ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"16" січня 2007 р.
Справа № 11/663/06

За позовом:  Українсько-російського спільного підприємства акціонерного товариства закритого типу “ЗАНГС-НГС” (54017, м.Миколаїв, вул.М. Морська, 34)

до відповідача:  Миколаївської міської ради

(54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, 20)

ІІІ особа без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача:

Відкрите акціонерне товариство “Зангас-Юг”

(юр. адреса: 26300, Кіровоградська обл.., м.Гайворон, вул.Автомобілістів, 3)

(пошт. адреса: 54028, м.Миколаїв, Херсонське Шосе, 102)

Суддя Василяка К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача:.

Від  відповідача: Шевченко О.О.–дов. від 12.09.2006р.

Від ІІІ особи: Кузнєцов І.Є. –дов. № 78/1 від 25.05.06р.

Суть спору: про визнання недійсним  рішення Миколаївської міської ради №32/20 від 01.04.2005р.

Відповідач  у відзив проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що позивач не послався на жодну норму матеріального та процесуального права, всупереч якої (яких) було  прийнято оскаржуване рішення. Спірне рішення прийнято у відповідності до діючого законодавства. Просить в задоволенні позову відмовити.

Товариство „Зангас-Юг” також заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що рішенням суду по справі 8/204/05нр встановлено, що передача земельної ділянки до статутного фонду товариства „Зангас-НГС” була неправомірною.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, причин неявки не пояснив. Ухвала про відкриття провадження у справі отримана представником позивача особисто.

Відповідно до ч.2 ст. 128 КАСУ неприбуття у судове засідання представника позивача не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши представників відповідача, третьої особи, вивчивши матеріали  справи,  суд –

в с т а н о в и в:

21 листопада 1994 року Всеросійське виробниче об’єднання „Зарубіжнафтогазбуд” (м. Москва, РФ) та Акціонерне товариство відкритого типу „Зангас” (м.Миколаїв, Україна), правонаступником якого є  ВАТ „Зангас –Юг”, підписали установчий договір про сумісну діяльність та створенню Українсько-російського спільного підприємства акціонерного товариства закритого типу „Зангас –НГС”.

Пунктом 5 цього установчого договору його учасники зафіксували джерела формування майна створюваного акціонерного товариства.

Всеросійське виробниче об’єднання „Зарубіжнафтогазбуд’”  зобов’язалось внести 100000 доларів США (75100 грн.), 70000000 рублів РФ ( 19600 грн.), що складає 90 % статутного фонду та відповідає 90 акціям.

В свою чергу АТВТ „Зангас”, правонаступником якого є ВАТ „Зангас –Юг”, зобов’язалось представити:

а) право користування землею ділянкою площею 3,5 га;

б) два складських приміщення.

Що загалом складає 10% статутного фонду та відповідає 10 акціям.

В 2002 році спільне товариство здійснило емісію акцій товариства, яка була зареєстрована територіальним управлінням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку 02.07.2002р.

Рішення про збільшення основних фондів для подальшого розвитку та здійснення господарської діяльності товариства прийнято загальними зборами акціонерів УРСП АТЗТ „Зангас –НГС”  08.04.2002 року.

Пунктом 16 протоколу про додатковий випуск акцій АТЗТ „Зангас –НГС”  записано, що акціонери зобов’язані оплатити повну вартість акцій після реєстрації змін у статуті протягом 3-х місяців основними засобами (майном). Акції додаткової емісії оплачуються за рахунок внесків акціонерів товариства та розподіляються відповідно до вартостей внесеного майна.

Як слідує з акту прийому-передачі майна, що передається в якості інвестиції у статутний фонд АТЗТ «Зангас –НГС»від 03.06.2002 року, товариство «Зангас –Юг»передало в якості інвестиції у статутний фонд АТЗТ „Зангас НГС”: площадку відкритого складування площею 3,5 га вартістю 560000 грн.; огорожу з залізобетонних блоків 625 п.м. вартістю 56000 грн.; сторожову вишку вартістю 37100 грн.

Позивач вважає, що він має право на земельну ділянку, яка була передана йому до статутного фонду, оскільки  здійснював на ній свою підприємницьку діяльність.

Заявник також вважає, що прийняте Миколаївською міською радою рішення від 01.04.2005р. № 32/20 про передачу земельної ділянки площею 72783 кв.м. за адресою м. Миколаїв, вул.Херсонське шосе, 102 в оренду  порушує його право, оскільки він має переважне право на укладання договору оренди на спірну земельну ділянку.

Суд не може погодитись з такою позицією позивача та задовольнити позовні вимоги враховуючи наступне.

Позивач отримав як внесок до статутного фонду товариства право користування земельною ділянкою площею 3,5 га, межі якої не були визначені в натурі. При цьому, сторони не визначили меж земельної ділянки, яку було передано в користування.

Питання правовідносин щодо передачі до статутного фонду товариства „Зангас-НГС” земельної ділянки та будівель було предметом розгляду у справі  №8/204/05нр за позовом товариства „Зангас-НГС” про визнання права власності на нерухоме майно, яке розглядалось господарським судом.

Судовим рішенням по даній справі позивачу було відмовлено в задоволенні позову з огляду на те, що на земельній ділянці, що розташована за адресою Херсонське шосе, 102 відсутні об’єкти нерухомості, які належать товариству „Зангас-НГС”, а об’єкт „площадка відкритого складування” взагалі не існував.

Питання про передачу земельної ділянки в користування з боку товариства  „Зангас-Юг” не погоджувалось з землевласником.

Товариство не мало права передавати права користування земельною ділянкою іншій юридичній особі оскільки такого права не було передбачено положеннями діючого на той час Земельного кодексу України прийнятого 18.12.1990р. та введеного в дію з 15.03.1991 року.

Діючим на дату складання акту прийому-передачі майна (03.06.2002р.) Земельним кодексом України серед прав землекористувачі (ст.95) не передбачено права передавати іншим суб’єктам господарювання земельні ділянки, що знаходяться у користуванні.

Таким чином, позивач не довів належними засобами доказування факту правомірності користування спірною земельною ділянкою, а відповідно і не надав доказів переважного права на укладання з ним договору оренди.

01.04.2005року Миколаївська міська рада прийняла рішення №32/20 „Про вилучення, надання, передачу за фактичними землекористуванням, продовження строку користування земельними ділянками юридичними особами, громадянам, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Ленінському району м. Миколаєва”.

Згідно пункту 5.2 вказаного рішення, відкритому акціонерному товариству „Зангас-Юг” було передано в оренду на 20 років земельну ділянку площею 72783 кв.м. для обслуговування майнового комплексу по вул.. Херсонське шосе, 102.

Як сказано в рішенні підставою для його прийняття, щодо ТОВ „Зангас-Юг” було прийнято на підставі його клопотання щодо переоформлення документів на право користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст.16 Закону України „Про оренду землі”, якою регулюється порядок укладання договору оренди землі передбачено, що особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву.

Такої заяви до відповідача з боку позивача не надходило, отже у міськради підстав для відмови в задоволенні клопотання товариства „Зангас-Юг” не було.

Заявник взагалі не звертався в установленому законом порядку до відповідача з питанням щодо укладання з ним договору оренди спірної  земельної ділянки.

Окрім сказаного, позивач не назвав норму права, яку було порушено відповідачем під час прийняття або  прийнятим спірним рішенням щодо охоронюваних законом його прав.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 94 ,160-163, 167,254 КАСУ, господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмови повністю.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя
К.Л.Василяка