донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

28.02.2007 р.
справа №16/298

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

ОСОБА_1 дов. НОМЕР_1 від
16.10.2006р.,

від відповідача:

Колобов Л.В. дов. № 3 від
04.01.2007р,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю
"Азовснабторг" м.МаріупольДонецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

13.11.2006 року

по справі

№ 16/298 (суддя Манжур В.В.)

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_2
м.Донецьк

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Азовснабторг" м.Маріуполь

про

стягнення 30815 грн.

В С Т А Н О В
И В :

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_2 м.Донецьк (далі-позивач) звернулася до господарського
суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю “Азовснабторг” м.Маріуполь Донецької області (далі-відповідач)
30815грн.00коп., з яких 30000грн.00коп. -сума попередньої оплати за продукцію
поставлену за договором купівлі-продажу НОМЕР_2 від 01.09.2005р., 815грн.00коп.
- проценти за користування грошовими коштами.

Господарський суд Донецької області
рішенням від 13.11.2006р. по справі №16/298 позовні вимоги задовольнив
частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 30000грн.00коп. -  попередньої оплати за договором НОМЕР_2 від
01.09.2005р., 300грн. - витрат по сплаті держмита, 114грн.88коп. -витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову
відмовив.

Відповідач, не погоджуючись із
рішенням господарського суду подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2006р. у справі
№16/298.

Проте, заявником скарги в порушення
вимог статті 94 Господарського процесуального кодексу України не вказані
підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення з посиланням на
законодавство і матеріали, що є у справі або подані додатково.

Заявником скарги було заявлено
клопотання про витребування у позивача оригіналів документів, які обґрунтовують
позовні вимоги (договору та рахунку) та про призначення судової експертизи
витребуваних документів, у задоволенні якого судовою колегією було відмовлено
через пояснення представника позивача про відсутність інших документів, крім
тих, що містяться в матеріалах справи.

Донецький апеляційний господарський
суд ухвалою від 12.01.2007р. зобов'язав заявника скарги доплатити державне мито
за подання апеляційної скарги у розмірі 99грн.00коп. та надати відповідне
платіжне доручення до дати слухання справи.

Дана вимога заявником скарги
виконана, надано платіжне доручення НОМЕР_5 від 30.01.2007р., яке залучено до
матеріалів справи.

Представник позивача просив рішення
господарського суду Донецької області від 13.11.2006р. у справі №16/298
залишити без змін,  апеляційну скаргу без
задоволення, оскільки вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та винесеним у
відповідності з вимогами діючого законодавства.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України
“Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на
підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської
справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи
норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції
України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44,
811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений
запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено
протокол.

Відповідно до статті 101
Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає
справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду
у повному обсязі.

Відповідно  до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 29.12.1976року № 5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності -на
підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад
і змісту законодавства України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
що між позивачем та відповідачем 01.09.2005р. було укладено договір
купівлі-продажу НОМЕР_2, відповідно п.1.1 якого позивач зобов'язався оплатити
та прийняти продукцію, згідно виставлених рахунків, видаткових накладних, а
відповідач відвантажити продукцію в обумовлені строки.

Згідно п.2.3 Договору умовами
оплати є попередня оплата у розмірі 100%.

На виконання умов договору позивач
відповідно до рахунку-фактури НОМЕР_3 від 05.09.2005р. здійснив попередню
оплату продукції -трубу 219Х8 у сумі 36250грн.00коп., платіжним дорученням
НОМЕР_4 від 06.09.2005р.

Пунктом 2.5 Договору сторони
встановили строк відвантаження продукції 12 робочих днів з моменту надходження
повної попередньої оплати на розрахунковий рахунок “Постачальника”
(відповідача).

Відповідачем умови Договору не були
виконані, доказів поставки продукції на адресу позивача надано не було.

Відповідач здійснив часткове
повернення попередньої оплати в сумі 6250грн.00коп., в підтвердження чого у
судовому засіданні ним була надана квитанція (витяг з реєстру відповідних
кредитових документів), яка була оглянута у судовому засіданні та приєднана до
матеріалів справи.

Залишок неповернених грошових
коштів складає 30000грн.00коп.

Згідно вимог ч.2 статті 693
Цивільного Кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має
право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої
оплати.

Предметом позовних вимог є
стягнення з відповідача суму попередньої оплати за непоставлену, але  оплачену продукцію у сумі  30000грн.00коп. на підставі ст.693 ч.2 ЦК
України, отже позивач обрав певний спосіб захисту порушених прав.

Судом встановлено, що відповідач не
надав суду доказів підтверджуючих неналежне виконання позивачем своїх
зобов'язань за умовами договору купівлі-продажу, тому доводи заявника скарги
про відсутність у відповідача обов'язку щодо повернення попередньої оплати у
сумі 30000грн.00коп. слід вважати безпідставними.

Тому висновок суду першої інстанції
про задоволення позовних вимог та стягнення вказаної суми з відповідача на
користь позивача є вірним.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК
України кожна із сторін повинна довести в суді ті обставини, на які вони
посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судова колегія вважає недоведеними
посилання відповідача на те, що він не укладав
Договору на поставку продукції у вигляді „труб 219х8” з позивачем та не
видавав йому відповідний рахунок на оплату, оскільки це спростовується
наступними діями відповідача у вигляді оплати, із посиланням на відповідний
рахунок та продукцію, а також поверненням частини певної суми із відповідним
вказанням призначення платежу. Будь-яких доказів про відношення спірного
платежу до інших договору між сторонами відповідачем також не надано та про
існування такого взагалі не заявлено.

Крім того, надання позивачем
отриманої від відповідача факсової копії Договору не є порушенням та не
суперечить вимогам ст.207, ч.1 ст.638 ЦК України та не впливає на правовий
результат розгляду справи у межах заявлених вимог.

Також є законним та обґрунтованим висновок
суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з
відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі
815грн.00коп.

Отже за вищенаведеного судова колегія
вважає доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують висновків суду
першої інстанції та вважає безпідставними доводи про невідповідність висновків
суду першої інстанції обставинам справи та порушення судом  норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного,
судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що
відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України
рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2006 року у справі
№16/298 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх
обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, законних
підстав до його зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського
процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при зверненні
з апеляційною скаргою покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102,
103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О
В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю “Азовснабторг”
м.Маріуполь Донецької області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Донецької області від 13.11.2006р. у справі № 16/298 залишити без змін

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС