ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.07
Справа №АС10/17-07.

Господарський суд Сумської області у складі:

Головуючого судді –Малафеєвої І.В.,

секретаря судового засідання –Куценко Л.Ю.

розглянувши справу

За позовом               Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумифітофармація» м.Суми

до відповідача  Сумської митниці Східно Регіональної митниці Державної митної служби  України

про стягнення 1212 грн.

Представники:

Від позивача           Гордієнко Р.П.

Від відповідача  Кулак Р.В.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 29.01.2007 р. до 05.02.2007 р. до 12 год. 20 хв., з 05.02.2007 р. до 12.02.2007 р. до 12 год. 50хв., з 12.02.2007 р. до 20.02.2007 р. до 11год.00хв.

Суть спору: Позивач просить суд стягнути з відповідача 1212 грн. надмірно сплачених податків та зборів, які були ним сплачені в результаті незаконних дій при визначення митної  оцінки товару по ВМД №80500/5/12415 від 21.10.2005 р. (№805000001/5/012455 від 26.10.2005р.)

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнає та просить  відмовити позивачу в їх задоволенні, оскільки митниця, керуючись Митним кодексом України та в межах законодавчо визначених повноважень, самостійно визначила митну вартість товарів, що декларувалися, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені Митним кодексом України, на підставах наявних у неї відомостей.

Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущений річний строк, встановлений ст. 99 КАС України для звернення з адміністративним позовом до суду за захистом  прав, свобод та інтересів особи.

Також відповідачем подано клопотання про призначення судової експертизи з визначенням для експерта питання щодо ринкової вартості товару, зазначеного у інвойсі №21/05 від 07.09.2005р.

Позивач проти цього клопотання заперечує, оскільки жоден нормативно-правовий акт України не забороняє ввозити на територію України товар, вартість якого менше ніж вартість зазначена в ціновій базі Держмитслужби України та розмір митної вартості товару не є предметом розгляду даної справи; тому позивач просить суд відмовити відповідачу в задоволенні даного клопотання

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази по справі, суд встановив наступне.

Позивачем для здійснення митного оформлення товарів, що надійшли на його адресу, надав Сумській митниці  вантажну митну декларацію № 80500/5/12415 від 21.10.2005 р., в якій  була заявлена митна вартість лікарської рослинної сировини: - валеріана (сушена), корінь -10000 кг, в розмірі 12800 доларів США (оскільки вантажна митна декларація № 805ОО/5/12415 від 21.10.2005 р. була первинною, згодом вона була замінена на вантажну митну декларацію № 805000001/5/012455 від 26.10.2005 р.).

Сумською митницею була складена довідка № 73 від 26.10.2005 р. про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки), згідно якої на товар зазначений вище була визначена  митна   вартість   в   розмірі   14000   доларів   США   за   третім   методом, передбаченим ст. 269 Митного кодексу України.

Позивач вважає  протизаконним та безпідставним не застосування перших двох методів визначення митної вартості в зв'язку з відсутністю даних, що підтверджують правильність  визначення заявленої декларантом митної вартості та за наявності обґрунтованих сумнівів у  достовірності поданих декларантом відомостей та у зв'язку з відсутністю інформації щодо  вартості ідентичних товарів,  оскільки  згідно  п.  5  довідки №  73  від 26.10.2005  р.  про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки), були надані всі  необхідні документи для визначення митної вартості товару, передбачені діючим  законодавством України, а саме п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України  № 1375 від 28.08.2003 р. «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України».

На запит позивача відповідач листом від 27.12.2005 р. надав пояснення, в якому зазначено, що в даному випадку мали місце обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей стосовно рівня заявленої митної вартості, які викликані значною різницею між заявленою митною вартістю (6,46 грн./кг) та тою, що міститься в ціновій базі Держмитслужби України (7,04-10,61 грн./кг). Враховуючи цей факт митниця, на підставі вищезазначеної Постанови Кабінету Міністрів України № 1375 від 28.08.2003 р., запропонувала декларанту для підтвердження заявленої митної вартості надати додаткові документи. Митниці були частково надані затребувані документи. Внаслідок того, що використані декларантом відомості не підтверджені достатньо документально та не є достовірними, у відповідності до ст. 264 Митного кодексу України, митниця прийняла рішення про неможливість використання обраного декларантом методу оцінки за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. Таким чином митниця керуючись ст. 265 Митного кодексу України, самостійно визначила митну вартість товарів, що декларувались.

З матеріалів справи вбачається, що товар було придбано позивачем по запропонованій йому латвійським партнером ціні. Згідно п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України № 1375 від 28.08.2003 р. «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України» ТОВ «Сумифітофармація» були надані документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару, а згідно  п. 15 цієї ж постанови, для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів у разі потреби на вимогу митного органу можуть подаватися додаткові документи.  Пункт 18 Постанови Кабінету Міністрів України № 1375 від 28.08.2003 р. визначає, що цінова інформація може використовуватися  митним  органом  при   самостійному  визначенні  митної  вартості товару, якщо декларант не може документально підтвердити заявлену ним вартість, або коли   виникають   обґрунтовані   сумніви   щодо   достовірності   поданих   декларантом відомостей.

Наявність підстав для самостійного визначення вартості товару відповідно до зазначених норм відповідач не подав. Однак суд погоджується з його твердженням щодо пропущення позивачем річного строку, встановленого ст. 99 КАС України для звернення до суду з даним позовом.

Ця норма встановлює, що цей  строк обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач оскаржує незаконні дії Сумської митниці при визначенні митної оцінки товару по ВМД №805000001/5/012455 від 26.10.05 на підставі Довідки про визначення митної вартості №73 від 26.10.05.

Відповідач стверджує, що позивач знав або повинен був знати станом на 26.10.2005 р.  про здійснення митної оцінки митним органом по Довідці №73, згідно якої була збільшена митна вартість товару і позивачем сплачені податки, збільшені на суму 1212 грн., що шкодить його економічним інтересам.

В підтвердження своєї позиції відповідач наводить наступні докази.

Статтею 88 Митного кодексу України встановлено, що декларант виконує всі обов'язки і несе у повному обсязі відповідальність, передбачену цим Кодексом, незалежно від того, чи він є власником товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон, митним брокером чи іншою уповноваженою особою.

Декларування товарів ТОВ "Сумифітофармація" на підставі договору здійснювало підприємство - митний брокер ТОВ "Реал 73".

Діяльність таких підприємств регламентовано "Положенням про діяльність підприємств, що здійснюють декларування на підставі договору", затвердженим наказом Держмитслужби від 22.07.97 №340 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.10.97р. за №495/2299 (додається).

Згідно п. 2.1 зазначеного Положення підприємства, що здійснюють декларування на підставі договору, від свого імені за рахунок і за дорученням власника вантажу, самостійно здійснюють наступні операції в галузі митної справи декларують товари, забезпечують сплату митних платежів, виконують інші дії, необхідні для митного оформлення.

Таким чином декларант ТОВ "Реал 73", заповнюючи графи вантажної митної декларації №805000001/5/012455 від 26.10.05, вказуючи у графі 44 ВМД Довідку про визначення митної вартості №73 від 26.10.05, а у графі 45 ВМД - числове значення митної вартості, визначене митним органом, та сплачуючи більший розмір податків діяв за дорученням ТОВ "Сумифітофармація". Тобто на 26.10.05 позивач знав або повинен був знати про рішення Сумської митниці у формі Довідки про визначення митної вартості №73 від 26.10.05, яка була не на користь його інтересам.

Крім того, 26.10.05 митним органом була виписана картка відмови №612 у митному оформленні товару за ВМД №805000001/5/012415 від 21.10.05(додається) з посилання у причини відмови на Довідку про визначення митної вартості №73 від 26.10.05.

Згідно "Порядку заповнення й використання Картки відмови", затвердженого наказом Держмитслужби від 24.04.99 №239 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.05.99 за №300/3593, картка відмови може оскаржуватись в суді. Тобто позивач мав змогу оскаржити неправомірні, за його розсудом, дії митного органу по визначенню митної вартості шляхом оскарження картки відмови.

Відповідно до п.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи позицію з цього приводу відповідача, суд дійшов висновку, що  позовні вимоги не підлягають задоволенню в зв’язку з пропущенням строку звернення  з адміністративним позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

2.          Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

3.          Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

4.          Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                          І.В.МАЛАФЕЄВА

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови підписаний 23..02.2007  р.