донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

16.04.2007 р.
справа №15/358

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1,

від відповідача:

Заікін О.Г. - довір. від
16.05.2006р. № 6741/10/513-4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Колективне підприємство інвалідів
"Исток-1" м.Сніжне

на рішення (ухвалу)
господарського суду

Донецької області

від

07.02.2007 року

по справі

№15/358

за позовом

Колективне підприємство інвалідів
"Исток-1" м.Сніжне

до

Державна податкова адміністрація
у Донецькій області м.Донецьк

про

стягнення матеріальної та
моральної шкоди

встановив:

встановив:

1.Стислий виклад суті рішення
місцевого господарського суду.

05.10.2006р. Колективне
підприємство інвалідів “Істок -1” м. Сніжне звернулось до господарського суду
Донецької області з позовною заявою до Державної податкової адміністрації у
Донецькій області про стягнення матеріальної шкоди в сумі 102129 грн. 19 коп.
та моральної шкоди в сумі 22875 грн.

Ухвалою від 20.10.2006р. порушене
провадження у справі.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 07.02.2007р. по справі № 15/358 (суддя Марченко О.А.)
відмовлено у задоволенні позовних вимог Колективного підприємства інвалідів
“Істок -1” м. Сніжне.

Рішення суду мотивоване тим, що
позивачем не доведена протиправна поведінка відповідача, причинний зв'язок між
діями чи бездіяльністю відповідача та матеріальною шкодою позивача, позивачем
не додано до матеріалів справи належних доказів, які підтверджували б
заподіяння моральних страждань або втрат немайнового характеру, протиправність
дій чи бездіяльності відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і
протиправними діями відповідача.

Загальний строк розгляду справи 4
місяці 2 дня.

2. Підстави з яких порушено питання
про перегляд рішення

Позивач з рішенням суду не
погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення від
07.02.2007р., та прийняти нове рішення,
яким позов Колективного підприємства інвалідів “Істок -1” м. Сніжне до
Державної податкової адміністрації у Донецькій області про стягнення
матеріальної шкоди в сумі 102129 грн. 19 коп. та моральної шкоди в сумі 22875
грн. задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що
судом першої інстанції порушені норми процесуального та матеріального права.

Позовна заява подана до ДПА у Донецькій
області після реорганізації податкової міліції м. Сніжного та тому, що
об”єднана податкова міліція підпорядковується ДПА у Донецькій області.

Посилається на те, що господарський
суд необгрунтованно в порушення ст. 38 ГПК відмовив йому в задоволенні клопотання
про витребування матеріалів кримінальної справи № 47-17901 для ознайомлення.

Акт вилучення документів від
07.11.2000р. знаходиться у матеріалах справи, лист від 25.09.2000р. № 7132 на
шахту “Схід” також наявний в матеріалах справи, зобов”язання заборони на
виконання умов договорів викладені у додатковому позові.

Зазначає, що шахта “Схід” та
“Сніжнянська” ліквідовані у той час, коли у КПІ “Істок -1” були вилучені усі
документи.

З викладеного позивачем зроблений
висновок, що матеріалами справи підтверджені протиправні дії працівників ДПІ,
тому господарський суд необгрунтованно відмовив йому в задоволені позовної
заяви про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

3.Доводи, викладені у відзиві на
апеляційну скаргу

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу
просить залишити рішення господарського суду Донецької області від 07.02.2007р.
по справі № 15/358 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення у зв'язку з
тим, що вважає рішення господарського суду обґрунтованим та законним.

При оголошені судового рішення
господарським судом Донецької області не були порушені норми процесуального
права, як вказує позивач у апеляційній скарзі. Так, відповідно до статті 85 ГПК
України, прийняте рішення оголошується суддею у судовому засіданні після
закінчення розгляду справи. Позивач постійно приймав участь та заслухувався при
розгляді справи у минулих судових засіданнях відповідно до статті 74 ГПК
України. Також, позивач був повідомлений про дату судового засідання, коли було
оголошено рішення. Вимог стосовно обов'язкової наявності при оголошенні
судового рішення сторони чи його представника господарським процесуальним
кодексом України не передбачено.

Відповідно до пункту 5 статті 54
ГПК позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні
вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок
сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається
позов.

Відповідно до статті 43
ГПК судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони
та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими
учасниками. Суд неодноразово зобов'язував позивача надати суду обґрунтований
розрахунок сум, що стягуються, оригінали документів доданих до матеріалів
справи тощо.

Позивачем не доведено протиправних
дій ДПА у Донецькій області стосовно позивача та причинного зв'язку між цими
діями та шкодливими наслідками для позивача. Так, що стосується стягнення
матеріальної шкоди, то відповідач зазначає, що сума заборгованості шахти “Схід”
перед КПІ “Істок -1” виникла при виконанні договору № 4 від 10 березня 1999
року між зазначеними підприємствами, договору купівлі-продажу б/н від 22 червня
1999 року тощо. Відповідно до розділу 3 договору № 4 від 10 березня 1999 року
оплата здійснюється протягом 20 діб після отримання товару; відповідно до
розділу 2 договору купівлі-продажу від 22 червня 1999 року оплата здійснюється
протягом 3 місяців після поставки товару. Тобто ніякої вини ДПА у Донецькій
області у неотриманні КПІ “Істок -1” у 1999 році заборгованості від шахти
“Схід” немає. Крім того, відповідач зазначає, що шахта “Схід” ВО
“Сніжнеантрацит” була ліквідована та ніяких доказів, які б вказували на вину
ДПА у Донецькій області у неможливості КПІ “Істок -1” отримати кошти за
договором у строк позивач не надав.

Сума заборгованості по шахті
“Сніжнянська” виникла при виконанні договору № 7 від 25 березня 1999
року. Відповідно до розділу 3 зазначеного договору оплата здійснюється протягом
20 діб після отримання товару. Ніякої вини органів державної податкової служби
у неотриманні КПІ “Істок -1” у 1999 році заборгованості від шахти “Сніжнянська”
немає.

Стосовно розрахунку прибутку,
неотриманого за 2001 рік по договору № 34п від 15.01.2001 року, укладеному з
державною холдинговою компанією “Луганськвуглеремонт”, то відповідач вказує на
те, що договір було укладено 15.01.2001 року, тобто після порушення
кримінальної справи (26.10.2000) та арешту майна (12.01.2001р.), т.є. тоді,
коли позивач знав, що не зможе виконати умови договору. Ніяких доказів чи
документів, які б вказували на вину відповідача у неможливості КПІ “Істок -1”
виконати умови договору позивач не надав.

Ніяких незаконних дій працівники
податкової міліції не здійснювали та діяли відповідно до норм
кримінально-процесуального законодавства, законів України “Про міліцію”, “Про
оперативно-розшукову діяльність”. Посилання позивача на те, що з моменту
порушення кримінальної справи всі документи КПІ “Істок -1” були вилучені, а
рахунок арештовано з порушенням норм кримінально-процесуального права не може
прийматись до уваги, оскільки позивач не надає доказів цього та зазначений факт
передбаченим законодавством шляхом не встановлено.

Крім того, стосовно розрахунку сум
відшкодування моральної та матеріальної шкоди відповідач зазначає наступне. До
складу валових витрат підприємства відповідно до закону “Про оподаткування
прибутку підприємств” включаються суми внесених (нарахованих) податків, зборів
(обов'язкових платежів), установлених Законом України “Про систему
оподаткування”, витрати на оплату праці, витрати сум внесків на соціальні заходи.
До складу валових витрат платника податку також відносяться суми збору на
обов'язкове державне пенсійне страхування та внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, нараховані на виплати, зазначені в підпункті
5.6.1 цієї статті, у розмірах і порядку, встановлених законом (п.п.5.7.1 Закону
“Про оподаткування прибутку підприємств”) тощо.

Тобто обов'язкове страхування,
витрати на послуги банку, оплату праці, ПДВ, інші податки не можуть бути
доходами або прибутком підприємства, та не підлягають відшкодуванню, як того
вимагає позивач.

Що стосується стягнення моральної
шкоди, то відповідач наполягає на тому, що відповідно до статті 1167 ЦК
України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини. Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 28
вересня 1990 року N 7 “Про застосування судами законодавства, що регулює захист
честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій” зазначає, що при
розгляді цивільних справ суди повинні з'ясувати, чи поширені відомості, про
спростування яких пред'явлений позов, порочать вони честь, гідність і ділову
репутацію позивача та чи відповідають дійсності. ДПА у Донецькій області не
відправляла листи у яких забороняла будь-які види фінансово-господарської
діяльності підприємств з КПІ “Істок - 1.

При цьому, у позовній заяві
зазначено, що не звільнились два чоловіка, в результати чого була втрачена
заробітна плата та трудовий стаж. Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи (трудові книжки) зазначені особи не були звільнені, тобто вони не
втрачали трудовий стаж. Що стосується заробітної плати, то слід зазначити, що
ОСОБА_1 є ІНФОРМАЦІЯ_1 КПІ “Істок - 1", тобто питання щодо нарахування та
виплати заробітної плати вирішує він.

При цьому, пунктом 3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 “Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” визначено,
що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями
(бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а
також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, завдана
моральна шкода повинна бути доведена належними доказами. Тобто, розраховувати
суму моральної шкоди, завданої КПІ “Істок -1” ДПА у Донецькій області, виходячи
з заробітної плати та трудового стажу неможливо.

ДПА у Донецькій області вважає, що
господарським судом відповідно до статті 43 ГПК України усі обставини на яки
посилався позивач у позові та відповідач у запереченнях були оцінені.

Крім того, податкова адміністрація
звертає увагу на те, що позивач у позовній заяві та у адміністративній скарзі
не вказує на норми законодавства, які встановлюють відповідальність за
заподіяння моральної та матеріальної шкоди юридичній особі тощо,   обставини,   на
яких   ґрунтуються   вимоги;
зазначення   доказів,   що підтверджують вимоги; обгрунтований
розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. Так, згідно з пунктами 2, 5
постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 “Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” спори
про відшкодування моральної шкоди розглядаються у випадках, коли право на її
відшкодування передбачено законодавством, тому суд у кожній справі повинен
з'ясовувати характер взаємовідносин сторін і встановлювати, якими правовими
нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування
моральної шкоди при даному виді правовідносин, чим підтверджується факт
заподіяння моральних або фізичних страждань, за яких обставин і якими діями
(бездіяльністю) вони завдані, а також інші обставини, що мають значення для
вирішення спору. При цьому, позивач у адміністративній скарзі зазначає, що
противоправні дії були з боку ДПІ у м. Сніжне та слідчих органів податкової
міліції.

Крім того, ДПА у Донецькій області
зазначає, що позов в даній справі повинен бути пред”явлений про відшкодування
за рахунок коштів державного бюджету.

4 Як встановлено господарським
судом та визнається сторонами по справі.

Постановою Шахтарської об'єднаної
державної податкової інспекції від 29.12.2000р. було притягнуто в якості
обвинуваченого в кримінальній справі по факту несплати податків до бюджету
ОСОБА_1 -ІНФОРМАЦІЯ_1 Колективного підприємства інвалідів “Істок - 1” м. Сніжне
у зв'язку зі скоєнням злочину, відповідальність за яке передбачена ст.148-2 ч.2
Кримінального кодексу України.

12.01.2001р. постановою Шахтарської
ОДПІ було накладено арешт на майно ОСОБА_1 та Колективного підприємства
інвалідів “Істок - 1” м. Сніжне.

Постановою Державної податкової
адміністрації у Донецькій області від 29.12.2005р. кримінальну справу №
47-17901 стосовно ОСОБА_1 за фактом несплати до бюджету податків на суму 5847
грн.40 коп. було закрито (л.с. 23).

Вказану постанову прокуратурою
Донецької області визнано обґрунтованою, про що свідчить лист № 4/5-720402 від
20.01.2006р. (л.с. 24).

18.10.2006р. позивач - Колективне
підприємство інвалідів “Істок - 1” м. Сніжне звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом до Державної податкової адміністрації у Донецькій
області про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 102129 грн.19коп.

Як зазначав позивач, з вини
робітників відповідача Колективне підприємство інвалідів “Істок - 1” було
позбавлено можливості виконати роботи на державній холдинговій компанії
“Луганськвуглеремонт” у м. Антрацит згідно до договору № 34п від 15.01.2001р.,
у зв'язку з чим позивачем був втрачений доход у розмірі 168000 грн.

Як встановлено судом першої
інстанції, договір № 34п, був укладений позивачем з ДХК “Луганськвуглеремонт”
15.01.2001р., після порушення кримінальної справи № 47-17901 та арешту його
майна.

Позивач зазначав, також, що його
підприємство зазнало збитків з вини відповідача стосовно шахти “Схід” ПО
“Сніжнеантрацит” та шахти “Сніжнянська” у розмірі 18129 грн.19коп., оскільки
даним шахтам було заборонено здійснювати розрахунки з  Колективним підприємством інвалідів “Істок -
1”.

Крім того, Колективне підприємство
інвалідів “Істок - 1” м. Сніжне вказує на те, що з моменту порушення
кримінальної справи були вилучені з порушенням норм кримінально-процесуального
кодексу України всі документи підприємства, арештовано розрахунковий рахунок та
все майно позивача.

Позивач наполягає на тому, що у
зв'язку з тим, що будь - яка фінансово-господарська діяльність підприємства
була паралізована, робітники Колективного підприємства інвалідів “Істок - 1”
були вимушені звільнитися. Не звільнилось тільки дві людини  -ОСОБА_1 та ОСОБА_2, даний факт призвів до
втрати заробітної плати за 61 місяць в розмірі 24400 грн. за весь період
протиправних дій з 26.10.2000р. по 29.12.2005р. (виходячи з мінімальної
заробітної плати -400 грн.), втрати трудового стажу за вказаний період та
втрати доходів, які вони могли мати при відсутності порушень їх прав.

Крім того, позивач посилався на той
факт, що дискредитація Колективного підприємства інвалідів “Істок - 1” в очах
його партнерів призвела до зниження честі, гідності та ділової репутації. Була
створена ситуація, яка вимагала додаткових зусиль по відновленню робіт та
ділової репутації підприємства та довіри до Колективного підприємства інвалідів
“Істок - 1”.

Позивач стверджував, що
відповідачем до підприємств, з якими Колективне підприємство інвалідів “Істок -
1” має партнерські відношення, було розіслано листи, які забороняють будь-які
види фінансово-господарської діяльності у дискредитуючій позивача формі, що
завдало йому матеріальну та морально шкоду.

5.Мотиви, з яких виходила
апеляційна інстанція при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 19, 20 Закону України “Про державну
податкову службу в Україні” податкова міліція
складається  із спеціальних
підрозділів по боротьбі  з  податковими
правопорушеннями,  що  діють
у   складі відповідних   органів
державної  податкової  служби,
і  здійснює контроль  за
додержанням   податкового   законодавства,   виконує оперативно-розшукову,
кримінально-процесуальну     та
охоронну функції.

До складу податкової міліції належать
Головне управління  податкової  міліції,
Слідче   управління
податкової  міліції,  Управління по боротьбі з корупцією  в органах державної податкової  служби
Державної  податкової  адміністрації України;

управління податкової
міліції,  слідчі  відділи
податкової міліції,  відділи  по
боротьбі  з  корупцією
в органах державної податкової служби відповідних державних податкових
адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та
Севастополі;

відділи   податкової   міліції,
слідчі  відділення   (групи) податкової міліції відповідних
державних  податкових  інспекцій
в районах, містах,  районах  у
містах,  міжрайонних  та
об'єднаних державних  податкових  інспекцій.

Статтею 22 Закону України “Про державну
податкову службу в Україні” посадовим особам податкової міліції для виконання
покладених на них обов'язків надаються права, передбачені пунктами 17, 19, 23,
24, 25, 27, 28, 30 статті 11, статтями 12 - 151 Закону України “Про
міліцію”.

Пунктами 23, 24 ст.11 Закону України “Про
міліцію” посадовим особам податкової міліції надано право:

вилучати у громадян і службових осіб
предмети і речі, заборонені або обмежені в обороті, а також документи з
ознаками підробки, знищувати ці предмети, речі та документи або передавати їх
за призначенням у встановленому порядку;

проводити з участю адміністрації
підприємств, установ і організацій огляд виробничих, складських та інших
службових приміщень і територій з метою перевірки охорони державного і
колективного майна, додержання правил продажу товарів і надання послуг
населенню;

вимагати від матеріально
відповідальних і службових осіб підприємств, установ і організацій відомості та
пояснення по фактах порушення законодавства, проведення документальних і
натуральних перевірок, інвентаризацій і ревізій виробничої та
фінансово-господарської діяльності; витребувати і при необхідності вилучати
документи, зразки сировини й продукції, опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання документів, грошей та товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до ст. 25 Закону України
“Про державну податкову службу в Україні” посадова чи  службова
особа  податкової  міліції
у   межах повноважень,  наданих
цим Законом та іншими законами,
самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії  або
бездіяльність дисциплінарну відповідальність  згідно
із Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ  або
іншу,  передбачену  законодавством, відповідальність.

При порушенні  посадовою
чи  службовою   особою
податкової міліції  прав  і
законних інтересів громадянина відповідний орган державної  податкової
служби  зобов'язаний   вжити
заходів   до поновлення цих
прав,  відшкодування завданих
матеріальних збитків, на вимогу громадянина публічно вибачитися.

Посадова чи  службова
особа податкової міліції,  яка
виконує свої обов'язки відповідно до наданих законодавством повноважень та у
межах закону,  не несе відповідальності
за завдані збитки.  Такі збитки
компенсуються за рахунок держави.

Посадова чи  службова особа податкової міліції,  яка порушила вимоги  закону
або  неналежно  виконує
свої   обов'язки,   несе відповідальність у встановленому
порядку.

Дії або рішення податкової
міліції, її посадових та службових осіб можуть бути оскаржені у встановленому
законом порядку до суду чи прокуратури.

Згідно п.6 ст. 1176 Цивільного
Кодексу України шкода,  завдана фізичній  або
юридичній  особі  внаслідок іншої  незаконної
дії  або  бездіяльності
чи незаконного рішення органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Статтею 1166 ЦКУ встановлено,
що майнова шкода,  завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим  немайновим правам
фізичної або юридичної особи,  а також
шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа,    яка
завдала   шкоди,   звільняється   від
її  відшкодування, якщо вона
доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, підставою для
цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди  є встановлення судом наступних обставин :

наявність вини у діях
(бездіяльності) відповідної посадової особи; причинного зв'язку між
неправомірними діями чи бездіяльністю та
шкодою; наявність реальної шкоди, що може бути обчислена у грошовому
еквіваленті.

Позивач стверджує, що збитки
юридичній особі спричинені незаконними діями слідчого податкової міліції під
час провадження у кримінальній справі порушеній у відношенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ,як
посадової особи за ухилення від сплати податків юридичною особою.

Позивач вважає, що з вини податкової  служби втратив можливість  отримання доходу у сумі 102129грн.19 коп. і
що саме ця сума є реальною шкодою, яка виникла з вини державних органів і яка
повинна бути відшкодована йому за рахунок держави.

Як вбачається з матеріалів справи
26.10.2000р. старшим слідчим СВ ПМ Шахтарської ОДПІ стосовно ІНФОРМАЦІЯ_1 КПІ
“Істок-1” у м. Сніжне ОСОБА_1  за
ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 148-2 КК України порушено
кримінальну справу № 47-17901. Постановою слідчого ОВС ПМ ДПА у Донецькій
області від 29.12.2005р. кримінальну справу №47-17901 було закрито на підставі
п.2 ст.6 КК України за відсутністю у діянні ІНФОРМАЦІЯ_1 складу злочину.

7.11.2000р. за місцем проживання
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 було здійснено обшук відповідно до ст. 177 УПК України в
ході якого були виявлені  бухгалтерські
документи КПІ “Істок-1” (л.с.22), які були упаковані у поліетиленовий пакет та
опечатані про що складений протокол.
Будь-яких доказів винесення слідчим постанови про здійснення виїмки
документів  КПІ “Істок-1” виявлених при
обшуку відповідно ст. 178 КПК України у матеріалах справи відсутні.

Постановою від 12.01.2001р. на
підставі ст.126 КПК України слідчим СО НМ Шахтарської ОДПІ було накладено арешт
на майно КПІ “Істок-1” м. Сніжне, де б воно не знаходилось та у чому б воно не
виражалося. Копію постанови було направлено Прокурору м. Сніжне для перевірки
законності. (л.с.21)

Відповідно до ст.126 КПК України
арешт майна  та передача його на
зберігання оформляються протоколом, який підписується особою, що проводила опис
майна, понятими і особою, яка прийняла майно на зберігання. У матеріалах справи
відсутні докази того, що обслуговуючому юридичну особу банку була направлена
вимога про зупинення операцій по її розрахунковим рахункам та арешт активів
,тому встановити, на яке саме майно юридичної особи було накладено арешт і чи
було воно в наявності на час винесення постанови , його вартість , чи порушені
права та законні інтереси юридичної особи не можливо.

Як встановлено місцевим
господарським судом, договір № 34п, на який позивач посилався як на підставу
своїх вимог, був укладений останнім з ДХК “Луганськвуглеремонт” 15.01.2001р. -
після порушення кримінальної справи № 47-17901. Предметом даного договору є
виконання позивачем робіт по технічному обслуговуванню станків. Листом від
03.12.2001р. № 01-1598 ДХК “Луганськвуглеремонт” вказав на невиконання КПІ
“Істок -1” договірних зобов'язань та відмовився від послуг підприємства на 2002
рік (л.с. 29).

Колективним підприємством інвалідів
“Істок - 1”, м.Сніжне не надано суду доказів, які б підтверджували вину
відповідача у невиконанні позивачем зобов'язань за договором №34п від
15.01.2001р., та причинно наслідковий зв'язок між діями відповідача та шкодою,
що настала.

Сума заборгованості шахти
“Схід” перед КПІ “Істок -1” виникла при виконанні договору № 4 від 10
березня 1999 року , договору купівлі-продажу б/н від 22 червня 1999 року тощо.
Відповідно до розділу 3 договору № 4 від 10 березня 1999 року оплата
здійснюється протягом 20 діб після отримання товару; відповідно до розділу 2
договору купівлі-продажу від 22 червня 1999 року оплата здійснюється протягом 3
місяців після поставки товару.

Сума заборгованості по шахті
“Сніжнянська” виникла при виконанні договору № 7 від 25 березня 1999
року. Відповідно до розділу 3 зазначеного договору оплата здійснюється протягом
20 діб після отримання товару.

Таким чином, право вимоги за
вказаними зобов'язаннями у позивача виникло ще у 1999 році

Довід заявника скарги, що у зв'язку
з тим, що будь-яка фінансово-господарська діяльність підприємства була
паралізована, робітники підприємства інвалідів були вимушені звільнитися, що
призвело до втрати заробітної плати за 61 місяць в розмірі 24400 грн. за весь
період протиправних дій з 26.10.2000р. по 29.12.2005р. (виходячи з мінімальної заробітної
плати -400грн.), втрати трудового стажу за вказаний період та втрати доходів,
які вони могли мати при відсутності порушень їх прав, судовою колегією не
приймається виходячи з того, що позивачем по справі є юридична особа, яка
повинна довести порушення саме її прав та законних інтересів. Втрачена
заробітна плата  робітників підприємства,
не сплачені внески на обов'язкове соціальне страхування, витрати на послуги
банку,  податки тощо не є доходами або
прибутком підприємства і не підлягають відшкодуванню.

Не приймається до уваги довід
заявника скарги щодо того, що дискредитація Колективного підприємства інвалідів
“Істок - 1” в очах його партнерів призвела до зниження честі, гідності та
ділової репутації, діями відповідача була створена ситуація, яка вимагала
додаткових зусиль по відновленню робіт та ділової репутації підприємства та
довіри до підприємства інвалідів.

За твердженням позивача, ДПА у
Донецькій області на адресу підприємств, з якими Колективне підприємство
інвалідів “Істок - 1” має партнерські відношення, розіслала листи, які
забороняють будь-які види фінансово-господарської діяльності у дискредитуючій
позивача формі.

Відповідно ст. 23 Цивільного
Кодексу України, моральна шкода зокрема полягає у приниженні честі,  гідності,
а також ділової  репутації
фізичної або юридичної особи.

Моральна  шкода,
завдана  фізичній  або
юридичній  особі неправомірними
рішеннями,  діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою,  яка її
завдала,  за наявності  її
вини (ст.1167 ЦК України), при цьому, під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру внаслідок моральних, чи фізичних страждань або
інших негативних явищ заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними  діями або бездіяльністю.

Пунктом 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня 1995 N 4 “Про судову практику в справах
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” визначено, що під
моральною  шкодою  слід
розуміти  втрати  немайнового характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній
особі незаконними діями або бездіяльністю інших.

Відповідно до п. 3 Постанови
Пленуму Верховного суду України від 28.09.1990 року № 7 “Про застосування
судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації
громадян та організацій” при розгляді цивільних справ суди повинні з'ясувати,
чи поширені відомості, про спростування яких пред'явлений  позов,
порочать вони  честь,  гідність
і ділову  репутацію позивача та чи
відповідають дійсності.

Позивачем не представлено суду
жодних доказів направлення відповідачем листів дискредитуючого змісту.

Таким чином, позивачем не додано до
справи належних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому втрат
немайнового характеру; протиправність дій чи бездіяльності відповідача,
наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями відповідача, та
вину відповідача.

За таких обставин судова колегія
вважає, що рішення суду прийняте з дотриманням вимог процесуального кодексу
щодо всебічного, повного і об'єктивного
розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та при
вірному застосуванні норм процесуального та матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 23, ст. 1166, ст. 1167 Цивільного кодексу України, ст. 4, ст. 33, ст. 54,
ст. 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької
області від 07.02.2007р. у справі № 15/358 залишити без змін, а апеляційну
скаргу Колективного підприємства “Істок -1” м. Сніжне залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з
дати її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду
України протягом одного місяця з дня набрання постанови законної сили.

Постанова виготовлена у повному обсязі
20.04.2007р.

Головуючий

Судді:

Надруковано 5 примірників:

2
-сторонам по справі

1 -господарському суду

1 -апеляційному
суду

1 -у справу.