СУД
РІШЕННЯ

07.05.07р.

Справа № 41/158-07(34/148-07)

За позовом  Приватного підприємця (суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичноїособи) ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до  Товариства з обмеженою відповідальністю
"Запорізький пивоварний завод№1",м.Запоріжжя

про
визнання недійсним договору НОМЕР_1; видаткової накладної НОМЕР_2

Суддя  Орєшкіна Е.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, приватний підприємець

від відповідача - Безух А.М., довіреність
б/н від 01.09.06 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом, яким просить визнати недійсним договір купівлі-продажу товарів
НОМЕР_1 між суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 та
Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький пивоварний завод №
1", та визнати недійсною видаткову накладну НОМЕР_2 року між суб'єктом
підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Запорізький пивоварний завод № 1".

В обгрунтування позовних вимог
посилається на ті обставини, що у вересні 2006 року йому стало відомо про те,
що відповідачем подано до суду позов про стягнення з нього заборгованості, яка
виникла внаслідок несплати позивчем отриманого від відповідача товару за
видатковою накладною НОМЕР_2 року на підставі договору купівлі-продажу НОМЕР_1.
Зазначає, що вказаний договір між сторонами не укладався, зазначену накладну
позивач не підписував, жодних товарно-матеріальних цінностей від відповідача не
отримував. Стверджує, що підписи, якими скріплено вищезазначені договір та
накладну йому не належать, в зв'язку з чим просить суд призначити почеркознавчу
експертизу, на вирішення якої поставити питання належності підписів, які
вбачаються на договорі купівлі-продажу товарів НОМЕР_1 та видатковій накладній
НОМЕР_2 позивачу.

Віповідач проти позову заперечує,
просить суд в позові відмовити, посилаючись на безпідставність як позовних
вимог, так і клопотання позивача щодо призначення почеркознавчої експертизи,
надав оригінал оспорюваного договору та накладної, стверджує що вони підписані
особисто позивачем та скріплені його печаткою.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в сукупност, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 626
Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 215 Цивільного кодексу
України передбачені загальні правові засади визнання правочину недійсним. Для
цього має бути відповідна правова підстава. Такою правовою підставою Цивільний
Кодексу України визначає факт недодержання однією чи всіма сторонами вимог,
встановлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України, зокрема вимог
щодо волевиявлення учасника правочину .

Згідно п. 3 ст. 203 Цивільного
кодексу України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Дійсність правочину Цивільний
Кодекс України пов'язує з дійсність елементів, з яких він  складається. Однією із груп, на які можна
поділити недійсні правочини є правочини з недоліками волі.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна сторона повиння довести ті осбтавини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Твердження позивача щодо
відсутності його волевиявлення на вчинення правочину, спростування факту
підписання договору купівлі-продажу НОМЕР_1 та накладної НОМЕР_2 року суд не
може прийняти до уваги, оскільки в поданих відповідачем суду оригіналах
зазначених договору та накладної вбачаються крім підпису особи з боку покупця
та отримувача товару печатка позивача, справжність якої ним не заперечується.
Ніяких доказів того, що його печатка протиправно на момент укладення спірного
договору та накладної вибула із користування, доказів звернення до
правоохоронних органів з приводу підробки спірних документів, позивачем не
подано.

Крім того, щодо вимоги позивача про
визнання недійсною видаткової накладної НОМЕР_2 року, слід зазначити, що
статтею 16 Цивільного кодексу України передбачений перелік способів захисту
цивільних прав та інтересів у судовому порядку, який є вичерпним, та в який не
входить визнання видаткової накладної недійсною.

З огляду на викладене, суд вважає,
що позивачем у відповідності із ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального
кодексу України не доведено обставин,на які він посилається як на підставу
своїх вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 33, 34, 49,
82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Витрати по справі віднести на
позивача.

Суддя

Е.В. Орєшкіна

Рішення підписано 11.05.07
року  Згiдно з оригіналом

Помічник судді

О.А. Лисінська