ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2007 р.
№ 06/5111

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Палій В.М., за участю представників сторін Є. Синельникова (дов. від 23.04.07), П. Іщенка, (дов. від 24.04.07), Ю.Іоненко (дов. від 13.11.06), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Еліта” на рішення господарського суду Черкаської області від 5 грудня 2006 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 5 березня 2007 року у справі № 06/5111 за позовом закритого акціонерного товариства “Фрау Марта” до товариства з обмеженою відповідальністю “Еліта” про стягнення 60 058 грн. 51 коп. та за зустрічним позовом про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 року закрите акціонерне товариство “Фрау Марта” звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Еліта” про стягнення 56 850 грн. боргу, 481 грн. 27 коп. грн. річних та 2 727 грн. 24 коп. пені за прострочення платежу в період з 30 червня по 11 жовтня 2006 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Еліта” подало зустрічний позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 19 квітня 2006 року, мотивуючи власні вимоги здійсненням господарської операції без відповідного дозволу (ліцензії); вчинення правочину під впливом помилки.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 5 грудня 2006 року (суддя І.Анісімов), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 5 березня 2007 року, первісний позов задоволено з мотивів неналежного виконання зобов’язання і в задоволенні зустрічного позову відмовлено з мотивів безпідставності вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Еліта” просить судові рішення в даній справі скасувати з підстав неправильного застосування і не застосування господарськими судами до спірних правовідносин  статей 189, 191, 230, 231 Господарського кодексу України, частини 1 статті 229, статей 546, 547 та частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України, статті 3 Закону України “Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років”, статей 42, 43, 43, 101, 104 Господарського процесуального кодексу України та прийняти нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити.

Закрите акціонерне товариство “Фрау Марта” проти доводів касаційної скарги заперечує і в її задоволенні просить відмовити.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено, що 19 квітня 2006 року сторони уклали договір купівлі-продажу (далі-Договір), відповідно до умов якого позивач продав відповідачеві 23, 7 тонн сухого гороху на загальну суму  106 650 грн.

Відповідач за отриману продукцію розрахувався частково і його борг складає 56 850 грн.

За обставин невиконання відповідачем грошових зобов’язань, господарські суди, встановивши в його діях склад цивільно-правової відповідальності, застосувавши до спірних відносин правила статей 525 і 526 Цивільного кодексу України, обґрунтовано задовольнили позов в частині стягнення основного боргу.

За правилами статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції і річних і господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині стягнення річних в розмірі 481 грн. 27 коп.

Відповідно до частини 2 статті 193, частини 1 статті 216 Господарського кодексу України порушення зобов’язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За обставин порушення відповідачем зобов’язання господарські суди на підставі підпункту 6.1 пункту 6 спірного договору, статті 549 Цивільного кодексу України та статей 230 і 232 Господарського кодексу України обґрунтовано задовольнили позов в частині стягнення пені за період з 30 червня 2006 року по 11 жовтня 2006 року на загальну суму 2 727 грн. 24 коп.

Розглядаючи вимоги зустрічного позову, суди встановили, що при здійсненні господарської операції позивач дотримався вимог пункту 1.2. Договору і продав товар, який відповідає вимогам  ДСТУ 28674-90.

Зазначений стандарт розповсюджується на горох, що поставляється на продовольчі, кормові цілі та для переробки у комбікорми, а тому доводи відповідача про вчинення правочину під впливом помилки обґрунтовано не були враховані судами.

В силу вимог статті 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару покупець має право відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Всупереч вказаним статтям, відповідач не надав господарським судам доказів, які спростовують позовні вимоги чи звільняють його від цивільної відповідальності.

Отже, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Черкаської області від 5 грудня 2006 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 5 березня 2007 року у справі № 06/5111 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Еліта” без задоволення.

Головуючий, суддя

М.В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

В. М. Палій