донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

26.02.2007 р.
справа №34/389пд

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

ОСОБА_2 - за дов. НОМЕР_1 від
15.01.07р.,

від відповідачів:

не з"явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Приватний підприємець ОСОБА_1
м.Маріуполь

на рішення господарського суду

Донецької області

від

10.01.2007 року

по справі

№34/389пд

за позовом

Жовтнева міжрайонна державна
податкова інспекція м.Маріуполь

до

Приватний підприємець ОСОБА_1
м.Маріуполь

про

визнання недійсним договора

В С Т А Н О В
И В:

1.Стислий виклад суті рішення
місцевого господарського суду.

14.11.2006р. Жовтневою міжрайонною
державною податковою інспекцією  м.
Маріуполя заявлений позов до Суб'єкта
підприємницької діяльності -приватного підприємця  ОСОБА_1 м. Маріуполь та Приватного підприємця
“Акцепт-СВ” м. Київ про визнання недійсним господарського зобов'язання,
укладеного за усним договором купівлі-продажу товарів 18.10.2005року, стягнути
з  Приватного підприємства “Акцепт-СВ” м.
Київ усе отримане по договору, а саме кошти в сумі 6148,80грн. на користь
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 м. Маріуполь,
зобов'язання Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 м.
Маріуполь отриманий товар за договором на суму 6148,80грн. стягнути у доход
держави, у разі неможливості виконання рішення в натурі, стягнути з Приватного
підприємства “Акцепт-СВ” м. Київ на користь держави грошовий еквівалент товару
у сумі 6148,80грн.

Ухвалою від 14.11.2006р. порушена
справа № 34/389пд.

Рішенням господарського суду Донецької області від 10.01.2007р. (суддя
Кододова О.В.) позовні вимоги Жовтневої міжрайонної державної податкової
інспекції м. Маріуполя задоволенні.

Визнано недійсним  господарське зобов'язання, укладеного за
усним договором купівлі-продажу товарів 18.10.2005року, як такими, що вчинені з
метою, яка свідомо суперечить  інтересам
держави та суспільства.

Зобов'язано Приватне підприємство
“Акцепт-СВ” м. Київ повернути Суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній
особі ОСОБА_1 м. Маріуполь грошові кошти у розмірі 6148,80 грн.

Стягнуто з Суб'єкта підприємницької
діяльності - приватного підприємця ОСОБА_1 м. Маріуполь  у доход держави товар  зазначений у накладній НОМЕР_2, а саме: клей
для скла у кількості 1шт., скло лобове у кількості 1шт., реле 40А у кількості
20шт., смазку у кількості 40шт., сальник у кількості 1шт., підшипник генератора
у кількості 1 шт.,  пильник амортизатора
у кількості 1шт., щітки склоочистителя у кількості 1 шт., тягу рулеву тойота у
кількості 2шт., кліпсу покрилка у кількості 8шт., диск сцеплення у кількості 1
шт., свечу PFR6 у кількості 6 шт., клей для скла у кількості 1 шт., скло лобове
у кількості 1 шт., фільтр паливний у кількості 1шт. на загальну суму
6148,80грн., отриманий  за усним
договором від ПП “Акцепт-СВ”.

Стягнуто з Суб'єкта підприємницької
діяльності - приватного підприємця
ОСОБА_1 м. Маріуполь на користь ДП “Судовий інформаційний центр” витрати
з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у сумі 59 грн..

Стягнуто з Приватного підприємства
“Акцепт-СВ” м. Київ у доход держбюджету витрати з державного мита у сумі
102,00  грн. та у сумі 85,00грн.; на
користь ДП “Судовий інформаційний центр”, витрати з інформаційно-технічного
забезпечення судового процесу у сумі 59 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що
створення підприємства з метою прикриття незаконної діяльності з безтоварних
операцій з метою ухилення від оподаткування - є доказами умислу ПП “Акцепт-СВ”,
направленого на безпідставне отримання прибутків (доходів) та приховування їх
від оподаткування, таке суперечить інтересам держави і суспільства, тому спірна
угода визнана недійсною на підставі ст.207 ГК, яка була чинною під час
укладення і виконання угоди.

Загальний строк розгляду справи 1
місяць 26 днів.

2. Підстави з яких
порушено питання про перегляд рішення

Відповідач, Суб'єкт підприємницької
діяльності -фізична особа ОСОБА_1 м. Маріуполь, з рішенням суду не погодився та
подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення від 10.01.2007р. у
частині стягнення з Суб'єкта підприємницької діяльності - приватного підприємця
ОСОБА_1 м. Маріуполь  у доход держави
товар  зазначений у накладній НОМЕР_2, а
саме: клей для скла у кількості 1шт., скло лобове у кількості 1шт., реле 40А у
кількості 20шт., смазку у кількості 40шт., сальник у кількості 1шт., підшипник
генератора у кількості 1 шт.,  пильник
амортизатора у кількості 1шт., щітки склоочистителя у кількості 1 шт., тягу
рулеву тойота у кількості 2шт., кліпсу покрилка у кількості 8шт., диск
сцеплення у кількості 1 шт., свечу PFR6 у кількості 6 шт., клей для скла у
кількості 1 шт., скло лобове у кількості 1 шт., фільтр паливний у кількості
1шт. на загальну суму 6148,80грн., отриманий
за усним договором від ПП “Акцепт-СВ”.

Апеляційне подання мотивує тим, що
судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що приймаючи
рішення у справі суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що СПД-ПП
ОСОБА_1 є сумлінним набувачем майна, що було відчужене ПП
"Акцепт-СВ".

Зазначає, що судом вказано, що
відповідно до п.1 ст.207 Господарського кодексу України може бути визнано
недійсним господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них
господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

У резолютивній частині рішення суд
посилається на ст.207 та ст.208 Господарського кодексу України, але ч.2 ст.208
ГК України передбачає, що  у випадках
визнання недійсним зобов'язання по іншим підставам (крім вчинення з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства), кожна із сторін повинна
повернути іншій усе отримане по зобов'язанню, і не передбачено стягнення
отриманого по зобов'язанню на користь держави.

Вважає, що судом необґрунтовано
стягнуто  нього у доход держави товар
отриманий ним за усним договором від ПП "Акцепт-СВ".

3. Відзив на апеляційну скаргу

Позивач з висновками, викладеними в
апеляційній скарзі не погоджується та вважає рішення господарського суду
законним та обґрунтованим, оскільки господарський суд при прийнятті рішення
дійшов до правомірного висновку, що позивачем не доведені ті обставини, що
угода, яка оспорювалась, укладена з метою, суперечною інтересам держави та
суспільства.

Відповідач ПП
"Акцепт-СВ"  відзив на
апеляційну скаргу не надав, проти апеляційної скарги не заперечив. Про день і
час були повідомленні належним чином відповідно до вимог Господарського
процесуального кодексу України.

Рекомендований лист з повідомленням,
який направлений на адресу ПП "Акцепт-СВ" був повернутий на адресу
суду з відміткою, що за вказаною адресою адресат вибув. Відомостей щодо зміни
юридичної адреси ПП "Акцепт-СВ" до суду не надходили.

Рекомендований лист з повідомленням,
який направлений на адресу СПД ОСОБА_1 був повернутий на адресу суду з
відміткою, що адресат виїхав у Росію.

Представник позивача вважає можливим
розглянути справу у відсутність представників відповідачів.

Судова колегія розглядає справу
відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

4 Як встановлено господарським
судом та визнається сторонами по справі.

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Акцепт СВ” є юридичною особою, включено до ЄДРПОУ за
№32042099 та взято на облік платника податків
у Державній податковій інспекції у Голосіївському районі м. Києва.

ОСОБА_1 як суб'єкт підприємницької
діяльності зареєстрований Приморським міськвиконкомом м. Маріуполя 20.05.1996р.  та взятий на облік платника податків  у Жовтневій МДПІ м. Маріуполя.

Між Приватним підприємством
“Акцепт-СВ” та Суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1
був  укладений усний договір
купівлі-продажу запчастин, згідно з яким ПП “Акцепт-СВ”(продавець)
зобов'язується поставити СПД -приватному підприємцю ОСОБА_1 (покупець), а
останній -прийняти та оплатити товар згідно накладної. На виконання договору,
ПП “Акцепт-СВ поставило СПД-приватному підприємцю ОСОБА_1 товар: клей для скла
у кількості 1шт., скло лобове у кількості 1шт., реле 40А у кількості 20шт.,
смазку у кількості 40шт., сальник у кількості 1шт., підшипник генератора у
кількості 1 шт.,  пильник амортизатора у
кількості 1шт., щітки склоочистителя у кількості 1 шт., тягу рулеву тойота у
кількості 2шт., кліпсу покрилка у кількості 8шт., диск сцеплення у кількості 1
шт., свечу PFR6 у кількості 6 шт., клей для скла у кількості 1 шт., скло лобове
у кількості 1 шт., фільтр паливний у кількості 1шт., даний факт підтверджується
накладною НОМЕР_2грн. від 18.10.2005року, податковою накладною НОМЕР_2 від
18.10.2005року на суму 6148,80грн. з них ПДВ 1024,80 та касовим чеком на цю ж
суму (л.с.10-11).

Факт передачі Приватним
підприємством “Акцепт СВ”  зазначеного
товару та його оплати  Суб'єктом
підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1  позивачем не оспорюється.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 19.03.2003р. по справі №2-1463/16 визнані недійсними Статут
ПП “Акцепт-СВ” з часу його реєстрації, скасовано державну реєстрацію та визнано
недійсним свідоцтво платника податку на додану вартість №37043312 з часу його
видачі (л.с.8). Цим рішенням суду встановлено, що Приватне підприємство
“Акцепт-СВ” було зареєстроване як суб'єкт підприємницької діяльності Голосіївської
районною у м. Києві державною адміністрацією 08.07.2002р., включено до
державного реєстру підприємств та організацій України за №32042099, як платник
податків поставлено на облік в ДПІ у Голосіївському районі м. Києва і є
платником податку на додану вартість (свідоцтво №37043312). Засновником  підприємства
“Акцепт-СВ” є Сковін В.О. , який помер 13.08.2002р., а керівником
підприємства  Соболєв В.Ф, який раніше
був засуджений за крадіжку, та за місцем проживання відсутній.

5.Мотиви, з яких виходила
апеляційна інстанція при прийнятті постанови

Згідно ст.207 Господарського
кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них
господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Згідно до ст.208 цього кодексу
України якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що  вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі
виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання
однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а
також все належне з неї  першій стороні
на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін
усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою
або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход
держави.

З викладеного вбачається, що
необхідними умовами для визнання господарського зобов'язання  недійсним є вчинення їх з метою, завідомо
суперечною інтересам держави і суспільства, та наявність наміру хоча б у однієї
із сторін щодо настання відповідних наслідків.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 19.03.2003р. по справі №2-1463/16 визнані недійсними Статут
ПП “Акцепт-СВ” з часу його реєстрації, скасовано державну реєстрацію та визнано
недійсним свідоцтво платника податку на додану вартість №37043312 з часу його
видачі.

Згідно довідки Головного Управління
статистики у місті Києві від 23.11.2006р. №13-7174 станом на 23 листопада
2006р. Приватне підприємство “Акцепт-СВ” не виключено з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій України (л.с.29).

Відповідно до ст.35 ГПК України
рішення суду з цивільної  справи, що
набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які
встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва  не було встановлено фактів
щодо вчинення Приватним підприємством “Акцепт-СВ” оспорюваного господарського
зобов'язання з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства. У рішенні
суду взагалі відсутні обставини, встановлені на підтвердження того, що
укладаючи спірну угоду, сторони діяли з метою, яка суперечить інтересам держави
і суспільства.

Таким чином, позивач не звільнений від
обов'язку доводити, що від імені ПП “Акцепт СВ” діяла особа, яка не була
уповноважена на укладення угод від імені юридичної особи, що ця особа діяла
всупереч інтересам держави та суспільства і мала умисел на здійснення
протиправних дій.

Сама по собі угода не є такою, що суперечить
інтересам держави і суспільства. Такий товар не виключено законом із цивільного
обігу, на торгівлю ним не вимагалась ліцензія, не було й інших законодавчих
обмежень стосовно його купівлі-продажу.

Позивач не надав доказів будь-яких
донарахувань податкових зобов'язань податковим органом за порушення податкового
законодавства за оспореною угодою та доказів кримінальної відповідальності
посадових осіб і відповідальності суб'єктів господарювання за ухилення від
сплати податків або інші
правопорушення.

Наявність умислу  не може бути підтверджена лише рішенням
районного суду про визнання  установчих
документів цієї сторони договору недійсними та скасування державної реєстрації,
оскільки предметом дослідження у такій справі, є, зокрема, відповідність
установчих документів вимогам чинного законодавства, а не наявність
протиправного умислу при укладенні угоди, що мала місце під час підприємницької
діяльності суб'єкта.

Сам факт визнання недійсними
засновницьких документів та свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану
вартість Приватного підприємства “Акцепт-СВ” не спричиняє недійсності всіх
угод, укладених з моменту його державної реєстрації і до моменту виключення з
Державного реєстру.

Такої правової позиції дотримується
колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного суду
України у постанові від 14.02.2006р., яка враховується судовою колегією
апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до частини 1 статті 18
Закону України “Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб
-підприємців”, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

Матеріали справи не містять доказів
того, що на момент укладання спірної угоди та на момент розгляду даної справи у
суді , перший відповідач був, як це передбачено діючим законодавством,
виключений із Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Судова колегія апеляційної
інстанції вважає, що податковим органом не доведено, що перший відповідач на
момент укладання угоди не був правоздатною юридичною особою та  що господарське зобов'язання  було вчинено відповідачами з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

За таких обставин судова колегія
вважає, що суд першої інстанції при прийняті рішення по справі не дослідив всіх
обставин справи в їх сукупності відповідно до ст.43 ГПК України та не вірно
застосував норми матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 35, ст. 101, п.2 ст. 103, п.4 ст.104, ст. 105 судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Суб'єкта  підприємницької діяльності -фізичної
особи  ОСОБА_1 м. Маріуполь  задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької
області від 10.01.2007р. у справі № 34/389пд скасувати.

У позові Жовтневій міжрайонній державній
податковій інспекції  м. Маріуполя  до Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи  ОСОБА_1 м. Маріуполь та Приватного підприємця
“Акцепт-СВ” м. Київ про визнання недійсним господарського зобов'язання, укладеного
за усним договором купівлі-продажу товарів 18.10.2005року, стягнути з  Приватного підприємства “Акцепт-СВ” м. Київ
усе отримане по договору, а саме кошти в сумі 6148,80грн. на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 м. Маріуполь, зобов'язання
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 м. Маріуполь
отриманий товар за договором на суму 6148,80грн. стягнути у доход держави, у
разі неможливості виконання рішення в натурі, стягнути з Приватного підприємства
“Акцепт-СВ” м. Київ  на користь держави
грошовий еквівалент товару у сумі 6148,80грн. відмовити.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС