РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2007 р.
Справа № 8/108-1823

Господарський суд Тернопільської області у складі

Судді          Гирили І.М.

Розглянув справу:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Центру телекомунікаційних послуг Тернопільської філії ВАТ "Укртелеком", вул. Чорновола, 4, м. Тернопіль

до відповідача: Дочірнього підприємства спеціалізованого ремонтно –будівельного  управління «Тернопільліфт»акціонерного товариства відкритого типу «Укрліфт», вул. Лучаківського, 6, м. Тернопіль

про стягнення заборгованості за послуги електрозв'язку на суму 2 458 грн. 57 коп.

За участю представників:

позивача: Казанської Н. Ю. - юрисконсульта, довіреність № 18-02/41 від 25.04.2007р.;

Кузьми Г.Р. –юрисконсульта, довіреність № 18-02/09 від 25.04.2007р.

відповідача:  не з'явився

В судовому засіданні представникам позивача роз’яснено їх процесуальні права та обов’язки, передбачені статями 20,22,81-1 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового засідання не здійснюється.

Суть справи:

Відкрите акціонерне товариство „Укртелеком”, м. Київ, в особі Центру телекомунікаційних послуг Тернопільської філії ВАТ "Укртелеком", вул. Чорновола, 4, м. Тернопіль  звернулось   до господарського суду Тернопільської області з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства спеціалізованого ремонтно –будівельного  управління «Тернопільліфт»акціонерного товариства відкритого типу «Укрліфт», вул. Лучаківського, 6, м. Тернопіль (ідентифікаційний код 21167709) –2 458 грн. 57 коп. заборгованості за  надані послуги електрозв’язку згідно договору № 12158  від 21.04.1997 р., з яких 1 904,19 грн. основного боргу, 80,26грн. пені за порушення строку виконання грошових зобов’язань, 110,29 грн. річних та 363,83грн. інфляційних нарахувань.

В обґрунтування позовних вимог позивач представив розрахунок боргу за надані послуги електрозв’язку, Договір №12158 про надання послуг електрозв’язку від 21.04.1997 року, карточку обліку розрахунків за послуги зв’язку.

Відповідач в судове засідання не з’явився, обґрунтований відзив на позов не надав.

Зважаючи на те, що відповідач був належним чином повідомлений  про час та місце слухання справи, а саме ухвала суду направлена відповідачу на його юридичну адресу, яка значиться в довідці статуправління №31-28 від 26.04.07р. - вул. Лучаківського, 6, м. Тернопіль; з наданої позивачем довідки відділу державних реєстраторів Тернопільської міської ради №1712/02-2 від 10.05.07р, зокрема,  вбачається, що реєстраційний орган про зміну місцезнаходження відповідач не повідомляв, а тому, враховуючи, що явка представників сторін не визнавалась судом обов'язковою, справа слухається за правилами ст. 75 ГПК України, без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представників позивача, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

21 квітня 1997 року між Міським виробничо –технічним вузолом електрозв’язку «Тернопільміськтелеком», як Підприємством зв’язку, та Спеціалізованим ремонтно –будівельним управлінням «Тернопільліфт»,  як Споживачем, був укладений Договір про  надання  послуг телефонного зв’язку №  12158.

Відповідно до п.7.1 Договору №12158 від 21.04.1997р. сторони передбачили, що договір набирає чинності з моменту його підписання  і діє постійно до вимоги однієї із сторін про його припинення.

Враховуючи, що ні одна із сторін договору про надання послуг телефонного зв’язку  не заявила про припинення його  дії , даний договір на тих же умовах діє по даний час.

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16 січня 2003 року, який набрав чинності з 01.01.2004 року, Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, що виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи, що п.7.1 Договору №12158 від 21.04.1997р. сторони передбачили, що договір набирає чинності з дня підписання і діє постійно - до правовідносин між сторонами по даному спору застосовуються норми Цивільного кодексу України.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобов'язання за договором про надання послуг згідно якого, в силу ст.901,903 ЦК України одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов’язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до п.п. 2.2.3.,2.2.7.  вказаного договору Споживач (відповідач по справі) зобов’язувався неухильно виконувати правила користування місцевим, міжміським  та міжнародним телефонним зв’язком та своєчасно вносити абонементну плату та плату за надані послуги відповідно до п. 3.5.Договору.

Так, п. 3.5 Договору  сторони передбачили, що абонементна плата вноситься до 20 числа наступного місяця. Почасова оплата місцевих телефонних розмов, плата за міжміські та міжнародні телефонні розмови, подані в кредит телеграми та інші послуги зв’язку вносяться абонентом в десятиденний термін після одержання рахунка, але не пізніше  20 числа наступного місяця після повного розрахункового періоду (з 1-го по останнє число біжучого місяця).

Як вбачається із наданих позивачем документів, зокрема: картки обліку розрахунків, за період з 01.09.2004 р. по 31.03.2007 року, розрахунку боргу, споживач заборгував по оплаті послуг зв’язку 1 904 грн. 19 коп., зокрема, остання сума в розмірі 29,11 грн. за послуги телефонного зв’язку була нарахована позивачем для оплати 31.10.2005р., а остання оплата за фактично отримані послуги в сумі 513,62 грн. відповідачем була здійснена 30.09.2004р.

Відповідно до вимог ст. ст.509,526 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено обов’язок учасників господарських відносин належним чином виконувати свої зобов’язання відповідно до вказівок закону, інших правових актів, договору, а при відсутності таких вказівок –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 193 ГК України,  кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до Закону України “Про телекомунікації” споживачі телекомунікаційних послуг зобов’язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг, у тому числі своєчасно оплатити отримані ними телекомунікаційні послуги.

Проте всупереч згаданих приписів закону, положень договору відповідач, станом на час розгляду справи в суді заборгованість в сумі 1 904,19 грн. не погасив, а надіслану позивачем на його адресу претензію (попередження) № 305 від 23.11.2004 року, залишив без відповіді та задоволення.

На розгляд справи відповідач не з'явився, не заперечив належними та допустимим доказами суми боргу перед позивачем як і не надав суду доказів добровільної її сплати.

Окрім того, в порядку статті  625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом,  відповідачем нараховано  29 грн. 48 коп.  інфляційних нарахувань та 9 грн. 69 коп. річних.

Пунктом 2 ст. 36  Закону України “Про телекомунікації”, передбачено, що у разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла за період, за який нараховується пеня.

Враховуючи наведене, позивачем за кожний день прострочення відповідачем оплати за надані послуги  телефонного зв’язку за період з  01.09.2006 р. по 28.02.2007 р. нараховано пеню в сумі 9 грн. 52 коп.,

Проте, у судовому засіданні встановлено, що ухвалою господарського суду від 09 серпня  2006 року порушено провадження у справі № 17/Б-781 про банкрутство Дочірнього підприємства спеціалізованого ремонтно –будівельного  управління «Тернопільліфт»акціонерного товариства відкритого типу «Укрліфт», вул. Лучаківського, 6, м. Тернопіль (ідентифікаційний код 21167709).

Ухвалою суду  від 04 вересня 2006 року у даній справі  введено процедуру розпорядження майном боржника - Дочірнього підприємства спеціалізованого ремонтно –будівельного управління «Тернопільліфт»акціонерного товариства відкритого типу «Укрліфт», вул. Лучаківського, 6, м. Тернопіль (ідентифікаційний код 21167709) ( тобто відповідача у справі ), в рамках якої заборонено боржнику вчиняти дії, направлені на відчуження належного йому майна ; призначено арбітражним керуючим (розпорядником майна) боржника  Турану Аліну Юрівну, жительку м. Тернопіль, вул. Винниченка, 10/7, Ліцензія серії АБ № 271770 від 04.04.2006 року та з метою виявлення всіх кредиторів та осіб, які б виявили бажання взяти участь у санації боржника, було зобов’язано кредиторів: Тернопільську ОДПІ, м. Тернопіль; Управління Пенсійного фонду України у місті Тернополі, м. Тернопіль у десятиденний строк за їх рахунок подати до офіційних друкованих органів Верховної Ради України чи Кабінету Міністрів України (газети “Голос України“ чи “Урядовий кур’єр“, м. Київ) оголошення про порушення справи № 17/Б-781 про банкрутство: Дочірнього підприємства Спеціалізованого ремонтно-будівельного управління “Тернопільліфт” Відкритого акціонерного товариства “Укрліфт”, м. Тернопіль, вул. Лучаківського,6 іден. код  21167709  вказавши в ньому повне найменування боржника, його поштову адресу, банківські реквізити, найменування та адресу господарського суду, номер справи, відомості про розпорядника майна.

На виконання вимог ухвали господарського суду від 04 вересня 2006 року в газеті “ Голос України“  21 жовтня 2006 року № 197 було  опубліковано оголошення про порушення справи № 17/Б-781  про банкрутство Дочірнього підприємства спеціалізованого ремонтно –будівельного  управління «Тернопільліфт»акціонерного товариства відкритого типу «Укрліфт», вул. Лучаківського, 6, м. Тернопіль (ідентифікаційний код 21167709).

Положеннями частини 1 статті 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом“ встановлено обов’язок конкурсних кредиторів за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, подати до господарського суду протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство  письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Тридцятиденний строк, встановлений ст. 14 вищезазначеного Закону України з дня опублікування оголошення в газеті “ Голос України “, м. Київ закінчився  20 листопада 2006 року.

Таким чином, суд вважає, що кредитори Дочірнього підприємства спеціалізованого ремонтно –будівельного  управління «Тернопільліфт»акціонерного товариства відкритого типу «Укрліфт», вул. Лучаківського, 6, м. Тернопіль (ідентифікаційний код 21167709), в тому числі і Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком", м. Київ в особі Центру телекомунікаційних послуг Тернопільської філії ВАТ "Укртелеком", вул. Чорновола, 4, м. Тернопіль у передбачений Законом спосіб були своєчасно повідомлені про порушення  справи про банкрутство № 17/Б-781 і зобов’язані були заявити свої вимоги відповідно до встановлених законом процедур .

Правові наслідки не виконання такого обов’язку передбачені ч. 2 вказаної статті, згідно імперативних приписів якої вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Ухвалою господарського суду від 25 грудня 2006 року затверджено Реєстр вимог кредиторів по справі № 17/Б-781 відносно Дочірнього підприємства спеціалізованого ремонтно –будівельного  управління «Тернопільліфт» акціонерного товариства відкритого типу «Укрліфт», вул. Лучаківського, 6, м. Тернопіль (ідентифікаційний код 21167709) .

Пунктом  4 даної ухвали зазначено, що вважати погашеними вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку для їх подання або не заявлені взагалі.

Позивач по справі - Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком", м. Київ в особі Центру телекомунікаційних послуг Тернопільської філії ВАТ "Укртелеком", вул. Чорновола, 4, м. Тернопіль не зверталося до господарського суду з заявою про визнання грошових вимог відносно боржника в межах провадження справи  № 17/Б-781 про банкрутство Дочірнього підприємства спеціалізованого ремонтно –будівельного  управління «Тернопільліфт»акціонерного товариства відкритого типу «Укрліфт», вул. Лучаківського, 6, м. Тернопіль (ідентифікаційний код 21167709), чим порушив вимоги ст. 14 Закону України “ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом“.

Статтею 1 Закону визначено, що погашеними вимогами кредиторів є, зокрема, вимоги, які відповідно до цього Закону вважаються погашеними.

Отже, закінчення встановленого строку для заявлення грошових вимог до боржника тягне за собою автоматичне погашення (припинення) грошових зобов’язань боржника перед конкурсними кредиторами на підставі Закону.

У зв’язку тим, що грошові вимоги позивача -  Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Центру телекомунікаційних послуг Тернопільської філії ВАТ "Укртелеком", вул. Чорновола, 4, м. Тернопіль  виникли до порушення провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства спеціалізованого ремонтно –будівельного  управління «Тернопільліфт»акціонерного товариства відкритого типу «Укрліфт», вул. Лучаківського, 6, м. Тернопіль (ідентифікаційний код 21167709) та не заявлені в установлений строк у справі про банкрутство, вони є погашеними в силу Закону України “ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом “.

Згідно вимог ст.ст.32,33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є  будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті  обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищенаведене,  господарський суд визнає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 2 458,57 грн. на надані послуги  електрозв’язку неправомірними та такими, що не підлягають до задоволення.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  згідно вимог  статей 44,49 ГПК України та  Декрету Кабінету Міністрів України № 7/93 “Про державне мито “  покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 509,526,901,903Цивільного кодексу України, ст.ст.1,2,4,12,33,34,43,44,49,75,80,82-85,115-117 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», господарський суд,-

В и р і ш и в:

1. В позові відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (підписання рішення).

3. Сторони вправі подати апеляційну скаргу, а прокурор внести апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало  законної сили протягом десяти днів з дня його  прийняття (підписання), через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          І.М. Гирила