ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"08" травня 2007 р.
Справа № 22-17/100-06-4613

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лавренюк О.Т.

суддів: Савицького Я.Ф., Гладишевої Т.Я.

при секретарі судового засідання: Іоффе С.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Івановский В.В., посвідчення № 293111 від 23.06.1999 р.

від позивача: Сопот С.І., дов. № 1/07 від 01.02.2007 р.

від відповідача: Сергєєва Т.В., дов. № 04-12/952 від 10.04.2007 р.

від відповідача: Сергєєва Т.В., дов. № 04-12/952 від 10.04.2007 р.

від відповідача: Новак І.О., дов. № 04-12/953 від 10.04.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційна скарги

Дочірнього підприємства „Санаторій Лермонтовський” закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів професійних спілок України  „Укрпрофоздоровниця” (далі по тексту –ДП „Санаторій Лермонтовський” ЗАТ ЛОЗПС України „Укрпрофзодоровниця”)

Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця” (далі по тексту –ЗАТ ЛОЗПС України „Укрпрофзодоровниця”)

на рішення господарського суду Одеської області від 14.03.2007 р. (підписане 19.03.2007 р.)

по справі № 22-17/100-06-4613

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Лермонтовський” (далі по тексту –ТОВ „Лермонтовський”)

до 1. ДП „Санаторій Лермонтовський” ЗАТ ЛОЗПС України „Укрпрофзодоровниця”

2. ЗАТ ЛОЗПС України „Укрпрофзодоровниця”

про стягнгення 1 200 243,00 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, ТОВ “Лермонтовський” (м. Одеса), звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача Дочірнього підприємства “Клінічний санаторій “Лермонтовський”Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця”(м. Одеса) відшкодування грошової компенсації, здійсненної для поліпшення майна, що перебуває у спільній діяльності.

У якості третьої особи до участі у справі було залучено ЗАТ ЛОЗПС України „Укрпрофзодоровниця” (м. Київ).

07.06.2006 р. Господарським судом Одеської області по справі               № 17/100-06-4613 (суддя Зуєва Л.Є.) винесено рішення, яким позов задоволено. З відповідача –ДП „Санаторій Лермонтовський” –на користь позивача стягнуто 1 200 243,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.07.2006 р. (судді Разюк Г.П., Колоколов С.І., Петров М.С.) рішення господарського суду Одеської області залишено без змін.

Постановою Вищого Господарського суду України від 16.11.2006 р. (у складі суддів: Козир Т.П., Кота О.В., Владимиренко С.В.) рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду скасовані, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області в іншому складі суду.

Під час слухання справи, 02.03.2007 р., Позивач змінив позов та просив залучити до участі у справі у якості відповідача ЗАТ “Укрпрофоздоровниця” та стягнути саме з товариства, як з власника майна та учасника Договору відшкодування здійснених ним витрат.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.03.2007 р. змінено статус Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" з третьої особи по справі на відповідача по справі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 14 березня 2007 року по справі № 22-17/100-06-4613 (суддя Торчинська Л.О.) позов задоволено, з відповідача –ЗАТ ЛОЗПС України „Укрпрофзодоровниця” стягнуто 1 200 243,00 грн. на користь позивача.

Рішення суду обгрунтовано тим, що 05.05.2004 р. між ТОВ “Лермонтовський” та ДП “Санаторій Лермонтовський” укладено договір про спільну діяльність № 5113164/2004-34, який від імені ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” затверджено Головою Правління товариства.

Пунктом 4.3. Статуту Дочірнього підприємства передбачено, що власником майна Підприємства є ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”. Підприємство володіє і користується належним йому майном без права прийняття рішення про відчуження основних фондів.

Згідно зі Статутом ДП “Клінічний санаторій “Лермонтовський” власником майна, що передавалось до спільної діяльності, є саме ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”.

Договір про спільну діяльність затверджувався Головою Правління Товариства і, таким чином, затвердивши Договір про спільну діяльність від імені ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”, останнім здійснено погоджені дії, спрямовані на зміну цивільних прав то обов’язків, а як наслідок цього, ЗАТ “Укрпрофоздоровниця” можна вважати учасником зазначеного Договору простого товариства і саме ЗАТ „Укрпрофоздоровниця” повинно відшкодувати витрати позивача на здійснення додаткових робіт на поліпшення майна.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДП „Санаторій Лермонтовський” та ЗАТ „Укрпрофоздоровниця” звернулися до господарського суду Одеської області з апеляційними скаргами, в яких просять рішення суду скасувати, в задоволені позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

ТОВ „Санаторій Лермонтовський” надало відзив на апеляційну скаргу ЗАТ „Укрпрорфоздоровниця”, в якому просить в задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу ДП „Санаторій Лермонтовський” позивач не надав, в судовому засіданні представник позивача просить в задоволені скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до наступного:

ДП “Санаторій Лермонтовський” ЛОЗПС України „Укрпрофоздоровниця” керується Статутом, затвердженим 22.01.2003 р. Загальними зборами ЗАТ “Укрпрофоздоровниця” (т. 1, а.с. 42-52) зі змінами та доповненнями від 23.03.2004 р. (т. 1, а.с. 110).

Відповідно до пункту 4.3 Статуту власником майна Підприємства є ЗАТ „Укрпрофоздоровниця”. Підприємство володіє і користується належним йому майном без права прийняття рішення про відчудження основних фондів.

Пунктом 4.4. Статуту передбачено: „продаж, передача іншим підприємствам, організаціям і установам, обмін, здавання в оренду, в т.ч. громадянам, передача в заставу, а також списування з балансу майна, що належить підприємству, здійснюється лише в установленому ЗАТ „Укрпрофоздоровниця” порядку.

02.11.2001 р. Рішенням правління ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”№ П3-8 (т. 1, а.с. 249) затверджено Положення про порядок укладання договорів про сумісну діяльність в дочірніх підприємствах ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”(т. 1, а.с. 250-256).

Пунктом 1.3. Положення, передбачено, що воно регулює надання документів апарату Правління, їх підготовку для затвердження Головою Правління або розгляду керівними органами ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”.

Відповідно до п.п. 4.2. Положення, договори про спільну діяльність підписуються керівником дочірнього підприємства і затверджуються Головою Правління. Договір вважається укладеним з моменту затвердження його Головою правління.

Статтею 1130 ЦК України передбачено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов’язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об’єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об’єднання вкладів учасників.

Договір про спільну діяльність, відповідно до вимог ст. 1131 ЦК України, укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

05.05.2004 р. між ТОВ “Лермонтовський” та відповідачем ДП “Санаторій Лермонтовський” укладено договір про спільну діяльність            № 5113164/2004-34, який від імені ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” затверджено Головою Правління товариства (т. 1, а.с. 24).

Пунктом 4.3. Статуту Дочірнього підприємства передбачено, що власником майна Підприємства є ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”. Підприємство володіє і користується належним йому майном без права прийняття рішення про відчуження основних фондів.

Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Як зазначено вище, згідно зі Статутом ДП “Клінічний санаторій “Лермонтовський” не є власником майна, що передавалось до спільної діяльності. Власником майна, яке передавалось до спільної діяльності є ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”.

Договір про спільну діяльність вважався укладеним з моменту затвердження його Головою Правління.

Відповідно до п.п. 2.3. Договору грошові та майнові внески Учасників у спільну діяльність є їх загальною власністю.

Таким чином, затвердивши Договір про спільну діяльність від імені ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”, останнім здійснено погоджені дії, спрямовані на зміну цивільних прав то обов’язків, а як наслідок цього ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”можна вважати учасником зазначеного Договору простого товариства.

Так, внеском підприємства та товариства, згідно п. 2.1.1. є корпус № 45, а внеском інвестора, згідно п.п. 2.2. є грошові кошти в сумі 1,6 млн. грн.

ДП „Санаторій Лермонтовський” до спільної діяльності передано будівлю адміністративно-готельного корпусу № 45 літера „А”, що знаходиться за адресою: м.Одеса, пров. Лермонтовський, 2.

Порзивачем на рахунок спільної діяльності перераховано 1 600 000,00грн.

Таким чином Договір про спільну діяльність виконано належним чином і факт виконання умов Договору про спільну діяльність, пов’язаних з передачею майна та коштів, сторонами не заперечується.

Уклавши та виконавши зазначений Договір про спільну діяльність позивач фактично набув права спільної власності на будівлю корпусу № 45, що раніше повністю належав ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”.

В подальшому головним лікарем ДП “Санаторій Лермонтовський” складено лист № 131 від 20.08.2004 р., у якому визнана необхідність в додатковому облаштуванні корпусу (т.1, а.с. 72).

10.03.2005 р. позивач на підставі зазначеного листа від свого імені, для виконання остаточних робіт по ремонту та обладнанню готельного корпусу, уклав Договір підряду № 1/10-03 з ТОВ “Мейкер-М”на суму 2 400 000,00 грн.

Даний договір був укладений виключно в інтересах всіх учасників Договору (в тому числі власника будівлі), з метою реального здійснення спільної діяльності по експлуатації відремонтованого готельного комплексу, з метою уникнення збитків, які могли бути завданні припиненням ремонту комплексу.

Згідно Актів приймання виконаних підрядних робіт від 30.12.2005 р.    № 1 на суму 1 888 760,00 грн., № 2 на суму 65 446,00 грн., накладної на товари (обладнання) від 30.12.2005 р. на суму 421 410,00 грн., та Акту доставки та монтажу на суму 24 870,00 грн., підрядником виконано робіт на суму 2 400 486,00 грн.

Платіжними дорученнями № 15 від 04.04.2006 р. на суму 250 000,00 грн., № 16 від 04.04.2006 р. на суму 185 000,00 грн., № 17 від 06.04.2006 р. на суму 185 000,00 грн., № 18 від 06.04.2006 р. на суму 250 000,00 грн., № 19 від 10.04.2006 р. на суму 250 000,00 грн., № 20 від 10.04.2006 р. на суму 185 000,00 грн., № 21 від 12.04.2006 р. на суму 200 000,00 грн., № 22 від 12.04.2006 р. на суму 200 000,00 грн., № 23 від 12.04.2006 р. на суму 135 000,00 грн., № 24 від 13.04.2006 р. на суму 160 000,00 грн., № 25 від 14.04.2006 р. на суму 180 000,00 грн., № 26 від 14.04.2006 р. на суму 180 000,00 грн., позивачем сплачені ТОВ “Мейкер-М” кошти за договором підряду від 30.12.2005 р.

Відповідно до вимог п.п. 1.6, 1.7, 4.4 Договору про спільну діяльність обмежені права позивача на здійснення додаткових робіт. Останній позбавлений права самостійно укладати угоди з підрядниками на виконання робіт, пов’язаних з поліпшенням майна, що перебуває у спільній власності сторін.

У відповідності до п.п. 3.1, 3.4 Договору сторони домовилися, що керівництво спільною діяльністю (загальні справи) здійснює відповідач ДП “Клінічний санаторій “Лермонтовський” ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”.

Таким чином, уклавши 10.03.2005 р. та виконавши Договір підряду       № 1/10-03 з ТОВ “Мейкер-М”на суму 2 400 000,00 грн., позивач фактично вчинив правочин від свого імені, але в інтересах всіх учасників.

В результаті виконання ТОВ “Мейкер-М” підрядних робіт, внесені суттєві поліпшення в спільне майно учасників, що підтверджується Актами приймання виконаних робіт, накладними та Актами доставки та монтажу на загальну суму 2 400 486,00 грн. Вартість та об’єми робіт, у ході слухання справи, не ставилися сторонами під сумнів.

За таких обставин, судова колегія вважає, що господарський суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що позивач вчинив зазначений правочин в інтересах усіх учасників.

Частиною 4 ст. 1135 ЦК України передбачено, що учасник, який вчинив від імені всіх учасників правочин, щодо якого його право на ведення спільних справ учасників було обмежене, або вчинив в інтересах усіх учасників правочин від свого імені, може вимагати відшкодування здійснених ним за свій рахунок витрат, якщо вчинення цього правочину було необхідним в інтересах усіх учасників. Учасники, яким внаслідок таких правочинів було завдано збитків, мають право вимагати їх відшкодування.

Приймаючи до уваги, що позивач здійснив поліпшення майна, що на 50% відсотків перебуває у його власності, він має право вимагати від співвласника відшкодування на свою користь 50% від загальної суми витрат.

Враховуючи, що власником частки у спільному майні та учасником зазначеного договору простого товариства є ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”, господарський суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що внаслідок цього вимоги позивача, щодо стягнення відшкодування саме з Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” у сумі 1 200 243,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Посилання скаржників на те, що ЗАТ „Укпрофоздоровниця” не є стороною Договору, що не вчиняв жодної дії стосовно умов не може бути взято до уваги на підставі наступного: Рішенням господарського суду Одеської області від 17.05.2006 р. по справі № 30/333-06-1704, яке набрало чинної сили, було розірвано Договір про спільну діяльність від 05.04.2004 р.

Постановою Вищого господарського суду України по вказаній справі встановлено, що наслідками розірвання договору про спільну діяльність повинно бути розподіл спільного майна пропорційно вкладам учасників, при цьому встановлено, що готельний комплекс, вартість якого була збільшена після додаткових витрат, повинен залишитись ЗАТ „Укрпрофоздоровниця”, а позивач має право лише на грошову компенсацію.

Позивач здійнив поліпшення майна, належного ЗАТ „Укрпрофоздоровниця” в інтересах всіх учасників. П. 4 ст. 1135 ЦК України не передбачено з кого саме учасник договору має право вимагати здійснених ним за свій рахунок витрат після розірвання Договору і тому, враховуючи, що готельний комплекс, вартіть якого була значно збільшена завдяки витратам позивача, є власністю ЗАТ „Укпрофоздоровниця”, яка є вигодонабувачем, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність стягнення понесених позивачем додаткових витрат з ЗАТ „Укпрофоздоровниця”.

Відповідно до ст. 17 ГПК України справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудна іншому господарському суду, у зв’язку з чим твердження ЗАТ „Укрпрофоздоровниця” про порушення правил  підсудності (ст. 15 ГПК України) безпідставне.

Допущена в рішенні господарського суду описка відносно реквізитів ДП „Санаторій Лермонтовський” (т. 2, а.с. 59) не має суттєвого значення, не впливає  на встановлені рішенням суду факти та обставини справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи, правильно застосував норми матеріального права, в зв’язку з чим підстави для скасування рішення та задоволення апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Дочірнього підприємства „Санаторій Лермонтовський” закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів професійних спілок України „Укрпрофоздоровниця”,Закритого акціонерного товариства лікувально- оздоровчих закладів  профспілок України „Укрпрофоздоровниця” залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 14.03.2007 р. по справі № 22-17/100-06-4613 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                                      О.Т. Лавренюк

Суддя                                                                                             Я.Ф Савицький

Суддя                                                                                             Т.Я. Гладишева