ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2007                                                                                   Справа № 28/331-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузнецової І.Л.,

суддів: Швець В.В. (доповідач), Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Гайдук Ю.А.

за участю представників:

позивач:  Єнік Є.В. головний юрисконсульт, довіреність №370/10  від 29.12.06;

відповідач:  Калінчук В.В. провідний юрисконсульт, довіреність №20/40  від 09.01.07;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, місто Київ;

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2006 року;

у справі №28/331-06;

за позовом Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, місто Київ;

до відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Криворіжгаз”, місто Кривий Ріг;

про стягнення 5 444 807,98 гривень.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Криворіжгаз”:

заборгованість за отриманий в грудні 2003 року природний газ на загальну суму коштів 3774116,57 гривень;

пеню 349675 гривень;

інфляційні витрати 1038689,43 гривень;

3% річних 282326,31 гривень та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем та відповідачем був укладений договір №06/02-2074 від 28 грудня 2002 року, відповідно до якого постачальник зобов’язується передати покупцю в 2003 року природний газ, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

На теперішній час умови укладеного договору були виконані частково.

Рішенням господарського суду у справі №28-331-06 від 26 грудня 2006 року (суддя Манько Г.В.) позовні вимоги були задоволені частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 7059,65 гривень інфляційних втрат, 1532,83 гривень 3% річних, судові витрати.

В решті позовних вимог відмовлено.

Приймаючи спірне рішення господарський суд виходив з наступного:

Відповідно до позовних вимог відповідачем залишено без оплати поставки природного газу за грудень 2003 року.

Відповідачем надано до суду платіжні доручення згідно яких відповідачем було здійснено оплату за отриманий природний газ.

У вказаних платіжних дорученнях у графі - призначення платежу зазначено за природний газ згідно договору №06/02-2074 від 28 грудня 2002 року, за грудень 2003 року з урахуванням податку на додану вартість.

Позивач не погодившись з рішенням господарського суду подав апеляційну скаргу.

Вважає, що воно винесено з порушенням закону.

Господарський суд при винесенні рішення неповно з’ясував усі обставини справи тому неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Позивач просить спірне рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На апеляційну скаргу відповідач відзив не надав.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, вважає необхідним в задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення місцевого господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Відмовляючи в задоволені апеляційної скарги судова колегія виходила з наступного:

Господарським судом у судовому засіданні встановлено, що від 28 грудня 2002 року між позивачем та відповідачем було підписано договір №06/02-2074.

Відповідно до умов договору постачальник зобов’язується передати покупцю в 2003 року природний газ, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Відповідно до позовних вимог викладених в позовній заяві від відповідачем залишено без оплати поставки природного газу за грудень 2003 року.

Відповідачем надано до суду платіжні доручення згідно яких відповідачем було здійснено оплату за отриманий природний газ.

У вказаних платіжних дорученнях у графі - призначення платежу зазначено за природний газ згідно договору №06/02-2074 від 28 грудня 2002 року, за грудень 2003 року з урахуванням податку на додану вартість.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком господарського суду про те, що у судовому засіданні було встановлено, що заборгованість за отриманий природний газ за грудень 2003 року відповідачем було сплачено в повному обсязі у період з грудня 2003 року по січень 2004 року та частково після 10 січня 2004 року.

Відповідно до вимог статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно вимог статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Судова колегія вважає, що господарським судом було правильно встановлено щодо стягнення 7059,65 гривень-інфляційних витрат та 1532,83-3% річних.

З врахуванням вищевикладеного судова колегія вважає апеляційну  скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись статтями 99, 101-103, 105 ГПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, місто Київ, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2006 року у справі №28/331-06, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий                                                                           І.Л. Кузнецова

Судді                                                                                   В.В. Швець

Л.О. Чимбар