ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2007 р.
№ 42/354

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Остапенка М.І.

суддів :
Гончарука П.А.
Харченка В.М.

розглянувши касаційну скаргу
ТОВ "Інтернафтотрейд"

на рішення

та постанову
Господарського суду м. Києва від 13.11.2006 року
Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2007 року

у справі за позовом
до

про

ТОВ "Інтернафтотрейд"
ВАТ "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Чернігівнафтогаз"
визнання дій незаконними

В  С Т А Н О В И В:

у лютому 2006 року, ТОВ "Інтернафтотрейд" звернулось до господарського суду з позовом про визнання незаконними дій нафтогазовидобувного управління "Чернігівнафтогаз" ВАТ "Укрнафта" по введенню облаштування свердловини  №71 Мільківського родовища та підключення свердловини №503 Леляки до УНТС "Мільки" посилаючись на порушення відповідачем умов договору про спільну діяльність з освоєння та розробки газоконденсатних покладів Мільківського родовища від 04.09.1998 року №6/25, невиконання рішень Комітету з управління спільною діяльністю від 13.07.2001 року щодо надання позивачу права на реалізацію продукції спільного виробництва та одноосібне користування надрами і виробленою продукцією на протязі жовтня-листопада 2005 року.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 06.06.2006 року справу передано за підсудністю до господарського суду м. Києва, який прийняв її до свого провадження 26.06.2006 року.

Під час розгляду спору судом, заявою від 20.10.2006 року позивач уточнив свої вимоги і, з наведених у позовній заяві мотивів, просив зобов’язати відповідача припинити дії, що порушують його права, як співвласника УНТС  "по здійсненню експлуатації НГВУ "Чернігівнафтогаз" ВАТ "Укрнафта" –УНТС "Мільки", шляхом підготовки вуглеводнів, видобутих із свердловини №503".

Рішенням господарського суду м. Києва від 13.11.2006 року у задоволенні позову відмовлено.

За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2007 року апеляційна скарга позивача залишена без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції – без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 19.03.2007 року порушено касаційне провадження у справі за касаційною скаргою позивача, у якій він посилається на неправильну правову оцінку судами обставин справи, помилковість висновків щодо відсутності у нього права вимоги і просить постановлені у справі судові рішення скасувати, постановивши нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями частини другої ст. 1115 ГПК України та частин першої, другої статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та при перегляді справи в апеляційному порядку, 04.09.1998 року сторони уклали договір №6/25 про спільну діяльність з освоєння та розробки газоконденсатних покладів Мільківського родовища, за умовами якого вони зобов’язались здійснювати спільне інвестування  розробки та експлуатації Мільківського родовища у рівних долях, розподіляючи прибуток у частках, визначених у пункті 13.4 договору .

Реалізація продукції покладалась на відповідача або іншу особу, яка визначалась Комітетом з управління спільною діяльністю, який створювався за рішенням учасників відповідно до ст.15 договору.

Проте, рішенням господарського суду м. Києва від 11.11.2005 року (справа №22/609), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2006 року договір про сумісну діяльність сторін від 04.09.1998 року №6/25 розірвано у зв’язку з неналежним виконанням позивачем  у даній справі своїх договірних зобов’язань.

За наслідками перегляду справи №22/609 у касаційному порядку постановою Вищого господарського суду України від 27.06.2006 року постановлені у справі судові рішення залишено без змін.

Припинення договірних зобов’язань по договору про сумісну діяльність  від 04.09.1998 року №6/25 має своїм наслідком припинення зобов’язань відповідача перед позивачем у справі за розірваним договором, він вправі здійснювати свою виробничу діяльність  у подальшому і за відсутності  майнового спору щодо розподілу майна за наслідками спільної діяльності позивач не вправі вимагати припинення експлуатації родовища, а тому господарський суд першої інстанції та апеляційний господарський суд прийшли до правильного висновку про неправомірність заявлених вимог, обґрунтовано постановили про відмову у позові  і підстав для скасування судових рішень, за наведених у касаційній скарзі мотивів, судова колегія не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду м. Києва від 13.11.2006 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2007 року –без змін.

Головуючий                                                                                  М.І. Остапенко

Судді                                                                                             П.А. Гончарук

В.М. Харченко