.2006 року (головуючий суддя Гуреєв Ю.М., судді Колядко Т.М., Скакун О.А.), в задоволенні позовних вимог позивачу було відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, Державне підприємство "Орджонікідзевугілля" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В своїй касаційній скарзі Державне підприємство "Орджонікідзевугілля" вважає, що судом першої інстанції та апеляційним господарським судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу Закрите акціонерне товариство Центральна збагачувальна фабрика "Вуглегірська" повністю заперечує підстави скасування судових рішень першої та апеляційної інстанцій, у зв’язку з чим просить постанову Донецького апеляційного господарського суду від 23.10.2006 року залишити без змін, а касаційну скаргу Державного підприємства "Орджонікідзевугілля" – без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на неї, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла наступного висновку.

Як вірно встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, Державне підприємство "Орджонікідзевугілля" 07.02.2006 року направило на адресу Закритого акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Вуглегірська" договір №1 від 01.01.2006 року на транспортне обслуговування, з проханням підписати вказаний договір та належним чином оформлений один екземпляр повернути на адресу позивача.

Закрите акціонерне товариство "Центральна збагачувальна фабрика" Вуглегірська" повернуло 27.02.2006 року на адресу Державного підприємства "Орджонікідзевугілля" підписаний договір №1 від 01.01.2006 року на транспортне обслуговування з протоколом розбіжностей, з проханням підписати протокол розбіжностей та належним чином оформлений один екземпляр повернути на адресу ЗAT "ЦЗФ "Вуглегірська".

Складання та підписання протоколу узгодження розбіжностей до договору №1 від 01.01.2006 року на транспортне обслуговування між позивачем і відповідачем відбулось, як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджено апеляційною інстанцією, 17.03.2006 року, про що свідчить дата на протоколі узгодження розбіжностей.

Сторонами, що визнається касаційною інстанцією, не було досягнуто згоди при укладанні договору №1 від 01.01.2006 року на транспортне обслуговування по п.п. 3.4 та п.п. 4.2, тому позивач просив зміст п.п. 3.4 та п.п. 4.2 прийняти у редакції "Транспорту".

Статтею 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору (п.3 статті 181 ГК України).

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором (п.4 статті 181 ГК України).

Згідно п.5 статті 181 ГК України, сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на не є згода другої сторони.

Пунктом 6 статті 181 ГК України встановлено, що у разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов’язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжностей, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими (п.7 статті 181 ГК України).

Відповідно до ст. 187 Господарського кодексу України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов’язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Як вірно встановлено Господарським судом Донецької області та підтверджено апеляційною інстанцією, Державне підприємство "Орджонікідзевугілля" є власником під’їзного шляху та здійснює своїми силами та засобами подачі та прибирання вагонів, які прибувають на адресу контрагентів, що знаходяться на під’їзних шляхах позивача зі станції Булавін Донецької залізниці, з якою відповідно зі Статутом залізниць України та Правил перевезення вантажів є укладений договір на експлуатацію під’їзного шляху.

У договорі на експлуатацію залізничного під’їзного шляху між позивачем

та Донецькою залізницею по станції Булавін включений у пункт 14 договору

контрагент - ЗAT "ЦЗФ "Вуглегірська".

Відповідно п. 2.7 розділу 12 Правил перевезення вантажів, ст. 73 Статуту залізниць України, п.п. 3, 6 ст. 179 Господарського кодексу України та п. 3 ст. 626 Цивільного кодексу України, з усіма контрагентами, тобто з відповідачем, позивач зобов'язаний укласти договір на подачу та прибирання вагонів (транспортне обслуговування).

Порядок укладання господарських договорів - договір №1 на транспортне обслуговування ЗАТ "ЦЗФ" Вуглегірська" від 01.01.2006 року між позивачем та відповідачем, регулюється, з чим погоджується Вищий господарський суд України, ст. 181 та ст. 187 Господарського кодексу України.

Узгодження протоколу розбіжностей між позивачем і відповідачем відбулося 17.03.2006 року, позовна заява ДП "Орджонікідзевугілля" №268 від 05.06.2006 року подана до Господарського суду Донецької області 08.06.2006 року, про що свідчить штамп відділу документального забезпечення господарського суду, таким чином, позивач, що визнається колегією суддів Вищого господарського суду України, порушив передбачений частиною 7 ст. 181 Господарського кодексу України двадцятиденний строк для звернення до суду з позовом щодо врегулювання розбіжностей за договором.

Так як останній день вказаного строку закінчився 05.04.2006 року, то в порядку частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, позивач мав право звернутися до суду з позовом, аналогічним тому, що розглядається, не пізніше 05.04.2006 року.

Згідно норм статті 181 Господарського кодексу України, пропозиції ЗАТ "ЦЗФ" Вуглегірська", викладені в протоколі розбіжностей до договору по п. 3.4, п. 4.2, цілком обґрунтовано, на думку касаційної інстанції, вважаються прийнятими у редакції ЗАТ "ЦЗФ" Вуглегірська".

Враховуючи зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції в тому, що в задоволенні вимог позивача про внесення змін у договір №1 від 01.01.2006 року на транспортне обслуговування контрагента під’їзного шляху, а саме: про зміну договору в частині пунктів 3.4, 4.2 має бути відмовлено.

Що стосується інших доводів, викладених Державним підприємством "Орджонікідзевугілля" в касаційній скарзі, то вони зводяться до переоцінки встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи.

Тому колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що оскільки встановлення фактичних обставин справи не входить до компетенції суду касаційної інстанції, доводи заявника касаційної скарги щодо переоцінки наявних у справі доказів колегією суддів Вищого господарського суду України відхиляються.

На підставі викладеного, Вищий господарський суд України вважає, що підстав для скасування рішення Господарського суду Донецької області від 19.09.2006 року та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 23.10.2006 року по справі № 6/207пн в даному випадку не існує, а тому касаційна скарга Державного підприємства "Орджонікідзевугілля" задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Орджонікідзевугілля" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 23.10.2006 року по справі № 6/207пн Господарського суду Донецької області залишити без змін.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
А. Г. Полянський

Г. П. Коробенко