ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2007 р.
№ 2-6/10533-2004

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
суддів:
М. Остапенка ,
Є. Борденюк, В. Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Спільне підприємство (СП) по будівництву та експлуатації пансіонату "Нева"

на постанову
від 12.12.2007 року

Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі
№ 2-6/10533-2004

за позовом
СП по будівництву та експлуатації пансіонату "Нева"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Домобудівельна компанія "ЮГ"

про
стягнення 30 916,46 грн., звільнення та повернення нерухомого майна

та за зустрічним позовом
ТОВ "Домобудівельна компанія "ЮГ"

до
СП по будівництву та експлуатації пансіонату "Нева"

про
визнання недійсним договору оренди майна та повернення грошової суми

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача
Гаєвий В.В. (директор)

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк пояснення представника позивача та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

02.07.2004 року СП по будівництву та експлуатації пансіонату "Нева" поданий до господарського суду позов про стягнення заборгованості в розмірі 30 916,46 грн., з урахуванням 398,66 грн. пені, а також, про повернення                                ТОВ "Домобудівельна компанія "ЮГ" майна, орендованого за укладеним між сторонами 01.03.2002 року договором оренди, за яким орендодавець (позивач) передав, а орендар (відповідач) прийняв в строкове платне користування бетонозмішувальний вузол в строк на 2 роки.

За наведених обставин, позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору в частині своєчасного внесення орендної плати, що призвело до виникнення заборгованості, яка і заявлена до стягнення.

Листи СП по будівництву та експлуатації пансіонату "Нева" до                         ТОВ "Домобудівельна компанія "ЮГ" № 60 від 06.02.2004 року та № 83 від 23.02.2004 року, а також, претензія № 110 від 22.03.2004 року щодо погашення заборгованості залишені відповідачем без відповіді та без задоволення.

ТОВ "Домобудівельна компанія "ЮГ" подана зустрічна позовна заява про визнання недійсним договору оренди від 01.03.2002 року та стягнення                       10 000,00 грн., сплачених за договором оренди, яка мотивована тим, що                     СП по будівництву та експлуатації пансіонату "Нева", не будучи власником бетонозмішувального вузла, не вправі було ним розпоряджатися та передавати в оренду ТОВ "Домобудівельна компанія "ЮГ", оскільки відповідно до ст. 761 Цивільного кодексу України право передання майна в найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.09.2004 року у справі № 2-6/10533-2004 (суддя В. Шкуро) в задоволенні первісного позову відмовлено; зустрічний позов задоволено частково, договір оренди від 01.03.2002 року визнаний недійсним з моменту його укладення, в частині зустрічних позовних вимог про стягнення 10 000,00 грн., сплачених за договором оренди, відмовлено.

Приймаючи рішення у справі господарський суд першої інстанції виходив з наступних обставин справи, що встановлені в ході судового розгляду.

Рішенням виконавчого комітету Алуштинського міської ради № 225 від 05.04.1979 року пансіонату «Нева»були передані функції замовника на проектування і будівництво власного буддвору (господарської зони).

Рішенням виконкому Алуштинського міськради № 772 від 14.12.1979 року дозволено ПМК (Пересувна механізована колона) УС «Днепрострой»будівництво об'єктів господарською зони пансіонату «Нева» і відведена для даних цілей земельна ділянка площею до 2 га. із земель міської промзони.

Рішенням арбітражного суду Крима від 06.12.1995 року у справі                             № 1238-7/95 за позовом СП «Нева»до Орендного підприємства (ОП) «Пересувна механізована колона», за участю третіх осіб – РВ ФДМ Криму, Алуштинська міськрада, про звільнення приміщень затверджена мирова угода, за умовами якої СП «Нева»передає в постійне користування ОП «Пересувна механізована колона»промислову базу по вул. Виноградній в м. Алушта площею 0,5 га і розміщене на її території майно, зокрема нерухоме; ОП «Пересувна механізована колона», в свою чергу, демонтує і вивозить з території, що залишається у СП «Нева», різне устаткування, в тому числі, і устаткування бетоннорозчинного вузла.

Рішенням виконкому Алуштинської міської ради № 741 від 25.10.1996 року СП по будівництву і експлуатації пансіонат «Нева»надано право постійного  користування земельною ділянкою площею 2,19 га по вул. Виноградній, 9 у м. Алушті під розміщення промбази, і виданий державний акт на право постійного користування землею.

Бетонозмішувальний вузол, позначений в інвентарній справі під літерою              «В-3»знаходиться на земельній ділянці по вул. Виноградній, 9, що підтверджується планом цієї земельної ділянки на 10.12.2003 року.

Рішенням Алуштинського місцевого суду від 09.12.2003 року у справі за позовом громадянина Бєлова С.А. до ОП «Пересувна механізована колона»про визнання права власності визнаний дійсним договір застави майна від 06.01.2003 року, укладений між громадянином Бєловим С.А. і ОП «Пересувна механізована колона», на заставлене майно звернене стягнення шляхом визнання за Бєловим С.А. права власності на наступне майно: збірно-розбірну бетонозмішувальну установку БСУ-2х750; пилораму; бетонозмішувальне устаткування; вагон-лабораторію; майданчик для піску; вапняну яму; цементний склад; гільйотину; токарний верстат; верстат ТС-108; верстат К-40; верстат УРБ-300; верстат СМЖ-357; верстат заточний; верстат точкової зварки; прес-ножиці, два електротельфера, що знаходяться за адресою: м. Алушта, вул. Виноградна, 9.

Виходячи з положень ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору, господарський суд першої інстанції зазначає про таке.

Алуштинський місцевий суд, визнаючи договір застави від 06.01.2003 року дійсним, встановив, що ОП «Пересувна механізована колона»станом на 06.01.2003 року (дата укладення договору застави) було власником заставленого майна, що узгоджується з умовами мирової угоди, затвердженої рішенням арбітражного суду Крима у справі № 1238-7/95 від 06.12.1995 року, за якою устаткування бетоннорозчинного вузла відійшло ОП «Пересувна механізована колона», і яке зобов'язувалось вивезти його з території, що залишається у               СП «Нева». Таким чином, господарський суд Автономної Республіки Крим дійшов висновку, що СП по будівництву та експлуатації пансіонату «Нева»не було власником вищевказаного устаткування, а тому не мало права здавати його в оренду відповідачеві, виходячи з положень ст. 761 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 215 ЦК України однією з підстав недійсності угоди є недотримання вимог, передбачених, у тому числі і                          ч. 1 ст. 203 ЦК України. На підставі наведених законодавчих положень зустрічний позов про визнання договору оренди майна від 01.03.2002 року недійсним  визнаний таким, що підлягає до задоволення.

Положеннями статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона отримала на виконання цього правочину. Оскільки бетонозмішувальний вузол не належить СП по будівництву та експлуатації пансіонату «Нева», а ТОВ "Домобудівельна компанія "ЮГ" не представлено доказів сплати за недійсною угодою                           10 000,00 грн. орендної плати, суд в даному випадку не знайшов підстав для застосування двосторонньої реституції.

У зв'язку з визнанням договору оренди недійсним з моменту укладення, господарським судом першої інстанції відмовлено в задоволенні первісного позову про стягнення заборгованості та пені за несвоєчасне внесення орендних платежів.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.12.2006 року (колегія суддів: В. Сотула, Ю. Борисова, Н. Горошко) рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.09.2004 року у справі № 2-6/10533-2004 скасоване, у задоволенні первісного позову відмовлено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що відповідно до ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

У зв'язку з цим, господарський суд апеляційної інстанції зазначає, що основу рішення господарського суду першої інстанції покладено рішення Алуштинського міського суду від 09.12.2003 року за позовом громадянина Бєлова С.А. до ОП "Пересувна механізована колона", відповідно до якого право власності на майно, що є об'єктом оренди за договором від 01.03.2002 року визнано за громадянином Бєловим С.А., однак, дане рішення місцевого суду набрало законної сили 09.12.2003 року, а спірний договір оренди укладено 01.03.2002 року.

Крім того, рішенням Алуштинського міського суду від 09.08.2005 року за наслідками перегляду за нововиявленими обставинами рішення Алуштинського міського суду від 09.12.2003 року громадянину Бєлову С.А. в позові до                   ОП „Пересувна механізована колона" про визнання за позивачем права власності на спірне майно відмовлено. Ухвалою апеляційного суду АР Крим від 17.04.2006 року рішення Алуштинського міського суду від 09.08.2005 року залишено без зміни.

Даними судовими рішеннями встановлено, що ОП "Пересувна механізована колона", не будучи власником спірного майна, не мало правових підстав для передання його в заставу громадянину Бєлову С.А..

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов'язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені.

Вироком Алуштинського міського суду від 14.06.2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду АР Крим від 17.08.2006 року, Низяєв В.М. визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366,              ч. 2 ст. 367 Кримінального Кодексу України, який знаходячись на посаді голови ОП «Пересувна механізована колона», розпорядився майном, що належить СП «Нева», у тому числі бетонозмішувальною установкою БЗУ-2-750, передавши його в заставу громадянину Бєлову С.А..

Отже, висновки господарського суду першої інстанції про те, що ОП «Пересувна механізована колона»є власником об'єкта оренди, у зв'язку з чим СП «Нева»не мало право передавати його в оренду ТОВ "Домобудівельна компанія "ЮГ" визнані такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому, на думку господарського суду апеляційної інстанції, правових підстав для задоволення зустрічного позову не вбачається.

В задоволенні первісного позову про стягнення з відповідача 30 916,46 грн. та про повернення нерухомого майна відмовлено з наступних мотивів.

Виходячи зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості позивач просив стягнути заборгованість по орендній платі за період з травня 2003 року по лютий 2004 року в сумі 30 517,80 грн., виходячи з розміру щомісячної плати в сумі 3 242,25 грн..

Відповідно до п. 3. 1. вищевказаного договору орендна плата на рік складає суму 13 250,00 грн. без врахування ПДВ.

06.01.2003 року внесені зміни і доповнення до договору оренди від 01.03.2002 року, відповідно до якого п. 1 договору доповнено вказівкою на площу земельної ділянки, яка знаходиться під об'єктом оренди (0,32745 га), а              п. 3. 1. викладено в наступній редакції: "Орендна плата складає 38 730,00 грн. (в тому числі НДС) в год".

Однак, ні договором оренди від 01.03.2002 року, ні додатковою угодою до нього, порядок внесення орендних платежів не встановлений.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що на суму орендної плати орендодавцем виконуються ремонтні роботи по будівлям бетонного заводу, відновленню та наладці устаткування, що узгоджуються з орендодавцем. На суму виконаних робіт орендар виставляє рахунок орендодавцю з додатком до нього акту виконаних робіт. Залік вартості ремонту, відновлення, наладки здійсняється за рахунок орендної плати: 50 % - на протязі першого року оренди, 50 % - в другий рік оренди (п. 3. 3. договору).

Відповідно до пункту 3. 4. договору різниця між річною орендою платою і           50 % вартості виконаних робіт перераховується орендарем на рахунок орендодавця до 01.04.2002 року і 01.04.2003 року.

Виходячи зі змісту претензії № 60 від 06.02.2004 року, господарський суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем роботи по наладці устаткування були виконані згідно з локальним кошторисом № 1, підписаним обома сторонами, однак, в порушення умов договору (п. 3. 4.), орендарем не була перерахована різниця між річною орендою платою і 50 % вартості виконаних ним робіт, а документів, підтверджуючих суму цей різниці, позивач суду не надав.

Крім того, в листі № 60 від 06.02.2004 року та претензії № 110 від 22.03.2004 року, позивач вказував загальну суму заборгованості як за оренду бетонозмішувального вузла так і за оренду цементного складу по договору від 11.12.2001 року, у зв'язку з чим Севастопольський апеляційний господарський суд зазначає про неможливість відокремити заборгованість за спірним договором. До того ж, ніяких первісних документів, передбачених пунктом 3. 2. договору (акти виконаних робіт, рахунків на оплату та інші), позивач суду не надав.

Таким чином, враховуючи, що розмір суми заборгованості по спірному договору позивач за первісним позовом не обґрунтував, господарський суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення його задоволення.

Вимоги СП по будівництву та експлуатації пансіонату "Нева" про повернення орендованого майна також залишені без задоволення, оскільки виходячи з резолютивної частини вироку Алуштинського міського суду від 14.06.2006 року об'єкт оренди (бетонозмішувальна установка) повернутий СП «Нева», що було підтверджено представником позивача в засіданні суду 12.12.2006 року (а. с. 96-98, т. 2 ).

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, СП по будівництву та експлуатації пансіонату "Нева" посилається на неправильне застосування господарськими судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних судових рішень в частині відмови в задоволенні первісного позову матеріальних норм права та порушення процесуальних норм, та просить скасувати судові рішення і направити справу на новий розгляд.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 761 ЦК України право передачі майна в найм (оренду) має власник майна, однак цією нормою визначено також право передання майна у найм особою, якій належать майнові права. Отже, слід вважати, що особи, яким надане право передання майна в найм, мають володіти правом розпоряджатися майном.

Відповідно до ст. 49 Закону України “Про власність” володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом. Оспорення правомірності володіння майном належить особі, право або інтерес якої порушені (невизнані).

ТОВ "Домобудівельна компанія "ЮГ" володіло майном на праві оренди, переданого СП по будівництву та експлуатації пансіонату "Нева".

Право володіння ТОВ "Домобудівельна компанія "ЮГ" спірним майном з інших правових підстав, яке порушується СП по будівництву та експлуатації пансіонату "Нева", не заявлене.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 та ч. 1, 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі вже встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За встановлених обставин, Вищий господарський суд України вважає, що господарські суди попередніх інстанцій діяли у відповідності з нормами Господарського процесуального кодексу України, а оскаржувані судові рішення є обґрунтованими і законними та підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу СП по будівництву та експлуатації пансіонату "Нева" залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.12.2006 року у справі № 2-6/10533-2004 залишити без зміни.

Головуючий, суддя                                                                            М.Остапенко

Судді                                                                                               Є.Борденюк

В.Харченко