ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2007 р.                                                           Справа № 10/1403

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при секретарі                                                              ,

за участю представників сторін:

від позивача:     Лозова Н.В., доручення №46/04 від 21.02.2007 року,

від відповідача: Мельничук А.А., довіреність №01-35 від 18.01.2007 року,

розглянувши апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань  у місті Новоград-Волинському, м.Новоград-Волинський

на постанову господарського суду Житомирської області

від "26" жовтня 2006 р.  у справі № 10/1403 (суддя Будішевська Л.О.)

за  позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Новоград-Волинський, м.Новоград-Волинський

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань  у місті Новоград-Волинському, м.Новоград-Волинський

про зобов'язання вчинити дії по підписанню актів щомісячної звірки,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2006 року управлінням Пенсійного фонду України в Новоград - Волинському районі пред'явлено позов до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Новоград-Волинському про зобов'язання  Фонду соціального страхування вчинити дії по підписанню з Управлінням Пенсійного фонду актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих Нефедцева В.О. та  Заліняна Г.С., яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за червень 2005 року-лютий 2006р. на суму 13632,88грн.

Постановою господарського суду Житомирської області від 26.10.2006р. у справі №10/1403 позов Управління Пенсійного фонду України в м.Новоград-Волинський Житомирської області задоволено: зобов'язано Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Новоград-Волинський вчинити дії по підписанню з Управлінням Пенсійного фонду України в м.Новоргад-Волинський акту щомісячної звірки по особових справах потерпілих Нефедцева В.О. та Заліняна Г.С., яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання  та пенсій у зв'язку  з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за червень 2005р.-лютий 2006р. на суму 13632грн.88коп.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з норм ст.2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та ст.3 Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних держав в області пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. Зазначає, що Угода про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівнику каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані із виконанням трудових обов'язків, від 09.09.1994р., на яку посилається відповідач як на правомірність  відмови виконати дії по підписанню актів про взаємні розрахунки із УПФ, передбачає відшкодування шкоди, заподіяної працівнику каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків і не регулює питання виплати пенсій, тому відшкодування шкоди фізичній особі і відшкодування витрат на пенсійне забезпечення у зв'язку з трудовим каліцтвом - це різні поняття, які регулюються різними нормативно-правовими актами.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань  у місті Новоград-Волинському подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову суду з підстав порушення норм матеріального  та процесуального права.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач зазначає, що нещасні випадки з потерпілими сталися не на території України, а на території колишніх союзних республік, а саме в Казахстані, Арменії. Вказує, що зазначені потерпілі не були застраховані в Україні. Посилається  на норми Угоди про взаємне визнання  прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівнику каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням трудових обов'язків, яка підписана 09.09.1994 року державами  колишнього СРСР, в т.ч. і Україною, та згідно яких відшкодування шкоди проводиться роботодавцем сторони, законодавство якої поширювалось на працівника під час отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я або смерті. Одночасно зазначає, що господарський суд  не вправі був застосовувати норми міжнародних договорів, зокрема Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, оскільки вона не ратифікована Верховною Радою України.

Окрім того, апеляційна скарга мотивована тим, що позов Управління Пенсійного фонду України в м.Новоград-Волинський суперечить закону, оскільки законодавством  не передбачено такого способу захисту порушеного права як примус погодитися. Зазначає, що до 01.01.2004 року Пенсійний фонд не був страховиком, а пенсії по інвалідності в зв'язку з нещасним випадком  на виробництві не були страховими виплатами, тому посилання позивача на ст. 26 Основ законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка регламентує відносини між страховиками, як на підставу регресної  вимоги, є необґрунтованим.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просить апеляційну скаргу задовольнити, постанову господарського суду Житомирської області скасувати та закрити провадження у справі.

Позивач в письмовому запереченні на апеляційну скаргу (а.с. 89-91) та його представник в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги не визнають, вважають, що оскаржуване рішення господарського  суду Житомирської області прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просять залишити  його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначають, що посилання відповідача на Угоду про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівнику каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ним трудових обов'язків, від 09.09.1994 року є безпідставними, оскільки  її дія не поширюється на спірні правовідносини. Посилаються на  Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року та вважають, що пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, якщо страховий випадок стався на території держав-учасниць Угоди, призначаються за законодавством України і виплачуються з коштів Пенсійного Фонду України. Відповідно, мають бути відшкодовані Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Згідно розпорядження голови Житомирського апеляційного господарського суду від 21.02.2007р. №159 розгляд апеляційної скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань  у місті Новоград-Волинському, м.Новоград-Волинський  здійснюється колегією суддів у складі: головуючого судді Горшкової Н.Ф., суддів  Майора Г.І. та Філіпової Т.Л.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За період з червня 2005 року по лютий 2006 року  сторонами підписані Акти звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії  у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (а.с.7-24) і окремо зазначили список осіб щодо потерпілих  громадянам, каліцтво яким заподіяно на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних держав, а саме  Нефедцева В.О. та Заліняна Г.С., як такі, що не прийняті до заліку та не були включені до акту стосовно суми 13632,88грн. (а.с.5-6).

Управління ПФУ проводило виплати пенсій громадянам України, призначених внаслідок нещасного випадку на виробництві, а саме:

1) Нефедцеву Василю Олексійовичу, 1943 року народження, внаслідок інвалідності, отриманої в 1968 році на території Казахської РСР (акт  про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 28.06.1968р.)  (а.с.59-60);

2) Заліняну Генадію Серотайовичу, 1962 року народження, внаслідок інвалідності, отриманої в 1988 році на території Вірменської РСР (акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 17.09.1988р.) (а.с.66-68).

Згідно з статтями 8 і 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1999р. пенсійне забезпечення громадян здійснюється органами Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд, поряд з іншими надходженнями формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами на заходи соціального страхування.

Відповідно до статті 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного  фонду України.

Статтями 21 і 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999р. передбачено обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі його смерті при настанні страхового випадку, виплачуючи її йому або особам, які перебували на його утриманні та пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання або пенсію, у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Збір та акумулювання страхових внесків відповідно до статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професіонального захворювання, які спричинили втрату працездатності" та статей 1, 2 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Частиною 2 пункту 5 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено, що у разі, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального  страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування ним витрат.

З наведеного випливає, що витрати, понесені Пенсійним фондом України у зв'язку з виплатою пенсій, передбачених ст.26 Закону України "Про пенсійне забезпечення", підлягають відшкодуванню відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 22.02.2001 року Фонд соціального страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду соціального страхування від нещасних випадків документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на  загальнообов'язкове державне соціальне страхування від  нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

16.05.2003 року Міністерством юстиції України зареєстрована постанова правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003року №5-4/4, якою затверджено "Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі - Порядок).

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій.

Згідно з пунктами 5, 6 і 7 Порядку органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях. Головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підставі поданих актів узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі вказаної довідки на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному форду.

Спір виник на стадії проведення звірки витрат по особовій справі потерпілих та підписання акту щомісячної звірки з підстав неприйняття Фондом соціального страхування від нещасних випадків до заліку витрат на виплату пенсії громадянам, нещасний випадок з якими стався за межами України.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про правонаступництво України" від 12.09.1991 року закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною радою Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленими після проголошення незалежності України.

Стаття 9 зазначеного Закону передбачає, що всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України. Україна гарантує забезпечення прав людини кожному громадянину України незалежно від національної приналежності та інших ознак відповідно до міжнародно - правових актів про права людини.

Угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (далі "Угода") визначено, що держави - учасниці Співдружності мають зобов'язання щодо непрацездатності осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав - учасниць Угоди.

Статтею 5 Угоди встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Згідно з статтею 3 Угоди усі витрати, пов'язані із здісненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає таке забезпечення.

Частина 2 статті 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачає, що особи, право яких на отримання відшкодування  шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або  законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього закону.

Отже, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, якщо страховий випадок стався на території держав - учасниць Угоди, призначаються за законодавством України і виплачуються з коштів Пенсійного фонду України.

Таким чином, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний відшкодувати органам Пенсійного фонду України витрати на виплату пенсій, якщо нещасний випадок стався на території держав - учасниць Угоди.

Дія Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівнику каліцтвом, професійним захворюванням або іншими ушкодженнями здоров'я, які пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків від 09.09.1994р., не може поширюватись на зазначений випадок, оскільки угода передбачає відшкодування шкоди працівникам роботодавцем Сторони, законодавство якої поширювалось  на працівника під час отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті. Жодне законодавство з країн - учасниць СНД, які підписали дану Угоду, не могло поширюватись на громадян Нефедцева В.О. та Заліняна Г.С., які отримали інвалідність в період дії законодавства СРСР, а отже відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійні захворювання, які спричинили втрату працездатності" на вказаних осіб поширюється дія вищевказаного Закону. Окрім того, Угода передбачає відшкодування шкоди роботодавцем, якого на даний час може не існувати.

Порядок відшкодування витрат передбачає здійснення відповідних розрахунків та проведення стягнення пенсійних витрат на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків та Пенсійним фондом України.

Але, у даному випадку, позивач - управління Пенсійного фонду України у Новоград - Волинському районі звернувся з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків у м. Новоград - Волинському про зобов'язання включити в акт щомісячної звірки особових справ потерпілих, кошти відносно Нефедцева В.О. та Заліняна Г.С., яким виплачено пенсію по інвалідності, тобто позивач просить суд зобов'язати відповідача вчинити дії в межах його повноважень передбачених чинним законодавством.

Лише на підставі даних особових справ інвалідів, занесених до актів звірки, робочі органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків визначають загальну суму витрат, що підлягають відшкодуванню, надсилають ці дані до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, якому в свою чергу, надані повноваження проводити взаєморозрахунки з Пенсійним фондом України і вирішувати питання про відшкодування пенсійних витрат, визначених належним чином.

Невключення сум витрат, здійснених органом Пенсійного фонду України на пенсійне забезпечення громадян, які отримали каліцтво, до акту щомісячної звірки, унеможливлює відшкодування цих витрат Пенсійному фонду України Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Окрім того, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року визначено, що частина 2 статті 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь - якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб'єкти правовідносин, в тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечити захист прав усіх суб'єктів правовідносин, в тому числі у судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно - правовими актами. У зв'язку з цим безпідставним є твердження оскаржувача, що позивач взагалі не мав підстав для звернення з позовом до господарського суду і провадження у справі слід припинити (закрити). Посилання відповідача на те, що вказана Угода від 13.03.1992р. не може бути прийнята до уваги, оскільки не ратифікована Верховною Радою України є безпідставне, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 12.07.2000р. №9-рп/2000 встановлена неконституційність положень статті 7 Закону України "Про міжнародні договори", а саме ратифікація міжнародних договорів шляхом  ухвалення Верховною Радою України спеціального закону про ратифікацію.

З врахуванням викладених обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарський суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив  позов.

Судовою колегією не встановлено порушень або неправильного застосування норм процесуального чи матеріального права судом першої інстанції, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та не  ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Постанова господарського суду Житомирської області від 26.10.2006р. у справі №10/1403 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для скасування вказаної постанови та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254, п.п.6,7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Постанову господарського суду Житомирської області від 26 жовтня 2006 року у справі №10/1403 залишити без змін, а апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань  у місті Новоград-Волинському, м.Новоград-Волинський - без задоволення.

2. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

3. Справу №10/1403 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя

судді:

Віддруковано 4прим.:

--------------------------------------

1 - до справи;

2 - позивачу;

3 - відповідачу;

4 - в наряд