ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

05.02.07                                                                                           Справа№ 5/3340-28/384А

16 год 05 хв                                                                                                                   (5/3121-19/375)

За позовом: Львівського  міського  комунального  підприємства „Львівтеплоенерго”, м. Львів

до відповідача:  Державної податкової інспекції у м. Львові, м. Львів

про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень від 18.10.2004 року №512630/0/20283, №482630/0/20285, №472630/0/20286

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м. Львів, вул. Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін:

Від позивача: Оприск А.Є. - адвокат

Від відповідача: Палій М.В. – старший державний податковий інспектор

Позов заявлено Львівським міським комунальним підприємством „Львівтеплоенерго” до Державної податкової інспекції у м. Львові  про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень ДПІ у м.Львові від 18.10.2004 року №512630/0/20283, №482630/0/20285, №472630/0/20286.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.11.2006 року рішення господарського суду Львівської області від 12.01.2005 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.05.2005 року у справі №5/3121-19/375 скасовано  і справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно резолюції голови господарського суду Львівської області справу передано на розгляд судді Морозюку А.Я.

Письмовим уточненням позовних вимог від 11.01.2007 року (вх.№ 329 від 11.01.2007 року) позивач уточнив позовні вимоги, просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Львові  від 18.10.2004 року №512630/0/20283, №482630/0/20285, №472630/0/20286, стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 11.01.2007 року підготовче провадження у справі  закінчено і справу призначено до судового розгляду на 26.01.2007 року. За клопотанням представника позивача, погодженим з представником відповідача, в судовому засіданні 26.01.2007 року  оголошено перерву до 05.02.2007 року для підготовки до виступу в судових дебатах.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, які навів у позовній заяві (з урахуванням уточнення позовних вимог), просить позов задоволити та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Львові від 18.10.2004 року №512630/0/20283, №482630/0/20285, №472630/0/20286, позовні вимоги обґрунтовує наступним. Відповідно до пункту 1.19 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" бартер (товарний обмін) є господарською операцією, яка передбачає проведення розрахунків за товари (роботи, послуги) у будь-якій формі, іншій, ніж грошова, включаючи будь-які види заліку та погашення взаємної заборгованості, в результаті яких не передбачається зарахування коштів на рахунки продавця для компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг). За змістом статті 1 Закону України "Про цінні папери і фондову біржу" цінні папери можуть бути використані для здійснення розрахунків. Згідно зі статтею 21 цього Закону вексель - це цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю). Тому операція з передачі векселя за отриманий товар не є бартерною і не оподатковується податком на додану вартість. Також позивач зазначає, що у ДПІ у м.Львові відсутні правові підстави вважати надані послуги населенню(фізичним особам) безоплатно наданими і як наслідок включати їх до бази оподаткування податком на додану вартість. Згідно із п.1.23 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №283/97-ВР від 22.05.1997 року, безоплатно надані товари(роботи,послуги) - це товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод; роботи та послуги, які надаються платником податку без вимоги про компенсацію їх вартості; товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею в її виробничому або господарському обороті. Послуги з теплопостачання населенню (фізичним особам) ЛМКП „Львівтеплоенерго” надаються відповідно до Правил користування електричною та тепловою енергією №310, затверджених наказом Міністерства енергетики та електрифікації СРСР від 6 грудня 1981р., які передбачають компенсацію вартості наданих послуг. Відповідно до ст.67,68 Житлового кодексу України наймач зобов’язаний своєчасно вносити плату за квартиру та комунальні послуги, зокрема і за споживання теплової енергії і гарячого водопостачання.

Відповідач у поданому суду поясненні на позовну заяву проти позову заперечує, просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначає, що в силу приписів п.1.16, п. 1.19, п.1.31 ст.1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” передача векселів в рахунок погашення кредиторської заборгованості являється продажем товару-векселя. В порушення п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України „Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.1997 р., із змінами та доповненнями, позивач не включив до об’єкту оподаткування податком на додану вартість операцію по продажі цінних паперів (векселів), розрахунки за які проведені в формі відмінній від грошової, в результаті чого відбулося заниження податку на додану вартість на суму 61981,75 грн. Також відповідач зазначає, що позивачем порушено п.3.1 ст.3, п.4.2 ст.4 Закону України „Про податок на додану вартість” №168/97-ВР від 03.04.1997р., а саме, не включено до об’єкту оподаткування ПДВ вартість наданих послуг з теплопостачання фізичних осіб, по яких позивачем не вжито заходів по стягненню заборгованості в терміни, визначені чинним законодавством, внаслідок чого занижено базу оподаткування ПДВ в березні 2004 року на суму заборгованості, по якій минув термін позовної давності -   21152107,41 грн., податок на додану вартість по ставці 20% складає –3526056,30 грн.

В судовому засіданні було досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (акт перевірки, податкові повідомлення-рішення, акти прийому-передачі векселів, договори, акти приймання виконаних робіт, та інші наявні в матеріалах справи письмові докази).

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV, справу розглянуто в порядку, встановленому цим Кодексом.

Судом здійснено фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу(за клопотанням відповідача).

В судовому засіданні 05.02.2007 року відповідно до ч.3 ст.160 КАС України проголошено вступну і резолютивну частину постанови, повний текст постанови складено 12.02.2007 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у м.Львові проведено комплексну планову документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства Львівського міського комунального підприємства “Львівтеплоенерго”, за період з 01.04.2003р. по 31.03.2004р., за результатами якої складено Акт перевірки № 109/23-4/05506460 від 14.10.2004 р.(надалі –Акт перевірки).

На підставі Акту перевірки 18 жовтня 2004 року ДПІ у м.Львові згідно п.п.”б” п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-Ш від 21.12.2000 року та відповідно до п.п.3.1.1 п.3 ст.3 Закону України „Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.1997 р. (із змінами та доповненнями) винесено податкові повідомлення-рішення  № 512630/0/20283, № 482630/0/20285, № 472630/0/20286, зокрема:

Податковим повідомленням-рішенням №512630/0/20283 від 18.10.2004 року ЛМКП „Львівтеплоенерго” зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за жовтень 2003 року у розмірі 2742  грн, а також відповідно до п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-Ш від 21.12.2000 року визначено штрафні(фінансові) санкції у розмірі 1371 грн.

Податковим повідомленням-рішенням №482630/0/20285 від 18.10.2004 року ЛМКП „Львівтеплоенерго” зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за березень  2004 року у розмірі 3215250 грн, а також відповідно до п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України “ Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-Ш від 21.12.2000 року визначено штрафні(фінансові) санкції у розмірі 1049907 грн.

Податковим повідомленням-рішенням №472630/0/20286 від 18.10.2004 року ЛМКП „Львівтеплоенерго” визначено податкове зобов’язання за платежем податок на додану вартість у сумі 370046 грн, а також відповідно до п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України “ Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-Ш від 21.12.2000 року визначено штрафну(фінансову) санкцію у розмірі 185023 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 227 «Підстави для скасування судових рішень з направленням справи для продовження розгляду або на новий розгляд» Кодексу адміністративного судочинства України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов’язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

На виконання викладеного в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.11.2006 року(стор.4 Ухвали), судом встановлено, наслідком якого саме правопорушення було кожне з оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Так, судом встановлено, що позивачем в межах даного позову оспорюються податкові повідомлення-рішення, які  прийняті на підставі висновків Акту перевірки, викладених в підпунктах ІІ та ІІІ пункту 2.5 Акту перевірки «Податок на додану вартість»(тобто по двох епізодах - по продажу цінних паперів(векселів) та по безоплатно наданих послугах населенню).

Щодо інших висновків по податку на додану вартість, які описані в підпунктах І та ІV  пункту 2.5 Акту перевірки, то ці висновки не мають відношення до податкових повідомлень-рішень, що є предметом спору в даній справі.

1) Епізод 1: В підпункті ІІ пункту 2.5 Акту перевірки податковим органом зроблено висновок про те, що в порушення п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України „Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.1997 року підприємство не включило до об’єкту оподаткування податком на додану вартість операцію по продажі цінних паперів (векселів), розрахунки за які проведені в формі відмінній від грошової, в результаті чого відбулося заниження податку на додану вартість на суму 61981,75 грн, в тому числі: в квітні 2003 року- на суму ПДВ 50616,31 грн; в серпні 2003 року- на суму ПДВ 8623,13 грн; в жовтні 2003 року –на суму ПДВ 2742,31 грн.

2) Епізод 2: В підпункті ІІІ пункту 2.5 Акту перевірки податковим органом зроблено висновок про те, що в порушення п.3.1 ст.3, п.4.2 ст.4 Закону України „Про податок на додану вартість” №168/97-ВР від 03.04.1997 року не включено до об’єкту оподаткування ПДВ вартість наданих послуг з теплопостачання фізичних осіб, по яких позивачем не вжито заходів по стягненню заборгованості в терміни, визначені чинним законодавством, внаслідок чого занижено базу оподаткування ПДВ в березні 2004 року на суму заборгованості, по якій минув термін позовної давності -   21152107,41 грн., податок на додану вартість по ставці 20% складає –3526056,30 грн.

Як вбачається із розділу 3 «Висновок»Акту перевірки (див. стор.19 Акту перевірки), дані суми розподілилися наступним чином:

-          сума ПДВ  2742,31 грн за жовтень 2003 року(з епізоду 1) увійшла до податкового повідомлення-рішення №512630/0/20283 від 18.10.2004 року (яким  ЛМКП „Львівтеплоенерго” зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за жовтень 2003 року у розмірі 2742  грн та визначено штрафні(фінансові) санкції у розмірі 1371 грн);

-          сума ПДВ 3526056,30 грн за березень 2004 року (з епізоду 2) увійшла частково в сумі 3215250 грн до податкового повідомлення-рішення №482630/0/20285 від 18.10.2004 року (яким ЛМКП „Львівтеплоенерго” зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за березень  2004 року у розмірі 3215250 грн та визначено штрафні(фінансові) санкції у розмірі 1049907 грн);

-          решта сум, а саме, суми ПДВ 50616,31 грн за квітень 2003 року та 8623,13 грн за серпень 2003 року (з епізоду 1) та інша частина суми ПДВ у розмірі 310 806,30 грн за березень 2004 року (різниця між сумою 3526056,30 грн та 3215250 грн)(з епізоду 2) увійшли до  податкового повідомлення-рішення №472630/0/20286 від 18.10.2004 року(яким ЛМКП „Львівтеплоенерго” визначено податкове зобов’язання за платежем податок на додану вартість у сумі 370046 грн та штрафні(фінансові) санкції у розмірі 185023 грн).

1) Судом встановлено, що ЛМКП „Львівтеплоенерго” в рахунок погашення кредиторської заборгованості  за отримані товари(роботи, послуги) здійснив передачу векселів.

Так, згідно Акту прийому - передачі векселів (№ бн від 15.04.2003 року) ЛМКП „Львівтеплоенерго” передало, а ПП „Галичина–Інвест” прийняло вексель №50 на суму 69985,56грн, емітований ЛНДРТІ. Згідно Акту прийому передачі векселів (№ бн від 25.04.2003 року) ЛМКП „Львівтеплоенерго” передало ВАТ „Львівенергоремонт” вексель № на суму 132096,00грн, емітований ВАТ «Львівенергоремонт». Згідно Акту прийому передачі векселів (№ б/н від 25.04.2003 року) ЛМКП „Львівтеплоенерго” передало ДП „Укренергохімізоляція” векселі №79, №80, №06 на суму 51000,00грн, емітовані АТ «Галбуд». Згідно Акту прийому - передачі векселів (№ бн від 14.08.2003 року) ЛМКП „Львівтеплоенерго” передало ТзОВ „Інтех-Л” вексель №44 на суму 31441,70грн, емітований ДП «Львівприлад». Згідно Акту прийому - передачі векселів (№бн від 04.08.2003 року) та Акту прийому передачі векселів (№ б/н від 24.10.2003 року) ЛМКП „Львівтеплоенерго” передало ДП „Львівміськбудмеханізація” вексель №73  на суму 11673,97грн та вексель №76 на суму 13711,53 грн. відповідно, які емітовані АТПБО «Львівміськбудмеханізація».

Згідно з п.1.6. ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств"(в редакції, чинній в період здійснення описаних в Акті перевірки операцій) товари –це матеріальні та нематеріальні активи, а також цінні папери та деривативи, що використовуються у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення.

Із змісту вищезазначених актів прийому-передачі векселів вбачається, що ЛМКП „Львівтеплоенерго” в рахунок погашення кредиторської заборгованості передавав векселі не власної емісії, а векселі, векселедавцями за якими були треті особи.

Відповідно до п.1.19 ст.1 цього ж Закону, господарські операції, які передбачають проведення розрахунків за товари (роботи, послуги) у будь-якій формі, іншій, ніж грошова, включаючи будь-які види заліку та погашення взаємної заборгованості, в результаті яких не передбачається зарахування коштів на рахунки продавця для компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг), вважаються бартерними операціями.

Відповідно до п.1.31.ст.1 вказаного Закону, продаж товарів - це будь-які операції, які здійснюються згідно договорів купівлі-продажу, міни, поставки і інших цивільно-правових договорів, що передбачають перехід права власності на такі товари за плату або компенсацію, незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання  товарів.

Згідно з п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України „Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.1997 року (в редакції, чинній в період здійснення описаних в Акті перевірки операцій), об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з  продажу товарів (робіт, послуг) на митній території України, в тому числі операції з оплати вартості послуг за договорами оперативної оренди (лізингу) та операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення кредиторської заборгованості заставодавця.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що векселі у даній справі слід розглядати як товар, а не як розрахунковий документ. Зазначена позиція відповідає і висновку, до якого прийшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 15.11.2006 року по даній справі.

Таким чином, висновок податкового органу про заниження позивачем податку на додану вартість на суму 61981,75 грн (в тому числі: в квітні 2003 року- на суму ПДВ 50616,31 грн; в серпні 2003 року- на суму ПДВ 8623,13 грн; в жовтні 2003 року –на суму ПДВ 2742,31 грн) є обґрунтованим та відповідає вимогам чинного законодавства.

2) Як вбачається із матеріалів справи, згідно даних бухгалтерського та податкового обліку підприємства –позивача, станом на 31.03.2004 року дебіторська заборгованість населення за отримані послуги від ЛМКП “Львівтеплоенерго” становить 45055049,51 грн., в тому числі заборгованість, що виникла терміном більше трьох років –21152107,41 грн. На думку відповідача, оскільки підприємством не вжито заходів по стягненню заборгованості в терміни, визначені чинним законодавством, послуги по постачанню теплової енергії в сумі 21152107,41 грн кваліфікуються як такі, що безоплатно надані, відповідно до п.1.31 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №283/97-ВР від 22.05.1997р. Тому, як вказує відповідач, занижено базу оподаткування податком на додану вартість в березні 2004 року на суму заборгованості, по якій минув термін позовної давності - 21152107,41 грн., ПДВ по ставці 20% складає –3526056,30грн.

Однак, з такими висновками податкового органу суд не погоджується, виходячи із наступного.

Відповідно до п.1.23 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №283/97-ВР від 22.05.1997 року, безоплатно надані товари (роботи, послуги) - це товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод; роботи та послуги, які надаються платником податку без вимоги про компенсацію їх вартості; товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею в її виробничому або господарському обороті.

Послуги з теплопостачання населенню (фізичним особам) ЛМКП „Львівтеплоенерго” надаються відповідно до Правил користування електричною та тепловою енергією №310, затверджених наказом Міністерства енергетики та електрифікації СРСР від 6 грудня 1981р., які передбачають компенсацію вартості наданих послуг.

Відповідно до ст.67,68 Житлового кодексу України наймач зобов’язаний своєчасно вносити плату за квартиру та комунальні послуги, зокрема і за споживання теплової енергії і гарячого водопостачання.

За таких обставин у податкового органу відсутні правові підстави вважати надані послуги населенню(фізичним особам) безоплатно наданими і як наслідок включати їх до бази оподаткування податком на додану вартість. Зазначена позиція відповідає і висновку, до якого прийшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 15.11.2006 року по даній справі.

Таким чином, висновок податкового органу про порушення позивачем п.3.1 ст.3, п.4.2 ст.4 Закону України „Про податок на додану вартість” №168/97-ВР від 03.04.1997 року і не включення до податкових зобов’язань в березні 2004 року суми ПДВ 3526056,30 грн, є безпідставним та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України, суд вправі постановою визнати протиправним рішення суб’єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів суб’єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

З огляду на все вищенаведене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову. Суд   скасовує податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Львові №482630/0/20285 від 18.10.2004 року, яким ЛМКП „Львівтеплоенерго” зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за березень  2004 року у розмірі 3215250 грн та визначено штрафні(фінансові) санкції у розмірі 1049907 грн. Також суд скасовує податкове повідомлення-рішення №472630/0/20286 від 18.10.2004 року в частині визначення ЛМКП „Львівтеплоенерго” суми податкового зобов’язання з ПДВ в розмірі 310806 грн 30 коп - основного платежу та 155403 грн 15 коп- штрафних(фінансових) санкцій, всього в розмірі 466209 грн 45 коп.

В задоволенні решти позовних вимог (про скасування податкового повідомлення-рішення №472630/0/20286 від 18.10.2004 року в частині визначення ЛМКП „Львівтеплоенерго” суми податкового зобов’язання з ПДВ в розмірі 59239 грн 70 коп- основного платежу та 29619 грн 85 коп- штрафних(фінансових) санкцій, усього в розмірі  88859 грн 55 коп, та про скасування податкового повідомлення-рішення №512630/0/20283 від 18.10.2004 року, яким ЛМКП „Львівтеплоенерго” зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за жовтень 2003 року у розмірі 2742  грн та визначено штрафні(фінансові) санкції у розмірі 1371 грн) суд відмовляє.

На підставі вищенаведеного, керуючись п. 2-1, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71, 86, 158, 160, 162, 163, 167  Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.   Позов задоволити частково.

2.  Скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Львові  № 482630/0/20285 від 18 жовтня 2004 року.

3.  Скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Львові № 472630/0/20286 від 18 жовтня 2004 року в частині визначення ЛМКП „Львівтеплоенерго” суми податкового зобов”язання з податку на додану вартість в розмірі 310806 грн 30 коп -  основного платежу та  155403 грн 15 коп штрафних (фінансових) санкцій, всього в розмірі 466209 грн 45 коп.

4.   В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                       Морозюк А.Я.