ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

10.04.07р., 11 год. 45 хв.

Справа № А31/130-07

За позовом
Криворізького районного центру зайнятості, м. Кривий Ріг

до відповідача
Селянського фермерського господарства „Антонечко В.П.”, с. Тернівка, Криворізький район

про
Стягнення 1 500,00 грн.

Суддя               Мороз В.Ф.
При секретарі: Джихур Т.А.

Представники:

Від позивача
Луговський В.П., дов. від 12.10.06 р.

Від відповідача
Оцабрик Д.О., дов. від 02.04.07 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача  1500,00 грн. штрафу на підставі  п. 3 ст. 5 Закону України „Про зайнятість населення” у зв’язку з відмовою відповідача  у прийомі на роботу особи, що потребує  соціального захисту, в рахунок встановленої  квоти.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи на те, що фактично у відмови у працевлаштуванні не було, оскільки особа сама відмовилась  від запропонованої  роботи у зв’язку з значною віддаленістю  від її проживання, про що свідчить заява останньої.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно акту про порушення законодавства України про зайнятість населення №80 від 01.12.2006 р.,  направлення на працевлаштування  від 17.11.2006 р.,  відповідач відмовив у працевлаштуванні громадянки Демидович І.Л., яка має дитину віком до 6 років, направленої позивачем для працевлаштування в рахунок квоти на бронювання  робочих місць  в 2006 р. для громадян які потребують соціального захисту, доведеної відповідачу згідно розпорядження  голови  Криворізької районної державної адміністрації №922 від 05.12.2005 р.

У відповідності до  заяви Демидович І.Л. від 17.11.06 р., яка посвідчена секретарем Валівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, вона сама відмовилась від  запропонованої згідно направлення Криворізького районного центру зайнятості роботи у відповідача у зв’язку з значною віддаленістю місця роботи від її проживання.

Відповідно до п.3 ст.5 Закону України “Про зайнятість населення” у  разі  відмови  у  прийомі  на роботу громадян із числа категорій, зазначених у пункті 1 цієї статті (крім інвалідів, які не   досягли пенсійного віку), у межах установленої броні з підприємств, установ та організацій державна служба зайнятості стягує штраф за кожну таку відмову в розмірі чотирьох мінімальних заробітних   плат.

Оскільки за фактичними обставинами згідно матеріалів справи та пояснень сторін, громадянка, що була направлена на працевлаштування, самостійно відмовилась від запропонованої  роботи, що при цьому не спростовано позивачем, у суду відсутні достатні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд:

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заява про апеляційне оскарження  постанови суду першої інстанції подається до адміністративного суду  апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом 10 днів  з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду  першої інстанції подається у тому ж  порядку протягом 20 днів після подання  заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                                         В.Ф. Мороз