ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 березня 2007 р.

№ 14/218

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової -головуючого

Н. Волковицької  Л. Рогач

за участю представників:

Позивача

ОСОБА_1

Відповідачів

Петька А.В. дов. від 15.12.06 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного
товариства  «Управління   механізації будівництва №23»

на постанову

від 19.12.2006 року Київського
Міжобласного Апеляційного господарського суду

у справі

№ 14/218 господарського суду
Полтавської області

за позовом

Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи   - ОСОБА_1

до
про

Відкритого акціонерного товариства  «Управління   механізації будівництва №23»   стягнення 92990 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа - ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Полтавської
області з позовною заявою до ВАТ «Управління механізації будівництва №23»про
стягнення боргу у розмірі 92990 грн. 00 коп., а саме: 35000 грн. 00 коп. -
оплата наданих юридичних послуг; 30940 грн. 00 коп. - 10% від відшкодованих
відповідачу збитків, завданих останньому неналежним виконанням грошових
зобов'язань контрагентами; 2050 грн. 00 коп. -витрати позивача, пов'язані із
виконанням зобов'язань по договору про надання юридичних послуг (витрати на
бензин); 25000 грн. 00 коп. моральна шкода.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання юридичних послуг,
укладеного 17.09.2004 року.

Заявою від 11.08.2005 року позивач
зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з ВАТ «Управління механізації
будівництва №23»69846 грн. 00 коп., з яких: 44968 грн. 00 коп. - борг, 25000
грн. 00 коп. - моральна шкода. Водночас, згідно пояснень до позовних заяви, до
основної суми боргу було включено: 36000 грн. 00 коп. - оплата наданих юридичних
послуг; 5223 грн. 00 коп. - 10% від відшкодованих відповідачу збитків, завданих
останньому неналежним виконанням грошових зобов'язань контрагентами; 2561 грн.
00 коп. - витрати позивача, пов'язані із виконанням зобов'язань по договору про
надання юридичних послуг (витрати на бензин).

Рішенням від 02.08.-11.08.2005 року
Господарським судом Полтавської області позов задоволено частково, присуджено
до стягнення з відповідача на користь позивача 36525 грн. 00 коп., з яких:
34000 грн. 00 коп. - борг по оплаті юридичних послуг, 2525 грн. 00 коп. -
витрати по оплаті бензину. В частині відшкодування збитків в сумі 30940 грн. 00
коп. позовні вимоги залишені без розгляду, в частині сплачених відповідачем сум
11000 грн. 00 коп. та відмови позивача від стягнення коштів у розмірі 27774
грн. 00 коп. - провадження у справі припинено, в іншій частині позовних вимог
-відмовлено.

Рішення місцевого господарського
суду мотивовано тим, що договором про надання юридичних послуг, укладеним між
сторонами 17.09.2004 року, встановлений обов'язок відповідача сплачувати
позивачу за виконану роботу 6000 грн. 00 коп. щомісячно, а тому вимоги є
безспірними в частині суми боргу, що відповідачем не сплачений; в частині
стягнення витрат на бензин, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що
вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 27.03.2006 року у справі №14/218
апеляційну скаргу ВАТ «Управління механізації будівництва №23»задоволено
частково, рішення Господарського суду Полтавської області від 02.08.-11.08.2005
року скасовано частково та прийнято нове рішення, яким провадження у справі в
частині стягнення 27774 грн. 00 коп. припинено, в решті позовних вимог
відмовлено.

Постановою Вищого господарського
суду України від 27.06.2006 року постанову апеляційного господарського суду від
27.03.2006 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Київського
міжобласного апеляційного господарського суду.

Постановою від 19.12.2006 року
Київського Міжобласного апеляційного господарського суду абзаци    2-4
резолютивної    частини    рішення
господарського    суду Полтавської
області від 02.08-11.08.2006 року у справі №14/218 - змінені.

Абзаци 2-4 резолютивної частини
цього рішення викладені наступним чином:
Стягнути з ВАТ «Управління" механізації будівництва №23»на користь
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 34000 грн. 00 коп.
- боргу за юридичні послуги.

В задоволенні вимог в частині
стягнення 2000 грн. 00 коп. заборгованості за юридичні послуги, 2561 грн. 00
коп. - вартості бензину, 5223 грн. 00 коп. - 10% відшкодованих відповідачу
збитків, 25000 грн. 00 коп. - моральної шкоди -відмовити.

В частині стягнення 24206 грн. 00
коп. провадження у справі припинити.

В інших частинах резолютивну частину
рішення Господарського суду Полтавської області від 02.08-11.08.2006 року по
справі №14/218 залишено без змін.

ВАТ «Управління механізації
будівництва №23»звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною
скаргою, в якій просить  постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду в частині задоволення
позовних вимог скасувати та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог повністю.

Касаційна скарга обґрунтована тим,
що на думку заявника судом апеляційної інстанції невірно зроблено висновок,
стосовно того, що ВАТ «Управління
механізації будівництва 23»не виконало взяті на себе зобов'язання по
договору.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача та перевіривши  наявні
матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та
повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу України,
касаційна інстанція рішення місцевих господарських судів та постанови
апеляційних господарських судів переглядає за касаційною скаргою (поданням) та
на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи 17.09.2004 року між
позивачем та відповідачем було укладено договір на надання юридичних послуг
(том 1, арк. справи 19).

Згідно з пунктом З договору,
відповідач зобов'язувався:

забезпечити виконавця усім
необхідним для виконання даних доручень, в тому числі документів, нормативними
актами, канцелярським приладдям, робочим місцем, транспортними засобами;

здійснити оплату витрат, необхідних
для виконання доручень;

оплатити послуги, що є предметом
Договору.

Пунктами 4.1, 4.2 договору
передбачено, що за виконану роботу замовник
зобов'язаний сплачувати на користь виконавця 6000 грн. 00 коп.,
розрахунки за виконану роботу здійснюються замовником не пізніше п'ятого числа
кожного місяця.

Згідно пункту 4.3 договору в разі
забезпечення відшкодування збитків, завданих замовнику, останній відраховує 10%
відшкодованої суми на користь замовника не пізніше трьох банківських днів після
отриманого позитивного результату.

Строк дії договору було визначено
до 31.12.2005 року (п.5 Договору). Крім того, умовами Договору передбачено
можливість його розірвання кожною зі сторін достроково з письмовим
попередженням іншої сторони за один тиждень.

Листом від 05.05.2005 року,
направленим поштою 28.05.2005 року, що підтверджується описом вкладення від
28.05.2005 року (том 1, арк. справи 136), позивач повідомив відповідача про
розірвання договору (том 1, арк. справи 135), в зв'язку з чим суди дійшли
обґрунтованого висновку, що спірний договір є розірваним з 28.05.2005 року.

Дослідивши умови Договору про
надання юридичних послуг, колегія суддів апеляційного господарського суду
встановила, що зазначений договір має періодичний характер, тобто, позивач
надає відповідачу юридичні послуги по захисту прав та інтересів останнього,
отримуючи при цьому оплату в розмірі 6000 грн. 00 коп. щомісяця, за весь час
дії договору, оскільки, відповідно до пункту 4.2 договору, винагорода (оплата
юридичних послуг) сплачується відповідачем періодично, щомісячно, до п'ятого
числа наступного місяця. Тому, доводи відповідача щодо відсутності підстав для
здійснення оплати отриманих послуг в зв'язку з відсутністю підписаних Актів
виконаних робіт, спростовується, умовами спірного договору, оскільки
обов'язкова умова щодо підписання Актів здачі-приймання виконаних робіт, як
підстава для здійснення розрахунків за надані (спожиті) юридичні послуги, не
передбачена.

Судами також встановлено, що, за
вересень місяць 2004 року, на виконання умов договору, позивачем були надані, а
відповідачем прийняті послуги на суму 3000 грн. 00 коп. (з розрахунку за
півмісяця роботи), що підтверджується Актом виконаних робіт від 01.10.2004 року
підписаного уповноваженими представниками сторін, та скріпленого печаткою
підприємств (том 1, арк. справи 24).

Надалі, за період з жовтня 2004
року по квітень 2005 року, позивачем було виконано робіт на суму 42000 грн. 00
коп. (7 місяців X 6000 грн. 00 коп.), а з урахуванням вартості робіт, наданих у
вересні 2004 року - на суму 45000 гривень.

Відповідно до пункту 4.2 договору,
відповідач зобов'язаний був сплатити зазначену суму частинами (по 6000 грн. 00
коп.) до п'ятого числа кожного місяця.

На виконання умов Договору,
відповідач частково виконав свої грошові зобов'язання, сплативши 11000 грн. 00
коп., що підтверджується копіями платіжних доручень НОМЕР_1 від 14.10.2004 року
на суму 2000 грн. 00 коп., НОМЕР_2 від 05.11.2004 року на суму 2500 грн. 00
коп., НОМЕР_3 від 03.12.2004 року на суму 1500 грн. 00 коп., НОМЕР_4 від 28.12.2004
року на суму 4000 грн. 00 коп., НОМЕР_5 від 30.12.2004 року на суму 1000 грн.
00 коп. (том 1, арк. справи 125-129) та копіями виписок з банківського рахунку
позивача (том 1, арк. справи 20-23). Згідно з призначенням платежу (вказаного в
платіжних дорученнях), грошові кошти були перераховані позивачем «за юридичні
послуги за договором».

Щодо фактичного виконання позивачем
умов договору на надання юридичних
послуг,    то    колегією
суддів апеляційного господарського суду встановлено, що в матеріалах
справи міститься значна кількість процесуальних документів, а саме: судові
рішення судів, заяви, позови, скарги, клопотання, повістки, довіреності, тощо.
Зі змісту вказаних документів вбачається безпосередня участь позивача в
існуванні перелічених документів, що стосуються захисту інтересів відповідача в
період, коли відповідач зазначає, що умови Договору позивачем не виконувалися
(зокрема, том 1, арк. справи 71,75-79,95,96, 103-105). Загалом за весь період
позивач прийняв участь у більш ніж 70 судових засіданнях.

Апеляційним судом також
встановлено, що припиняючи провадження у справі в частині сплачених
відповідачем на виконання умов пунктів 4.1, 4.2 договору 11000 грн. 00 коп. з
мотивів, що різниця між 36000 грн. 00 коп. - заявлених позивачем до стягнення
за неналежне виконання відповідачем умов пунктів 4.1., 4.2 договору (з
врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) та 34000 грн. 00 коп. -
задоволених позовних вимог в цій частині, становить 2000 грн. 00 коп., тому,
припиняючи провадження у справі в частині 9000 грн. 00 коп. (11000 грн. 00 коп.
- 2000 грн. 00 коп.), місцевий господарський суд необґрунтовано вийшов за межі
позовних вимог, оскільки вимога про вирішення спору в цій частині позивачем не
ставилась.

Крім того, оскільки останнім
місяцем, в якому відповідач здійснив оплату юридичних послуг (згідно платіжних
доручень) є 30.12.2004 року, а позовна зава позивачем була податна до місцевого
господарського суду 06.06.2005 року, що вбачається з вхідного штампу
господарського суду Полтавської області, тобто після надходження грошових
коштів, то, в цій частині, місцевий господарський суд повинен був відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Щодо задоволення позовних вимог в
частині стягнення 2525 грн. 00 коп. вартості бензину, придбання якого пов'язано
із виконанням умов договору на надання юридичних послуг, колегія апеляційного
господарського суду дійшла до висновку, що в цій частині місцевий суд
неправомірно задовольнив позовні вимоги, оскільки позивачем не було доведено
належними засобами доказування підстави, за наявності яких, суд міг би дійти до
висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення витрат по
оплаті бензину.

Розглянувши позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача відшкодованих йому збитків у сумі 30940 грн. 00 коп.,
колегія апеляційного господарського суду погодилась з висновком місцевого
господарського суду про необґрунтованість позовних вимог в цій частині, проте,
в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити, оскільки позивач не
довів належними засобами доказування (на підставі статті 33 Господарського
процесуального Кодексу України) факт отримання відповідачем грошових коштів в
сумі 309400 грн. 00 коп. за участі та внаслідок дій позивача (копії виписок з
банку, платіжних доручень, тощо).

Судам апеляційної інстанції
встановлено, що згідно позовної заяви (том 1. арк. справи 3-8), заяви про
уточнення позовних вимог (том 1, арк. справи 155), позивач просив стягнути
моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

Загальні принципи відшкодування
моральної шкоди встановлені статтею 23 Цивільного кодексу України, відповідно
до якої, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав, яка полягає у наступних проявах: фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Проте, враховуючи ту обставину, що
позивачем у цій справі є ОСОБА_1, який виступає, як суб'єкт господарювання, що
підтверджується копією Свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи (арк. справи 14), який звернувся з
вимогами, що ґрунтуються на здійсненні ним підприємницької діяльності, вимоги
щодо відшкодування моральної шкоди не можуть бути задоволені оскільки, заявлені
вимоги не ґрунтуються на приниженнях ділової репутації суб'єкта господарювання.
Крім того, апеляційний суд встановив, що доказів, на підставі яких
господарський суд дійшов би обґрунтованого висновку щодо наявності таких
підстав матеріали справи №14/218 не місять, а тому, за вказаних обставин, в
задоволенні позовних вимог в цій частині відмовив.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду спростувала  висновки
місцевого господарського суду щодо наявності підстав припинення провадження у
справі в частині 27774 грн. 00 коп. виходячи з того, що шляхом арифметичних
підрахувань позовних вимог в розмірі 92990 грн. 00 коп. та уточнених позовних
вимог, позивач відмовився від стягнення 24206 грн. 00 коп. (68784 грн. 00 коп.
- 92990 грн. 00 коп.), а тому, на підставі пункту 4 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України, провадження у справі підлягає припиненню лише в
частині 24206 грн. 00 коп.

Таким чином, з матеріалів  справи вбачається, що  господарський суд апеляційної  інстанції в порядку статей 43, 101
Господарського процесуального кодексу України
всебічно, повно і об'єктивно
розглянув  в судовому  процесі
всі  обставини  справи в їх
сукупності; дослідив, встановив
та надав  юридичну  оцінку
доказам, наданим сторонами та дійшов
обґрунтованого висновку про
часткову зміну рішення господарського суду першої інстанції.

Твердження заявника про порушення
судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого
підтвердження, суперечать матеріалам справи та зводяться до переоцінки доказів,
що відповідно статті 1117 Господарського процесуального кодексу
України не входить до компетенції касаційної інстанції, в зв'язку з чим підстав
для зміни чи скасування постанови апеляційної інстанції колегія суддів не
вбачає.

Керуючись статтями 1117,
пунктом 1 статті 1119, статтями 11110, 11111,
11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову від 19.12.2006 року
Київського Міжобласного Апеляційного господарського суду у справі № 14/218
господарського суду Полтавської області залишити без змін, а касаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
«Управління   механізації
будівництва №23» без задоволення.

Головуючий                                                                                      Т.Дроботова

Судді:
Н.Волковицка

Л.Рогач