СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

01 лютого 2007 року

Справа № 2-23/13512-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Видашенко Т.С.,

суддів                                                                      Заплави Л.М.,

Плута В.М.,

секретар судового засідання                                        Льговська Ю.М.

за участю представників сторін:

представник позивача: Шабанова Тетяна Миколаївна, довіреність №  04-5/1   від 10.01.07,  Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів;

представник відповідача: Дерев'янко Олександр Михайлович, довіреність №  б/н   від 10.01.07,  Красноперекопське відкрите акціонерне товариство "Бром"

розглянувши апеляційну скаргу Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Іщенко Г.М.) від 02 листопада 2006 року у справі № 2-23/13512-2006А

за позовом  Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (пр. Кірова, 51-52/10-а, місто Сімферополь,95017)

до           Красноперекопського відкритого акціонерного товариства "Бром" (вул. Північна, 1, місто Красноперекопськ,96000)

про стягнення 120081,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 02 листопада 2006 року у справі № 2-23/13512-2006А (суддя Іщенко Г.М.) відмовлено у задоволені адміністративного позову Кримського республіканського  відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Красноперекопського відкритого акціонерного товариства “Бром” про стягнення 120081,00 грн.

Постанова господарського суду мотивована тим, що обов’язок підприємства зі створення місць для інвалідів не супроводжується його обов’язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування, тобто на підприємство покладений обов’язок працевлаштування інваліда при наявності відповідної пропозиції органів, вказаних у статті 18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в України” від 21 березня 1991 № 875-12 чи у разі звернення інваліда самостійно.

Не погодившись з постановою суду, Кримське республіканське  відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що господарським судом Автономної Республіки Крим при прийнятті постанови були порушені норми матеріального права, а саме, заявник апеляційної скарги вказує на те, що Красноперекопським відкритим акціонерним товариством “Бром” не виконані вимоги статті 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в України”, тому, незважаючи на те, що підприємство своєчасно направляло звітність за формою 3-ПН в центр зайнятості та не відмовляло інвалідам у працевлаштуванні, з нього повинні бути стягнути штрафні санкції, що передбаченні статтею 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в України”.,

Розпорядженням першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 26 січня 2007 року здійснена заміна судді Маслової З.Д. на суддю Видашенко Т.С., головуючим суддею у справі призначено суддю Видашенко Т.С.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 01 лютого 2007 року здійснена заміна судді Лисенко В.А. на суддю Плута В.М.

Повторно переглянувши матеріали справи в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, судова колегія Севастопольського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Кримського республіканського  відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Господарським судом першої інстанції встановлено, що:

-          згідно із звітом Красноперекопського відкритого акціонерного товариства “Бром” за формою державної статистичної звітності № 10 ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів у 2005 році середньооблікова чисельність штатних працівників на підприємстві відповідача склала 891 особа;

-          чотиривідсотковий норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів становив 36 осіб (891 х 4%);

-          фактично на підприємстві відповідача працювало 23 інваліда, розмір середньої заробітної плати –9237,00 грн.;

-          розрахунок суми штрафних санкцій за нестворені 13 робочих місць для працевлаштування інвалідів у звітному 2005 році становив 120081,00 грн., яку самостійно Красноперекопське відкрите акціонерне товариство “Бром” не сплатило.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання про правомірність стягнення з Красноперекопського відкритого акціонерного товариства “Бром”  штрафних санкцій, передбачених статтею 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в України”.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону “Про основи соціальної захищеності інвалідів в України”, в редакції, що діяла до 01 січня 2006 року, для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4% загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 15 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, в редакції, що діяла до 01 січня 2006 року, передбачає, що підприємства (об'єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж встановлено нормативом, передбаченим частиною 1 статті 19 Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (об'єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Відповідно до частини  1  статті  18 Закону України “Про основи соціальної   захищеності   інвалідів   в   Україні”   працевлаштування   інвалідів здійснюється   центральним   органом   виконавчої   влади   з   питань   праці   та соціальної   політики,   органами   місцевого   самоврядування,   громадськими організаціями інвалідів.

Пунктом 10 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1995 № 314 “Про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів” передбачено, що працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими Радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням побажань, стану здоров'я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок, відповідно до висновків МСЕК.

Згідно з пунктом 5 вказаного Положення підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Пунктом 14 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів передбачено, що на підприємства покладається обов'язок із створення за власні кошти у межах доведеного нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до пункту 3 зазначеного Положення робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Таким чином, з аналізу положень частин 2, 3 статті 13 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” та пунктів 2, 3 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від З травня 1995 № 314 “Про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів” вбачається, що фактичне робоче місце має бути створено з урахуванням фізичних можливостей певного інваліда, індивідуальних програм реабілітації та в залежності від відповідної нозології інваліда. Безпосереднє створення робочого місця для інваліда, а саме його пристосування для праці інваліда здійснюється в кожному окремому випадку спеціально для конкретної особи.

Отже, умовою для створення робочого місця для працевлаштування інваліда є пропозиція на працевлаштування інваліда відповідної нозології, оскільки без такої пропозиції неможливо встановити, працевлаштування інваліда якої категорії може буде запропоновано, що унеможливлює створення відповідного робочого місця.

Безпосереднє працевлаштування інвалідів шляхом укладання трудового договору, відповідно до чинного законодавства, здійснюється підприємством, до якого направлено інваліда для працевлаштування.

Згідно з пунктом 12 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів обов'язок по виявленню інвалідів, які бажають працювати і спроможні реалізувати свої здібності та можливості на підставі індивідуальних програм реабілітації покладено на місцеві органи соціального захисту населення, а державна служба зайнятості, відповідно до пункту 12 вказаного Положення, сприяє працевлаштуванню інвалідів.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що у підприємства виникає обов'язок працевлаштувати інваліда при наявності відповідної пропозиції органів, вказаних у статті 18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” чи у разі звернення інваліда самостійно.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою організації робочих місць для працевлаштування інвалідів Красноперекопським відкритим акціонерним товариством "Бром" був виданий наказ № 351 від 10 грудня 2002 „Про створення комісії по атестації робочих місць для інвалідів”.

Згідно з протоколом засідання комісії по атестації робочих місць для інвалідів № 1 від 12 грудня 2002 року було вирішено атестувати робочі місця інвалідів згідно з картами умов праці, висновками МСЄК, індивідуальними робочими інструкціями інвалідів, та затвердити перелік робочих місць для працевлаштування інвалідів. Даний протокол узгоджений з органами Держнадзорохоронпраці і МСЄК

Відповідно до наказу № 361 від 12 грудня 2002 року “Про атестацію робочих місць для робочих місць для інвалідів по Красноперекопському відкритому акціонерному товариству “Бром” був затверджений перелік робочих місць для інвалідів.

На протязі 2005 року Красноперекопським відкритим акціонерним товариством “Бром” направлялись на адресу Красноперекопського міського центру зайнятості звіти про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках по формі 3-ПН, а також картки вакансій.

Таким чином, Красноперекопським відкритим акціонерним товариством “Бром” було вжито всіх передбачених законодавством заходів для забезпечення нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Враховуючи викладене, Севастопольський апеляційний господарський суд дійшов висновку про повне з’ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими. Висновки, викладені в постанові місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Порушень або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права не встановлено.

Отже, вимоги Кримського республіканського  відділення Фонду соціального захисту інвалідів, викладені в апеляційній скарзі, задоволенню не підлягають, підстави для скасування постанови господарського суду Автономної Республіки Крим від 02 листопада 2006 року у справі № 2-23/13512-2006А  відсутні.

Керуючись статтями 195, пунктом 1 статті 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Кримського республіканського  відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 02 листопада 2006 року у справі № 2-23/13512-2006А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Постанову або ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        Т.С. Видашенко

Судді                                                                      Л.М. Заплава

В.М. Плут