ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2007 р.
№ 7/168-06 (2183-7/72)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Удовиченко О.С.–головуючого

Панової І.Ю.,

Хандуріна М.І.

розглянувши касаційну скаргу
ТОВ "Хлібодар" та Степанівської селищної ради

на рішення
господарського суду Сумської області  від 26.10.2006

у справі
господарського суду
№  7/168-06
Сумської області

за позовом
Колективного сільськогосподарського підприємства "Прогрес"

до
Комунального підприємства "Сумське міське бюро технічної інвентаризації "

про
Визнання права власності на майно

за участю представників сторін:

від ТОВ " Хлібодар" – Петров А.В.

ліквідатор КСП " Прогресс" –Стулов В.А.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Сумської області  від 26.10.2006 у справі № 7/168-06 (суддя Рижкова М.Б. ) позов задоволено повністю . Визнано право власності за Колективним сільськогосподарським підприємством „Прогрес” на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Сумська область, Сумський район, смт. Степанівна, вул.. Центральна, 23 а: Телятники –тисячники №№ 3, 5, 6, 7, 8, 9, що позначені на схематичному плані (далі - План), виготовленому КП “Сумське міське БТІ”02.08.2006 р., відповідно літерами  Р-1, Т-1, W-1, S-1, N9 та позначені відповідними інвентарними номерами 104 404, 104 405, 104 409, 104 406, 104 411, 104 407 в інвентаризації основних засобів після дооцінки КСП “Прогрес”(надалі –“Інвентаризація”), будівля 1 періоду (телятник), телятник, кормоцех, адмінбудівля, трансформаторна підстанція, котельня, підстанція на комплексі, що позначені на плані відповідно літерами Ф, Х, Щ, Н, Е, М, Ш та позначені відповідними інвентарними номерами 104413, 104414, 218041, 104425, 229007, 870001, 229001 в інвентаризації. Огорожа комплексу, силососховища, сінажесховища, що позначені на плані відповідно літерами № 7-10, V, V1, V11, V111, 1X, X, X1, X11, X111, X1V, XV та  позначені відповідними  інвентарними номерами 218037, 218070, 218071, 218072, 218073, 218074, 218075, 218067, 218068, 218069, 218066, 218064 в інвентаризації.

ТОВ "Хлібодар" та Степанівська селищна рада, не погоджуючись з вказаним рішенням звернулись до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просять скасувати рішення господарського суду Сумської області  від 26.10.2006 у справі № 7/168-06, а справу направити на новий розгляд.

Скарга обгрунтована тим, що вищевказане рішення стосується прав та обов'язків скаржника , оскільки частина зазначеного в рішенні майна належить ТОВ "Хлібодар" , що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай. Також, заявники посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України , переглянувши в касаційному порядку   рішення  місцевого господарського суду,  на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої  інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що існують  правові підстави для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого:

як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з   позовною заявою, в якій  просить визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою:  вул.. Центральна, 23 а, смт. Степанівна, Сумського району, Сумської області, а саме  телятники  - тисячники –3, 5, 6, 7, 8, 9 –позначені на схематичному плані КП „Сумське міське БТІ” відповідно літерами: Р-1, Т-1, W-1, S-1, X-1, N 9. Телятники, кормоцех, адмінбудівля, трансформаторна підстанція,  котельня, підстанція на комплексі –позначені на схематичному плані КП “Сумське міське БТІ”  відповідно літерами –Ф, Х, Щ, Н, Е, М, Ш, огорожу комплексу -  позначену цифрами 7, 8, 9, 10, силососховище та сінажесховище -  позначені цифрами V, VI, VII, VIII, IX, X, XI, XII, XIII, XIV, XV, посилаючись на те, що це нерухоме майно перебуває на його балансі як основні засоби і підтверджуючи це документом „ІНВЕНТАРИЗАЦІЯ основних засобів після дооцінки КСП „Прогрес” Сумського району (далі –„ІНВЕНТАРИЗАЦІЯ”),  під яким знаходяться підписи членів комісії створеної на підставі рішення загальних зборів кредиторів КСП „Прогрес” від 04 лютого 2000 року. (Протокол № 1). Також посилаючись на ті обставини, що при передачі майна згідно Акту приймання –передачі від 20.03.2000 року, яку здійснював голова КСП „Прогрес” Єременко М.А., а отримувала майно Лебедь В.В., зазначене нерухоме майно не передавалось, а інших документів по відчуженню майна (згідно отриманого ліквідатором від голови КСП „Прогрес” Єременко М.А. та бухгалтера Лебедь В.В. документа від 10.04.2003 року) немає.

Місцевим господарським судом в рішенні  встановлено, що загальні збори КСП „Прогрес”  згідно порядку денного затвердили комісію по інвентаризації майна. За результатами інвентаризації комісія підписала документ „ІНВЕНТАРИЗАЦІЯ”,  в якому серед іншого майна перелічене нерухоме майно, на яке позивач просить визнати право власності.

20.03.2000 року, згідно акту прийому –передачі майна, було передано майно від КСП „Прогрес” до громадян –співвласників в особі їх уповноваженої особи Лебедь В.В. Передачу майна здійснював голова КСП „Прогрес” Єременко М.А.

Також місцевий суд зазначає, що 10.04.2003 року колишні посадові особи  КСП „Прогрес” –голова Єременко М.А. та бухгалтер Лебедь В.В. надали ліквідатору Стулову В.О. документ в якому зазначають, що інших документів по відчуженню майна КСП „Прогрес” немає.

Після здійсненого відчуження майна, згідно акту прийому –передачі майна від 20.03.2000 року, на балансі КСП „Прогрес” залишилось майно на яке позивач просить визнати право власності, що  підтверджується фінансовим звітом за 2001 рік та балансом на 1 квітня 2002 р. КСП „Прогрес” підписаними тими ж посадовими особами –головою Єременко М.А. та бухгалтером Лебедь В.В.

Рішення господарського суду мотивовано тим, що загальновідомими обставинами є те, що на момент складання документу " інвентаризація" позивач відкрито та безперервно володів належним йому нерухомим майном, більш ніж 10 років і  це майно іншому власнику ніколи не належало.

При зазначених обставинах і за відсутністю у позивача правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна,  господарський суд вважає правомірним застосування  ст.344 Цивільного кодексу України для визнання права власності і тому суд вважає, що вимоги позивача правомірні, обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку , що рішення суду першої інстанції прийнято  при неповному з'ясуванні обставин , які мають значення для справи,  а також  з  неправільним застосуванням норм матеріального права, в зв'язку з чим підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до господарського суду  Сумської області, виходячи з такого:

- згідно з вимогами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

- відповідно до вимог ч.1,ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом  десяти років або рухомим майном –протягом п'яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державної реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Виходячи з викладеного, суд касаційної інстанції вважає, що  набувальна давність поширюється на випадки фактичного володіння чужим майном.

При  прийнятті рішення на підставі ст.344 ЦК України , господарським судом в рішенні не надана оцінка та не встановлений факт, чи є майно, яке є предметом позову  -  чужим , чи підлягають застосуванню в даному випадку норми ст.344 ЦК України та чи є сторони у справі суб'єктами правовідносин, які регулюються ст.344 ЦК України.

Господарським судом, в порушення вимог ст.43 ГПК України, не  витребувані та не надана оцінка змісту установчих документів позивача,  не з'ясовані докази та обставини отримання КСП " Прогрес"    нерухомого майна, у тому числі і спірного,      у  володіння, тобто не з'ясовано  з яких підстав позивач взагалі заволодів   нерухомим майном( у тому числі і спірним) .

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що не є доказом права власності юридичної особи на майно факт його перебування на її балансі, оскільки останній є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату і тому не визначає підстав перебування майна у володінні юридичної особи.

Крім того, в рішенні господарським судом встановлено, що 20.03.2000 року, згідно акту передачі –приймання майна , було передано майно від КСП " Прогресс" до громадян – співвласників, судом не надана оцінка змісту документу " Інвентаризація", не з'ясовано, чи визначає вказаний документ підстави перебування майна у володінні позивача,  та не було з'ясовано, яке саме майно  передано громадянам співвласникам по акту від 20.03.2000. і яке саме майно, з вказанням його характеристик,  залишилося   у фактичному володінні позивача , чи  співпадає перелік вказаного майна з переліком майна, що є предметом позову КСП " Прогрес".

Враховуючи межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду належить скасувати, справу передати на новий розгляд господарському суду Сумської області .

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Хлібодар" та Степанівської селищної ради задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області  від 26.10.2006 у справі № 7/164-06 скасувати.

Справу № 7/164-06 направити на новий розгляд до господарського суду Сумської області .

Головуючий                                                                           О.С. Удовиченко

Судді                                                                                                       І.Ю. Панова

М.І. Хандурін