ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.04.07 р.                                                                               Справа № 44/87пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Промбудремонт”  (представник Суворов О.А., довіреність 202 від 15.08.05 року), до Державної виконавчої служби в Кіровському районі міста Макіївки (представник Тюх А.Є., довіреність від 04.04.07 року) та до Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області (представник Лапко Д.В., довіреність 14/3с від 03.01.07 року) про стягнення з відповідачів непогашеної заборгованості 23’833,79 грн. за мировою угодою від 30.05.05 року з виконання наказу господарського суду Донецької області № 16/124 від 08.10.03 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Фірма „Промбудремонт” (далі – Компанія) звернулося до суду з позовом про Державної виконавчої служби в Кіровському районі міста Макіївки (далі – Служба) та до відділення Державного казначейства в місті Макіївці (далі – Відділення) про стягнення з відповідачів непогашеної заборгованості 23’833,79 грн. за мировою угодою від 30.05.05 року (далі – Угода) з виконання наказу господарського суду Донецької області № 16/124 від 08.10.03 року (далі – Наказ). Позовні вимоги Компанії ґрунтуються на неналежному виконанні та простроченні Відділенням та правонаступником Служби Кіровським відділом Державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції грошового зобов’язання в сумі 89’264,79, яке виникло з Угоди.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та уточнив позовні вимоги, зазначивши, що вимагає солідарного стягнення суми боргу з обох відповідачів.

Представник відповідача Служби проти позову письмово заперечив, зазначивши, що штат працівників Служби вивільнений, через що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Представник Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області (далі – Управління) зазначив, що останнє є правонаступником прав та обов’язків Відділення, наразі заперечень проти позову Управління не висунуло.

Вислухавши в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Компанії підлягає задоволенню у повному обсязі виходячи з наступного.

Згідно наказу Управління № 4 від 20.10.06 року „Про визнання Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області правонаступником прав та обов’язків відділень Державного казначейства Донецької області”, Управління визнане правонаступником зобов’язань Відділення, у тому числі й тих, що виникли з Угоди. За таких обставин безсумнівним є перехід до нововиниклої в зобов’язанні особи Управління, яка стала боржником за Угодою, всіх прав та обов’язків, що були дійсними для реорганізованого Відділення, через що суд провадить процесуальну заміну сторони в порядку статті 25 ГПК України.

Крім того, згідно Закону України „Про внесення змін до законів України „Про державну виконавчу службу” та „Про виконавче провадження” № 2716-IV від 23.06.05 року, що набув чинності 22.07.05 року, наказу Міністерства юстиції України від 19.08.05 року № 1482/к „Про ліквідацію відділів державної виконавчої служби територіальних управлінь юстиції”, наказу начальника Донецького обласного управління юстиції від 26.08.05 року № 192-І „Про ліквідацію відділів державної виконавчої служби районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції Донецької області”, наказів Департаменту державної виконавчої служби від 19.08.05 року № 3/к „Про утворення органів державної виконавчої служби” та від 26.10.05 року № 46/к „Про утворення територіальних органів державної виконавчої служби”, Відділ та існуючу до 22.07.05 року систему органів державної виконавчої служби було ліквідовано, натомість створено Департамент державної виконавчої служби як урядовий орган державного управління, у тому числі створено і Службу, на яку покладено державні функції, передбачені Законом України „Про державну виконавчу службу”, повністю ідентичні тим функціям, що здійснювалися Відділом.

З огляду на наведене, в силу статті 3 Закону України „Про державну виконавчу службу”, суд вважає Службу процесуальним правонаступником Відділу, на якого покладено функції держави в галузі примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), тому в порядку статті 25 ГПК України права, зобов’язання та процесуальна державна компетенція, що були чинними для Відділу (у тому числі зобов’язання за Угодою та наслідки проведених процесуальних дій за Наказом), є обов’язковими і для Служби, як її правонаступника в частині здійснення функцій держави в певній соціальній галузі.

Вказана позиція відповідає змістові статті 13 Конвенції про захист прав та основних свобод людини, яка набула чинності для України 11.09.97 року, згідно якої особа має право на ефективний засіб захисту у відповідному національному органі (суді) незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості. В контексті цієї статті під особами, що діяли в офіційній якості, розуміється як Відділ, так і Служба, які мають цілком ідентичну компетенцію та відправляють однакові функції держави в галузі примусового виконання рішень судів.

Дослідивши Угоду, з якої виникли цивільні права та обов’язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є новацією, якою сторони в порядку статті 604 ЦК України припинили зобов’язання за іншими правовими відносинами, що виникли з невиконання Відділом Наказу, що мало своїм наслідком звернення Компанії до суду у справі № 23/287 з позовом до Відділу та Відділення про стягнення збитків на суму 89’265,07 грн. Заперечення відповідача Служби щодо вивільнення штату працівників останнього – не мають відношення до предмету спору, оскільки звільнення працівників не є підставою для припинення чинності Угоди або спростовання презумпції її правомірності в силу статті 204 ЦК України.

Угода (підписана повноважними представниками Компанії, Відділу та Відділення) затверджена ухвалою господарського суду Донецької області від 30.05.05 року у справі № 23/287, яка набрала законної сили 10.06.05 року, через що в порядку статті 124 Конституції України підлягає обов’язковому виконанню.

Наразі, пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень” ухвалу господарського суду Донецької області від 30.05.05 року у справі № 23/287, якою затверджено Угоду, виключено з переліку виконавчих документів, передбачених статтями 3 та 19 Закону України „Про виконавче провадження”, через що Компанія позбавлена реальної можливості звернути ухвалу господарського суду Донецької області від 30.05.05 року у справі № 23/287 до примусового виконання в порядку Законів України „Про державну виконавчу службу”, „Про виконавче провадження” та Інструкції про проведення виконавчих дій.

З огляду на наведене, порушені права Компанії за Угодою підлягають судовому захистові у загальному судовому позовному порядку згідно статей 55 та 124 Конституції України.

Розділом 2 Угоди передбачено наступні зобов’язання Відділу та Відділення:

ь          виконати Наказ про задоволення вимог позивача на суму 89’264,79 грн. у строк до 30.09.05 року;

ь          максимальний строк виконання зобов’язань для відповідачів 30.09.05 року;

ь          сума боргу згідно Наказу може бути погашена різними частинами, але не пізніше 30.09.05 року.

Таким чином, суд вважає, що право позивача вимагати від Відділу, Відділення та згодом відповідачів виконання усього грошового зобов’язання в повному обсязі виникло 30.09.05 року. В порядку статей 541 та 543 ЦК України зазначене зобов’язання є солідарним, оскільки вказане випливає зі змісту правочину – Угоди.

За змістом позовної заяви, відповідачі частково, на суму 65’431 грн., виконали грошове зобов’язання за Угодою.

Наразі, грошове зобов’язання Служби та Управління перед Компанією на суму 23’833,79 грн. на момент прийняття рішення суду – не виконане, на порушення статей 525 та 526 ЦК України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Таким чином, причиною виникнення спору є протиправне порушення відповідачами умов Угоди, а також норм Конституції України, ЦК України та ГПК України, які регулюють загальні принципи обов’язковості виконання судових рішень.

В силу частини 1 статті 86 Закону України „Про виконавче провадження” Компанія звільняється від сплати державного мита за позовом № 44/87пн, тому сплата позивачем суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.02 року № 411 – є безпідставною, через що сума 118 грн. підлягає поверненню.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідачів.

На підставі ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.ст.16, 525, 526, 541, 543, 604 ЦК України, керуючись ст.ст.1, 22, 25, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Промбудремонт” до Державної виконавчої служби в Кіровському районі міста Макіївки та до Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області про стягнення з відповідачів непогашеної заборгованості 23’833,79 грн. за мировою угодою від 30.05.05 року з виконання наказу господарського суду Донецької області № 16/124 від 08.10.03 року.

Стягнути солідарно з Державної виконавчої служби в Кіровському районі міста Макіївки та Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Промбудремонт” непогашену заборгованість 23’833,79 грн. за мировою угодою від 30.05.05 року з виконання наказу господарського суду Донецької області № 16/124 від 08.10.03 року.

Стягнути з Державної виконавчої служби в Кіровському районі міста Макіївки на користь Державного бюджету України державне мито в сумі 42,50 грн.

Стягнути з Державної виконавчої служби в Кіровському районі міста Макіївки на користь державного підприємства „Судовий інформаційний центр” витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 59 грн.

Стягнути з Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області на користь Державного бюджету України державне мито в сумі 42,50 грн.

Стягнути з Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області на користь державного підприємства „Судовий інформаційний центр” витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 59 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 4 примірниках:

1 –позивачу

2, 3 –відповідачам

4 –господарському суду Донецької області