ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.03.2007
Справа №2-30/2558-2007А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі :

Головуючого судді Ловягіної Ю.Ю.

Секретаря судового засідання Золотарьової А.

З участю представників сторін:

Від позивача – Солодкій, за дов. від 16.02.2006 р. № 54/02

Від відповідача – Патраш, дов. від 23.08.2006 р.

розглянувши адміністративну справу

за позовом Комунального підприємства «Управління міського господарства», м. Алушта, вул. Вл. Хромих, буд. 27.

до відповідача Державна податкова інспекція м. Алушта, м. Алушта, вул. Леніна, буд. 22 – А.

Про визнання рішення ДПІ м. Алушта незаконним і скасувати його, зобов’язати відповідача видати свідоцтво про сплату єдиного податку на 2007 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач – КП «Управління міського господарства» - звернувся до господарського суду з позовом про визнання рішення Державної податкової інспекції в м. Алушта про відмову позивачу у видачі свідоцтва про сплату єдиного податку на 2007 р. незаконним і скасувати його, та зобов’язати відповідача видати свідоцтво про сплату єдиного податку на 2007 р.

Свої вимоги позивач пояснює наступним. Підприємство позивача – КП «УМГ» є юридичною особою – господарюючим суб’єктом, з організаційно-правовою формою – комунальне підприємства. Середня чисельність працівників складає 15 чоловік, виручка за 2006 р., згідно з бухгалтерською довідкою від 27.12.2006 р., складає 426394,27 грн., таким чином позивач вважає, що він підпадає під дію Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітність суб’єктів малого підприємства».

13.12.2006 р. у зв’язку з закінченням терміну дії останнього свідоцтва № 000162 від 20.12.2005 р., позивач звернувся в ДПІ із заявою про видачу нового свідоцтва про право оплати єдиного податку з 01.01.2007 р. Однак відповідач відмовив з посиланням на те, що оскільки в статутному фонді позивача є частка юридичних осіб, ще не є суб’єктом малого підприємства та їх частка складає більше 25 %, то дія зазначеного Указу  на позивача не поширюється.

Позивач не згоден з відмовою відповідач, просить визнати її незаконною та скасувати, а також просить зобов’язати відповідач видати свідоцтво про сплату єдиного податку на 2007 р. Крім того, позивач звертає увагу на те, що в попередні роки в період з 2002 по 2006 позивач був платником єдиного податку і зазначені обставини не заважали ДПІ видавати відповідні свідоцтва.

Відповідач у відзиві від 03.03.2007 р. № 453/9/10 проти позову заперечує та пояснює, що стаття 7 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітність суб’єктів малого підприємства» встановлює обмеження дії Указу, якою визначено, що його дія не поширюється на суб’єктів підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частки, що належать юридичним особам – учасникам та засновникам даних суб’єктів, які не є суб’єктами малого підприємництва, перевищують 25 %.

Відповідач вважає, оскільки єдиним засновником комунального підприємства є територіальна громада, незалежно від наявності чи відсутності статутного фонду, їх частка в цих підприємствах перевищує 25 %.

З зазначених підстав, відповідач вважає, що дія Указу на підприємство позивача не поширюється, а тому просить у позові відмовити.

Дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Законом України «Про державну підтримку малого підприємництва» від 19.10.2000 р. № 2063 – 111 встановлено, що одним із основних напрямів державної підтримки малого підприємства є застосування спрощеної системи оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності, загальні вимоги застосування якої визначені Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітність суб’єктів малого підприємства».

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітність суб’єктів малого підприємства» від 03.07.1998 р. № 727 (далі – Указ), спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема, для юридичних осіб – суб’єктів підприємницької діяльності будь-якої організаційної форми та форми власності, в яких за рік середньооблікова чисельність працюючих не перевищує 50 осіб і обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 1 млн. гривень.

Однак відповідно до положень Указу існують певні обмеження застосування спрощеної системи оподаткування.

Так, відповідно до частини 4 статті 7 Указу, його діяльність не поширюється на суб’єктів підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частки, що належать юридичним особам - учасникам та засновникам даних суб’єктів, які не є суб’єктами малого підприємництва, перевищують 25 відсотків.

Позивачем в матеріали справи представлено свідоцтво про державну реєстрацію СПД (а.с. 8), довідка Головного управління статистики в АР Крим № 09/2-5-6/1908 про включення в ЄДРПОУ (а.с. 9), згідно з якими, підприємство позивача – Комунальне підприємство «Управління міського господарства» - зареєстровано з організаційно-правовою формою господарювання – комунальна власність.

Комунальне підприємство діє на підставі комунальної власності територіальної громади (статті 63 ГК України).

Пункти 1 та 4 статті 78 Господарського кодексу України передбачають, що комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Статутний фонд комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно входить, до реєстрації його як суб’єкта господарювання.

Слід зазначити, що комунальне унітарне підприємство є юридичною особою і тому, йому належать всі ознаки юридичної особи, разом з тим, воно має певні особливості, які відрізняють його від інших підприємств. Комунальне унітарне підприємство утворюється та діє на основі тільки однієї форми власності – комунальної. Цільна комунальна основа, на якій здійснює діяльність комунальне підприємство, обумовлює унітарну (єдину) природу цієї юридичної особи.

Таким чином, єдиним засновником (учасником) комунального підприємства є, відповідно, територіальна громада в особі уповноважених органів. В пункті 1.1. Статуту Комунального підприємства «УМГ» (а.с. 10 – 13) також зазначено, що засновником підприємства є Алуштинська міська рада. Враховуючи викладене, оскільки єдиним засновником є територіальна громада, то її частка в цьому підприємстві перевищує 25 %.

Крім того, відповідно до пункту 1 статті 8 Господарського кодексу України, органи місцевого самоврядування не є суб’єктами господарювання, а отже, не є суб’єктами малого підприємництва.

З огляду на викладене, оскільки засновник комунального підприємства не суб’єкт малого підприємництва та його частка в цьому підприємстві перевищує 25 %, дія Указу на Комунальне підприємство «Управління міського господарства» не поширюється, а тому суд вважає, що Державна податкова інспекція в м. Алушта правомірно відмовила позивачу у видачі свідоцтва про сплату єдиного податку на 2007 р., у зв’язку з чим, у позові слід відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони – суб’єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені з нею документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до п. 3 ст. 160 КАС України, вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 19.03.2007 р., постанова складена та підписана суддею 26.03.2007 р.

Керуючись ст. ст. 158 – 161, п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня її проголошення, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі неподання відповідної заяви (ст. 254 КАС України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ловягіна Ю.Ю.