ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

22.01.07р.

Справа № А3/462-06

За позовом  Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області, м. Павлоград

до  Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Павлоград Дніпропетровської області, м. Павлоград

про  стягнення  1 413 грн. 64 коп.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники сторін:

позивача –Сіленок М.В., головний спеціаліст-юрисконсульт,  дов. №76/04-19 від 09.01.2007р.

відповідача - не з'явився  (по час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість в розмірі 1 413,64 грн.

На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, Позивач надав копії виписки з журналу реєстрації видачі талонів на поховання, талону на отримання допомоги на поховання Ткаченка Ю.В., Сорокіна С.О., Маркова С.В., Чухрая Ф.В.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Згідно зі ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

За матеріалами справи у серпні та жовтні 2006 року Позивачем  виплачена допомога на поховання у розмірі 1 413,64 грн. (з урахуванням витрат на її доставку) сім'ям померлих  пенсіонерів-інвалідів Ткаченка Ю.В., Сорокіна С.О., Маркова С.В., Чухрая Ф.В., яким виплачувалася пенсія по інвалідності внаслідок трудового каліцтва (професійного захворювання) на виробництві. Відповідач відмовився від підписання актів взаєморозрахунків та відшкодовування вищезазначених витрат  Позивачеві, посилаючись на ст.34 Закону України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, постанову Кабінету Міністрів України від 11.07.2001року №826 та постанову Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 06.03.2006року №13, якими передбачено, що залік можливий лише у за висновком МСЕК про причинний зв'язок  смерті потерпілого з одержаним каліцтвом.

З урахуванням матеріалів справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Так,  Відповідно до ст. 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначення та виплата пенсій, у тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, здійснюється органами Пенсійного фонду.

Відповідно до підпунктів "г", "д" ч. 1  п. 1 ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі   настання   страхового   випадку   Фонд   соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку:

своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні:

пенсію  по  інвалідності  внаслідок  нещасного  випадку на виробництві або професійного захворювання;

пенсію  у  зв'язку  з  втратою  годувальника,  який  помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.21 зазначеного Закону у разі   настання   страхового   випадку   Фонд   соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку, зокрема, організувати  поховання  померлого,  відшкодувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до ст.28 вказаного Закону страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Зазначені грошові суми складаються, зокрема,  із:

страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому;

страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника;

Згідно із  ч.8 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у  разі  смерті  потерпілого  від  нещасного  випадку  або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд соціального страхування від нещасних випадків згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2001 року № 826 передбачено, що витрати  на   поховання   провадяться   у   разі   смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено  Кабінетом  Міністрів  України.

Наведеними нормами чітко визначено призначення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань - вживати заходи та здійснювати виплати, які пов’язані з нещасним випадком на виробництві, що призвело до виникнення страхового випадку.

Позивач не довів наявність причинного зв’язку смерті потерпілих Ткаченка Ю.В., Сорокіна С.О., Маркова С.В., Чухрая Ф.В. зі страховим випадком.

Посилання позивача на те, що витрати на поховання та допомога на поховання не є синонімічними поняттями, суд вважає необґрунтованим, оскільки це спростовується листом Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України від 23.06.2006року №424-08-3, яким передбачено зменшення витрат на поховання на суму допомоги на поховання у разі її виплати.

Також, суд не погоджується з аргументами позивача, пов’язаних з п.4 Порядку відшкодування Фондом  соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку  із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фондом  соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України від 04.03.2003року №5-4/4 (далі –Порядок).

Зокрема, вказаним пунктом передбачено, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме: допомога   на   поховання  сім'ї  померлого  або  особі,  яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію.

Враховуючи наведені норми Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", суд вважає, що положення  Порядку не можуть суперечити нормам Закону.  У зв’язку з цим суд дійшов висновку, що пунктом 4 зазначеного Порядку передбачено відшкодування Відповідачем допомоги на поховання потерпілого має бути виключно при наявності причинного зв’язку його смерті з наслідками нещасного випадку на виробництві.

За таких обставин, вимоги Позивача не узгоджуються з наведеними нормами чинного законодавства, тому   позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 94, 160-163, 263, п.6 Розділу УІІ Перехідних та прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                              С.Г. Юзіков

Постанову оформлено у повному обсязі 02.02.2007р.