ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23.04.2007
Справа № А17/407-06

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Верхогляд Т.А.
(доповідача),

суддів: Сизько І.А., Тищик І.В.,

при секретарі судового засідання
Заєць П.Л..,

за участю
представників сторін:

від позивача:ОСОБА_2,
довіреність НОМЕР_1,  представник;

від відповідача:
Шмагайло О.Л., довіреність №5270/10/100
від 13.03.07,  старший державний
податковий інспектор;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Південної міжрайонної державної
податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області на постанову
господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.06р.  у справі
№ А 17/407-06

за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області;

до Південної
міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської
області;

про визнання
недійсним податкового повідомлення-рішення.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 21.12.06р.
у справі  № А 17/407-06 за позовом
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області, до Південної міжрайонної державної податкової
інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано недійсними повністю податкове повідомлення-рішення Південної
міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської
області НОМЕР_2. Стягнуто з державного бюджету на користь позивача 3,40 грн.
судових витрат.

Постанова мотивована наступним:

-          актом перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 НОМЕР_3 відповідачем
встановлено порушення п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України “Про податок на
додану вартість”, а саме: завищення позивачем суми податкового кредиту за
жовтень 2003 року на суму 2 666,00 грн.;

-          на підставі зазначеного акту
перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення НОМЕР_4,
яким позивачеві було визначено суму податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 4509,00 грн., у тому числі -основний платіж -2666,00
грн., штрафні (фінансові) санкції -1843,00 грн.;

-          оскільки виявлена в ході перевірки
відсутність основного реквізиту у податковій накладній НОМЕР_5 не робить її
недійсною, то висновки відповідача про неправомірне включення позивачем суми
2660,00 грн. до податкового кредиту за жовтень 2006 року є безпідставним.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову господарського
суду Дніпропетровської області  від  21.12.06р.
у даній справі скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

В судовому засіданні Дніпропетровського
апеляційного господарського суду представник позивача заперечував проти доводів
апеляційної скарги та просив у її задоволенні відмовити.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Перевіркою відповідача від
13.07.2005 року встановлена відсутність обов'язкового реквізиту при заповненні
позивачем податкової накладної НОМЕР_6, а саме -не зазначена податкова адреса
фізичної особи.

Позивачем вказана в цій податковій
накладній сума 2 666,00 грн. включена до складу податного кредиту за жовтень
2003 року.

Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону
України “Про податок на додану вартість” податковий кредит -сума, на яку
платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим законом.

Дата отримання податкової накладної
є датою виникнення права платника податку, який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7
Закону України “Про податок на додану вартість“ платник податку зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну, що має містити, зокрема, місце розташування
юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість.

Підпунктом 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України  “Про податок на додану вартість“
встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Таким чином, виявлені відповідачем
недоліки в заповненні податкової накладної не роблять її недійсною, не свідчать
про неможливість ідентифікації контрагента позивача.

Колегія суддів вважає, що висновок
суду першої інстанції, зроблений в результаті оцінки всіх доказів, відповідає
нормам матеріального права, а доводи скаржника є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195,
196, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
-

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Південної
міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської
області залишити без задоволення.

Постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 21.12.06р.
у справі  № А 17/407-06 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом
одного місяця безпосередньо  до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Т.А. Верхогляд

Суддя
І.А. Сизько

Суддя
І.В. Тищик