СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11.01.07                                                                                 Справа № 6/346ад.

Судова колеггія у складі суддів: Василенко Т.А. (головуючий), Батюк Г.М., Седляр О.О.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Лисичанську Луганської області

до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську  Луганської області

про скасування  вимоги

за участю представників сторін:

від позивача –Бушаєв О.А. дов. № 150 від 14.12.06.;

від відповідача – Імангулова О.С., Тертична Л.А.;

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про скасування вимоги відповідача № Ю 153/3 від 01.08.2006. про сплату боргу (недоїмки) у сумі 1 624 грн. (з урахуванням заяви від 09.10.2006. № 103).

Відповідач надав до суду відзиви на позовну заяву № 4008/07-10 від 05.10.2006. та № 4425/07-10  від 13.11.2006 . за якими позовні вимоги відхилив, посилаючись, зокрема на наступне.

Відповідно до «Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання чинного законодавства платниками збору на обов’язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління ПФУ від 21.03.2003. № 6-5 відповідачем була проведена позапланова перевірка у позивача за період 01.05.2004 –30.04.2006.

За результатами перевірки позивачем було складено акт від 06.06.2006.,  за яким зазначено, що за результатами перевірки нарахована пеня –2 465 грн. 41 к4оп., прострочена заборгованість –9 520 грн. 20 коп.

Станом на 01.08.2006. було сформовано та направлено відповідачу вимогу № 153/3 від 01.08.2006. на суму боргу 1 624 грн.

Відповідачем вказана вимога була отримана 03.08.2006., але у встановленому порядку з органами ПФУ узгоджена не була.

Вказана вимога була надіслана позивачу у відповідності з п. 3 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»від 09.07.03 № 1058-ІУ ( далі –Закон № 1058-ІУ), але  відповідач у передбачений ст. 106 Закону № 1058-ІУ 10-ти денний строк не оскаржив дану вимогу.

Сторони не досягли примирення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що:

03.08.2006. позивачем була отримана вимога відповідача за № Ю 153/3 від 01.08.2006. про сплату боргу на суму 1624 грн. 00 коп.

Приводом для визначення вказаної суми та надання вимоги явилася позапланова перевірка проведена представниками відповідача. Перевірка проводилася за період з 01.05.2004. по 30.04.2006., за результатами якої складно акт від 06.06.2006., в якому визначена прострочена заборгованість у сумі 9 520 грн. 20 коп. та нарахована пеня у сумі 2 465 грн. 41 коп.

Позивач вказує, що на день перевірки за вказаний період у нього була відсутня заборгованість перед УПФУ. Так, відповідач, на думку позивача погоджується із відсутністю заборгованості по недоїмки, пені та фінансовим санкціям, приймаючи від позивача відповідні щомісячні розрахунки сум страхових внесків.

Також, позивач вказує, що відповідно до положень п.3 ст. 106  Закону 1058 страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право оскаржити дії та документи ПФУ у судовому порядку.

Відповідач позовні вимоги відхилив, з підстав визначених у відзивах та наведених вище.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Засади і механізми системи  функціонування  загальнообов‘язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів  Пенсійного фонду, що формуються  за рахунок страхових внесків  роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон  України  від 09.07.2003 № 1058-ІУ “Про загальнообов‘язкове державне  пенсійне  страхування” (далі –Закон).

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст.17  Закону  страхувальники  (роботодавці) зобов‘язані нараховувати,  обчислювати  і сплачувати  в установлені строки  та в повному обсязі страхові внески.

Порядок обчислення і сплати  страхувальниками  та застрахованими  особами внесків  на загальнообов‘язкове державне пенсійне страхування  до Пенсійного фонду  України  встановлений однойменною  Інструкцією,   затвердженою Постановою  Правління Пенсійного фонду  України від 19.12.03 № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві  юстиції України 16.01.04 № 64/8663 (далі –Інструкція).

Позивач у справі –Міська державна лікарня ветеринарної медицини в м. Лисичанську, зареєстроване як платник внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в управлінні Пенсійного фонду України у м. Лисичанську Луганської області.

Відповідно до ст. 3 Закону № 1058-ІУ  до суб’єктів солідарної пенсійної системи відносяться страхувальники. Статтею 5 цього Закону зазначено, що принципи та структура загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, платники внесків, їх права та обов’язки, а також порядок обчислення та сплати внесків визначаються виключно Законом.

Згідно ст. 14 Закону № 1058-ІУ страхувальниками є работодавці:  підприємства, установи, організації, які створені відповідно до законодавства України , незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об’єднання громадян. Профспілки, політичні партії ( у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені структурні підрозділи), які мають окремий баланс та самостійно ведуть розрахунки с застрахованими особами та використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору.

Відповідно до п. 3.1.1 Інструкції  страхувальники зобов’язані зареєструватися в органах Пенсійного фонду України за своїм місцезнаходженням в 10-ти денний термін із дня отримання свідоцтва про державну реєстрацію як суб’єкта підприємницької діяльності; прийняття рішення про створення установи, організації, філії, представництва, іншого відокремленого підрозділу; зміни юридичного статусу чи адреси, якщо відповідно до закону державна реєстрація таких установ, організацій та відокремлених підрозділів не провадиться.

Згідно п. 8.1 Інструкції передбачено, що суми страхових внесків не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки передбачені п.5.1, п.5.2, п.5.3 Інструкції, у тому числі обчислені органами Пенсійного фонду України, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків ( далі-недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені ( п.8.2 Інструкції).

Пунктом 8.3 Інструкції визначено що вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників. Після формування вимоги та внесення даних до відповідно реєстру представник підрозділу органу Пенсійного фонду в день отримання вимоги надсилає (вручає) її страхувальнику  при цьому залишаючи корінець вимоги в управлінні Пенсійного Фонду.

Також п.9.3.2 Інструкції зазначено, що розрахунок фінансової санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника.

Як вбачається з наданих сторонами документів та пояснень відповідача, заборгованість на суму 9 520 грн. 24 коп., визначена у акті перевірки від 06.06.2006. та склалась за позивачем на підставі його облікових даних з карток особових рахунків страхувальників, рішень управління Пенсійного фонду України у м. Лисичанську щодо останнього, які додані сторонами до матеріалів справи.

З оспорюємої вимоги вбачається, що станом на 01.08.2006. заборгованість за позивачем - Міською державною лікарнею ветеринарної медицини в м. Лисичанську на підставі картки його особового рахунку складає  1 624 грн. 00 коп., що не суперечить дійсності та фактичним обставинам справи.

Так,  сума простроченої заборгованості за актом перевірки –9520 грн. 20 коп., сума нарахування по 2% розділу 1 картки особового рахунку платника податку –824 грн. 77 коп., сума нарахування по 31,% розділу 1 картки особового рахунку платника –13 250 грн. 47 коп., сума пені за актом перевірки –2 465 грн. 41 коп., в той же час сума сплати по 31,8% розділу 1 картки особового рахунку платника –23 001 грн. 45 коп.,  сума переплати за розділом 2 картки особового  рахунку платника.

Відповідно до ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд може прийняти іншу постанову не передбачену цією статтею, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб’єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо скасування вимоги відповідача № Ю 153/3 від 01.08.2006. про сплату боргу (недоїмки) у сумі 1 624 грн. (з урахуванням заяви від 09.10.2006. № 103), такими що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 94 КАС України судовий збір у сумі 3 грн. 40 коп. слід покласти на позивача.

В той же час, на підставі п. 3 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.93 № 7-93, слід повернути позивачу з державного бюджету України зайве сплачене за платіжним дорученням № 328 від 10.08.2006. державне мито у сумі 98 грн. 60 коп.

Витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 118 грн. 00 коп., сплачені за платіжним дорученням  № 329 від 10.08.2006. підлягають поверненню позивачу, оскільки їх сплата не передбачена Кодексом про адміністративне судочинство України.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представника відповідача про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п’ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 112, 150, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2. Повернути позивачу з державного бюджету України зайве сплачене за платіжним дорученням № 328 від 10.08.2006. державне мито у сумі 98 грн. 60 коп.

3. Повернути позивачу витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 118 грн. 00 коп., сплачені за платіжним дорученням  № 329 від 10.08.2006.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 16.01.2006. у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                       Т.А.Василенко

Суддя                                                                                            О.О.Седляр

Суддя                                                                                        Г.М. Батюк