ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2007 р.
№ 44/566

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.–головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу Київської міської ради, м. Київ (відповідач-3)

на рішення господарського суду міста Києва від 18.07.2006 та

постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2006

зі справи № 44/566

за позовом акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго", м. Київ (далі –АЕК "Київенерго")

до територіального медичного об’єднання Печерського району м. Києва, м. Київ (далі –Об’єднання, відповідач-1),

Печерської районної у м. Києві ради, м. Київ (відповідач-2),

Київської міської ради

про стягнення 135903,37 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

АЕК "Київенерго" –Цикалюка Т.С.,

Об’єднання –Сундєєва В.М.,

Печерської районної у м. Києві ради –Бойко О.А.,

Київської міської ради –Глобенко Л.В., Хлюпки О.І.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про стягнення з Об’єднання 135903,37 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію з урахуванням інфляційних витрат, 3% річних та пені.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.07.2006 (суддя Смілянець В.В.) позов задоволено: зазначену суму боргу стягнуто з Печерської районної у м. Києві ради на користь АЕК "Київенерго". У прийнятті цього рішення господарський суд виходив з факту передачі житлового комплексу - об’єкта постачання теплової енергії –Печерській районній у м. Києві раді в ході ліквідації Об’єднання, в зв’язку з чим відповідний борг підлягає стягненню саме з відповідача-2.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2006 (колегія суддів у складі: Зеленін В.О. –головуючий, судді Рєпіна Л.О., Моторний О.А.) рішення суду першої інстанції змінено: з Київської міської ради на користь АЕК "Київобленерго" стягнуто 121107,48 грн. основного боргу, 6963,48 грн. пені, 6638,54 грн. інфляційних збитків та 1193,88 грн. –3% річних, а в позові до Об’єднання та Печерської районної у м. Києві ради відмовлено. Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що:

учасниками договірних правовідносин щодо постачання теплової енергії до будинку № 12, розташованого у м. Києві по вул. Менделеєва, є саме Об’єднання та АЕК "Київобленерго", а вказаний борг утворився до моменту передачі об’єкта енергопостачання у комунальну власність Печерської районної у м. Києві ради, що виключає можливість стягнення з відповідача-2 оспорюваної суми;

зазначена заборгованість підлягає стягненню за рахунок Київської міської ради як органу, що створив Об’єднання та прийняв рішення про його ліквідацію.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Київська міська рада просить скасувати оскаржувані рішення та постанову місцевого і апеляційного господарських судів та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Скаргу мотивовано тим, що:

Київська міська рада не є зобов’язаною стороною за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.03.2001 № 530110, укладеним АЕК "Київобленерго" та Об’єднанням;

покладення на Київську міську раду зобов’язань Об’єднання, яке ліквідується, суперечить порядку проведення розрахунків з кредиторами у разі ліквідації суб’єкта господарювання, визначеному статтями 60, 61 Господарського кодексу України (далі –ГК України).

У запереченнях на касаційну скаргу Печерська районна у м. Києві рада зазначає про надуманість доводів касаційної скарги з огляду на те, що заборгованість Об’єднання перед АЕК "Київобленерго" відповідачу-2 не передавалася.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду скарги.

Перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- відповідно до умов договору від 01.03.2001 № 530110, укладеного АЕК "Київобленерго" (постачальник) та Об’єднанням (споживач), позивач постачає теплову енергію в обумовлених обсягах, а відповідач-1 оплачує вартість спожитої теплової енергії в порядку, передбаченому цим договором;

- об’єктом постачання теплової енергії за цим договором є будинок № 12, розташований у м. Києві по вул. Менделеєва;

- внаслідок невиконання відповідачем-1 свого договірного зобов’язання з оплати спожитої енергії за період з 01.10.2004 по 01.05.2005 за ним утворилась заборгованість у сумі 121107,48 грн.;

- відповідно до рішення ІХ сесії ХХІІІ скликання Київської міської ради від 15.01.2002 № 227/1661 "Про ліквідацію територіальних медичних об’єднань міста Києва" за наказом Головного управління охорони здоров’я Київської міської державної адміністрації від 22.01.2002 № 20 "Про утворення ліквідаційних комісій районних територіальних медичних об’єднань" було утворено ліквідаційну комісію Об’єднання та розпочато його ліквідацію;

- 16.02.2006 Київською міською державною адміністрацією видано розпорядження № 235 про передачу до комунальної власності територіальної громади Печерського району у м. Києві, зокрема, будинку № 12, розташованого у м. Києві по вул. Менделеєва, а згідно з розпорядженням Печерської районної у м. Києві ради від 07.03.2006 № 105-р названий об’єкт було прийнято відповідачем-2 в оперативне управління та оприбутковано на баланс підприємства.

Місцевий господарський суд, стягуючи з відповідача-2 оспорювану суму боргу, виходив з факту передачі на баланс Печерської районної у м. Києві ради названого будинку. Однак сама по собі передача такого об’єкта не тягне за собою виникнення у відповідача-2 правонаступництва за боргами, що утворилися внаслідок обслуговування цього будинку до моменту передачі.

Незрозуміло також, на яких законодавчих положеннях ґрунтується висновок апеляційного суду про обов’язок органу, що ліквідує Об’єднання, розрахуватися з кредиторами останнього.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 59 ГК України припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється, зокрема, шляхом його ліквідації за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів. Скасування державної реєстрації позбавляє суб'єкта господарювання статусу юридичної особи і є підставою для вилучення його з державного реєстру. Суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Такий запис вноситься після затвердження ліквідаційного балансу відповідно до вимог цього Кодексу.

Статтею 60 ГК України визначено загальний порядок ліквідації суб’єкта господарювання, відповідно до якого:

ліквідація суб'єкта господарювання здійснюється ліквідаційною комісією, яка утворюється власником (власниками) майна суб'єкта господарювання чи його (їх) представниками (органами), або іншим органом, визначеним законом, якщо інший порядок її утворення не передбачений цим Кодексом. Ліквідацію суб'єкта господарювання може бути також покладено на орган управління суб'єкта, що ліквідується (частина перша);

орган (особа), який прийняв рішення про ліквідацію суб'єкта господарювання, встановлює порядок та визначає строки проведення ліквідації, а також строк для заяви претензій кредиторами, що не може бути меншим, ніж два місяці з дня оголошення про ліквідацію (частина друга);

одночасно ліквідаційна комісія вживає необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості суб'єкта господарювання, який ліквідується, та виявлення вимог кредиторів, з письмовим повідомленням кожного з них про ліквідацію суб'єкта господарювання (частина четверта);

ліквідаційна комісія оцінює наявне майно суб'єкта господарювання, який ліквідується, і розраховується з кредиторами, складає ліквідаційний баланс та подає його власнику або органу, який призначив ліквідаційну комісію. Достовірність та повнота ліквідаційного балансу повинні бути перевірені у встановленому законодавством порядку (частина п’ята).

Частиною третьою статті 61 ГК України передбачено, що претензії, не задоволені через відсутність майна суб'єкта господарювання, претензії, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо їх заявники у місячний строк після одержання повідомлення про повне або часткове відхилення претензії не звернуться до суду з відповідним позовом, а також претензії, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, вважаються погашеними.

Відповідно до статті 609 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

З наведеного випливає, що оскільки, як вбачається із з’ясованих господарськими судами фактичних даних, Об’єднання ще не ліквідовано, підстав для припинення його зобов’язань з оплати боргів перед кредиторами немає.

За таких обставин суму боргу слід стягнути з відповідача-1, змінивши таким чином оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями  1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Київської міської ради задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 18.07.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2006 зі справи № 44/566 змінити, замінивши абзаци третій та четвертий резолютивної частини зазначеної постанови новими абзацами в такій редакції:

"Позов задовольнити. Стягнути з територіального медичного об’єднання Печерського району м. Києва на користь акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" 121107,48 грн. основного боргу, 6963,48 грн. пені, 6638,54 грн. інфляційних збитків та 3% річних у сумі 1193,88 грн., а також судові витрати: 1359 грн. державного мита за розгляд справи у суді першої інстанції та 118 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У задоволенні позовних вимог акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" до Печерської районної у м. Києві ради та Київської міської ради відмовити.

Стягнути з територіального медичного об’єднання Печерського району м. Києва на користь Печерської районної у м. Києві ради 679,51 грн. державного мита, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Видати наказ.

Стягнути з територіального медичного об’єднання Печерського району м. Києва на користь Київської міської ради 679,51 грн. державного мита, сплаченого за подання касаційної скарги.

Видати наказ."

В решті рішення господарського суду міста Києва від 18.07.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2006 зі справи № 44/566 залишити без змін.

Видачу відповідних наказів доручити господарському суду міста Києва.

Суддя                  В. Селіваненко

Суддя                                                                                                   І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                   Б. Львов