ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" січня 2007 р.                                                                            Справа  № 15/307

За позовом:           Приватне підприємство «Старий бар»

До відповідача:     Виконавчий комітет Рівненської міської Ради

про                       визнання права власності

СУДДЯ  КОЛОМИС В.В.

Секретар судового засідання   Михалевська Л.В.

Представники:

від позивача  –  Янчук В.В. (дов. №1 від 09.01.07р.)

Мельничук С.В. (дов. №2)

від відповідача  –Граб С.М.  (дов.в справі)

Стаття  20 ГПК України роз’яснена.

СУТЬ СПОРУ: Позивач –приватне підприємство “Старий бар” м.Рівне просить суд визнати за ним право власності на самочинно  реконструйоване нежитлове приміщення із збільшенням загальної площі на 35,5 кв.м, що позначено на плані, виготовленому Рівненським МБТІ  “літерою “А-2”,  яке знаходиться за адресою: м.Рівне, вул.Базарна,15.

Відповідач –виконком Рівненської міської ради позов не визнає, оскільки на його думку, позивачем не подано висновків відповідних служб про відповідальність самочинно побудованих приміщень санітарним, протипожежним та будівельним нормам, так само, як і не подано жодних документів, щодо земельної ділянки на якій здійснено самочинну добудову.

Враховуючи це, просить позов залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі фактичні докази у справі, як кожний окремо, так і в їх сукупності, давши цьому достатню і об’єктивну оцінку, суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

При цьому, суд встановив та врахував таке.

Позивачу, на підставі договору купівлі-продажу від 20.05.97 р. та згідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 24.01.05 р. КП Рівненське МБТІ, та згідно свідоцтва про право власності від 24.01.05 р. на праві приватної власності  належить приміщення, загальною площею 102,4 кв.м, що знаходиться у м.Рівне по вул.Базарній (Жовтневій),15.

Розглядом матеріалів справи судом встановлено, що позивачем з метою покращення умов користування належним приміщенням та ефективного його використання була проведена добудова, а саме, до існуючої будівлі площею 102,4 кв.м. самочинно добудований коридор (№9), площею 8,1 кв.м; приміщення складу (№10), площею 9,7 кв.м; приміщення складу (№11), площею 6,9 кв.м; кабінет (№12), площею 10,8 кв.м; в результаті якої відбулось збільшення загальної площі на 35,5 кв.м.

Вищезазначена добудова є самочинним будівництвом, оскільки вона збудована без належного дозволу (п.1 ст.376 ЦК України).

Відповідно до п.8 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

В даному випадку, права інших осіб ніяким чином не порушені, оскільки позивачем здійснена добудова в межах  приміщення,  що належить ПП “Старий бар” на праві власності.

Крім того, долучені позивачем до матеріалів справи докази, а саме: висновки по наданню земельної ділянки, видані Рівненським міським управлінням земельних ресурсів, управлінням містобудування та архітектури, довідки, видані міською СЕС, та самостійною державною пожежною частиною № 1 м.Рівне, висновки, щодо надання земельної ділянки в постійне користування, видані Державною інспекцією охорони навколишнього природного середовища по м.Рівне, розпорядження міського голови, щодо надання дозволів на виготовлення технічної документації по наданню земельної ділянки, тощо, свідчать про отримання позивачем погоджень відповідних структур, відтак додержання архітектурних будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, так само, як і врегулювання на момент самочинного будівництва питання, щодо земельної ділянки, на якій розміщений об’єкт нерухомості.

Викладене спростовує твердження відповідача.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, серед інших способів захисту права є визнання такого права.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене, та зважаючи на те, що на даний час, в зв’язку з обставинами, що склалися, позивач фактично позбавлений права вільно розпоряджатися належним йому майном, що в свою чергу є порушенням гарантованих Конституцією України ст.4 Закону України “Про власність”, ст.319 ЦК України  прав, суд вбачає за необхідне усунути допущені порушення і захистити право.

Судові витрати, передбачені ст.44 ГПК України і понесені позивачем в зв’язку з зверненням до суду за захистом порушеного права за його згодою лишаються за ним.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський  суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

1.Визнати право власності на нежитлове приміщення загальною площею 138,5 кв.м, з урахуванням самочинно проведеної добудови –коридору (№9), площею - 8,1 кв.м; приміщення складу (№ 10), площею - 9,7 кв.м; приміщення складу (№11), площею - 6,9 кв.м; кабінету (№12), площею - 10,8 кв.м (позн. на плані виготовленому Рівненським МБТІ літерою “А-2”), як самостійний об’єкт нерухомого майна та знаходиться за адресою: м.Рівне, вул.Базарна,15.

2.Зобов’язати КП “Рівненське МБТІ” здійснити державну реєстрацію вищезазначеного нерухомого майна.

Суддя

Рішення  підписано "12" січня 2007 р.