ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2007                                                                                   Справа № 9-22/213

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання: Лазаренко Л.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Драга М.В. юрисконсульт, довіреність №1586-НЮ  від 20.11.2006 року;

від відповідача : Донець О.Є. представник, довіреність №45  від 06.06.2006 року;

від третьої особи:  представник у судове засідання не з’явився , про  час та місце судового засідання був повідомлений належним чином (а.с. 79);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Дзержинського", м. Дніпродзержинськ на рішення господарського суду   Дніпропетровської області від 06.12.06р.  у справі № 9-22/213

за позовом   державного територіально-галузевого об’єднання "Південно-Західна залізниця", м. Київ

до відкритого акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Дзержинського", м. Дніпродзержинськ

3я особа: приватне підприємство "Енергоінком Україна", м. Київ

про   стягнення 24615,0 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне територіальне - галузеве об’єднання “Південно-Західна залізниця”, м. Київ звернулося з позовом до  Відкритого акціонерного товариства “Дніпровський металургійний комбінат ім. Дзержинського”, м. Дніпродзержинськ, третя особа: Приватне підприємство “Енергоінком Україна”, м. Київ  про стягнення 24 615 грн. 00 коп. штрафу за неправильно вказаний код вантажоодержувача в залізничній накладній №45064242.

Рішенням господарського суду  Дніпропетровської області від 06.12.2006 року по справі №9-22/213 ( суддя Подобєд І.М.) позовні вимоги задоволені.

Не погодившись із рішенням, відповідач подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, а в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на  наступне.

У суду не було законних підстав для застосування відповідальності, встановленої підзаконним нормативним актом, а саме Статутом залізниць України.

При розгляді питання про  розмір суми штрафу за неправильне зазначення коду одержувача, суд не врахував приписи ст. 233 Господарського кодексу України, відповідно до якої суд може зменшити розмір належних до  сплати штрафних санкцій, на чому наполягав відповідач.

Державне територіально –галузеве об’єднання “Південно-Західна залізниця” вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити рішення без змін.

Приватне підприємство “Енергоінком Україна” підтримує доводи скаржника, просить рішення суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та  вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що  апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За залізничною накладною №45064242 відкрите акціонерне товариство “Дніпровський металургійний комбінат ім. Дзержинського”,  м. Дніпродзержинськ відвантажило на адресу КЕП “Чернігівська ТЕС ТОВ фірма “Тернова”” шари сталеві.

У   вищевказаній   накладній   вантажовідправником,   яким   є   Відповідач,   був неправильно зазначений код вантажоодержувача КЕП Чернігівська ТЕС ТОВ фірма „Тернова", про що 05.09.2005 року на ст. Чернігів Південно - Західної залізниці складений акт загальної форми №13.

Так, у зазначених накладних замість коду одержувача вантажу КЕП Чернігівська ТЕС ТОВ фірма „Тернова" - 3191, який був відкритий на підставі договору №2036127 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані послуги, неправильно зазначено код - 9539.

Відвантаження вищевказаної металопродукції, яка слідувала у вагоні №65321739 за залізничною накладною №45064242, було здійснене Відповідачем на виконання договору поставки №25-1491-01, що був укладений між Відповідачем та третьою особою - Приватним підприємством „Енергоінком Україна", за реквізитами одержувача, вказаними останнім.

Відповідно до ч.5 ст. 306 Господарського кодексу України, спірні відносини сторін, які виникли при перевезенні вантажів залізницею, мають регулюватися Статутом залізниць України, який визначає обов'язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року №863/5084.

Згідно з п.2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати точне й повне найменування установи, підприємства, організації, особи - одержувача вантажу та його цифровий код.

Відповідно д ст. 129 Статуту  залізниць України обставини, що  можуть бути підставою для  матеріальної відповідальності залізниці вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчується комерційними актами або актами загальної форми.

В силу приписів частин 1 і 2 ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

У відповідності до ч.І ст. 118 Статуту залізниць України, за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України Тарифного керівництва №1, перевізна плата при розрахунках залежить від ваги вантажу і у даному випадку складає за відстань перевезення 772 км від ст. Правда Придніпровської залізниці до ст. Чернігів Південно-Західної залізниці 4923 грн.

Згідно статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно внесені порівняно із збитками  кредитора суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов’язання боржником;  майновий стан сторін, які беруть участь у зобов’язанні; не лише майнові, але й  інші інтереси сторін, що  заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов’язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно до п. 3 ч.1 статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторін, що  порушила зобов’язання.

Відповідач не був позбавлений права, як вантажовідправник перевірити у  залізниці код вантажоодержувача.

Будь-яких доказів підтверджуючих винятковий випадок по даній справі, який може бути прийнятий до уваги судом для зменшення розміру штрафу, позивачем суду не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що  суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про  задоволення позовних вимог у повному обсязі. Підстави, для скасування рішення які передбачені ст. 104 ГПК України, відсутні.

Державне мито за перегляд справи по апеляційній скарзі покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  відкритого акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Дзержинського", м. Дніпродзержинськ  - залишити без задоволення.

Рішення  господарського суду  Дніпропетровської області від 06.12.2006 року  у справі № 9-22/213 –залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку

Головуючий суддя                                                                                 О.М.Лисенко

Судді:                                                                                                       О.М.Виноградник

О.В.Джихур

.