ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2007 р.

№ 48/105

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),

Харченка В.М.,

Борденюк Є.М.

розглянувши  у відкритому
судовому засіданні у м. Києві

за участю представників позивача:
Ткаченка Ю.В., Старика А.М., представників відповідача –Демченка Ю.І., Алексеєва І.Р., Мурашова А.Ю., Мурашова П.А., представника Міністерства промислової політики України –Гуржія Є.О. та представника Міністерства освіти і науки України –Ногіна В.В.

касаційну скаргу
Державного інституту підготовки кадрів

на постанову
від 03.10.2006

Київського апеляційного
господарського суду

у справі
№ 48/105

господарського суду
міста Києва

за позовом
Державного інституту підготовки кадрів

до
Київського машинобудівного технікуму

треті особи:
Міністерство промислової політики України,
Міністерство освіти і науки України

про
повернення нерухомого майна

В судовому засіданні 01.02.2007 оголошувалась перерва до 15.02.2007.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2006 року Державний інститут підготовки кадрів звернувся з позовом до Київського машинобудівного технікуму про зобов`язання відповідача повернути нерухоме майно, а саме займані нежилі приміщення в частині цокольного і першого поверхів, на другому і третьому поверхах будинку № 17 по вул. Металістів в м. Києві, в натурі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.03.2006 до участі у справі залучено Міністерство освіти і науки України у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а Міністерство промислової політики України - у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.06.2006 у справі № 48/105 позовні вимоги задоволено. Зобов`язано Київський машинобудівний технікум повернути Державному інституту підготовки кадрів нерухоме майно (займані нежилі приміщення в частині цокольного і першого поверхів, на другому і третьому поверхах будинку № 17 по вул. Металістів в м. Києві), в натурі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2006 вищезазначене судове рішення скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову апеляційного суду від 03.10.2006, а рішення суду першої інстанції від 22.06.2006 залишити без змін. Свої вимоги скаржник мотивує тим, що судом при прийнятті постанови порушено норми процесуального та матеріального права, зокрема, ст. 61 Конституції України, ст.ст. 193, 202 ГК України, ст. 10 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, вимоги Декрету КМУ “Про управління майном, що є у загальнодержавній власності” від 15.12.1992 № 8-92.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить постанову апеляційного суду залишити без змін, а касаційну скаргу позивача –без задоволення.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування Київським апеляційним господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

До такого висновку суд дійшов на підставі наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, рішенням виконавчого Комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 08.08.1967 № 128 відведено Київському заводу “Більшовик” земельну ділянку, площею 0,3 га, по вул. Металістів, 29 під будівництво учбового корпусу заводу в Жовтневому районі. У цьому зв`язку, завод побудував навчально-лабораторний корпус для базового Київського машинобудівного технікуму на земельній ділянці, яка по акту від 12.10.1995 була передана технікуму та Інституту підвищення кваліфікації, а протягом 2-х років, починаючи з 1972, технікум підготував технічну документацію (проект) будівництва навчально-лабораторного корпусу за сприянням заводу “Більшовик”.

Апеляційним судом також було встановлено, що 14.05.1973 заступником начальника Управління кадрів і учбових установ Мінхіммаша було затверджено завдання на прив`язку типового проекту № 234-2-9н  будівництва учбового корпусу Київського філіалу інституту підвищення кваліфікації (вищих інженерних курсів) при заводі “Більшовик” на 960 місць.

Архітектурно-проектним рішенням від 18.05.1973 визначено, що для будівництва учбового корпусу прив`язаний типовий проект № 234-2-9п (учбово-лабораторний блок універсального будинку технікуму на 960 місць).

На нараді 03.12.1973 в Управлінні кадрів і учбових закладів Міністерства хімічного та нафтового машинобудування СРСР був розглянутий і затверджений техно-робочий проект будівництва учбового корпусу вищих інженерно-технічних курсів Київського філіалу Інституту підвищення кваліфікацій на вул. Металістів, № 27-29, м. Київ.

26.05.1978 по акту державною приймальною комісією прийнято в експлуатацію закінчене будівництво учбового корпусу Київського філіалу Інституту підвищення кваліфікації керівних працівників та спеціалістів Мінхімнафтомашу СРСР, де одним із членів комісії був директор Київського машинобудівного технікуму.

Крім того, апеляційним судом було встановлено, що обидва навчальні заклади розташувалися у спірній будівлі після її прийняття в експлуатацію.

05.02.1991 Заступник Міністра тяжкого машинобудування звернувся з листом до директора Київського філіалу Інституту підвищення кваліфікації керівних працівників та спеціалістів міністерства та директора Київського вечірнього машинобудівного технікуму міністерства, згідно якого колишнє Міністерство хімічного машинобудування СРСР побудувало в 1978 році учбово-лабораторний корпус для сумісного використання Інститутом підвищення кваліфікації та вечірнім машинобудівним технікумом, в якому учбова площа раніше була розподілена, затверджена директорами та скріплена печатками учбових закладів. У зв`язку з переходом підприємств і організацій галузі на нові умови господарювання і з врахуванням того, що із вказаного часу виникли деякі зміни закріпленої площі, просив директорів до 25.02.1991 надати йому сумісні пропозиції про закріплення площ в учбовому корпусі за кожним із засновників.

05.03.1991 між Київським філіалом інституту підвищення кваліфікації керівних працівників і спеціалістів Мінтяжмашу СРСР та Київським машинобудівним технікумом був укладений договір про використання учбово-лабораторного корпусу по вул. Металістів, 17, предметом якого є раціональне використання і підтримка у робочому стані учбового корпусу по вул. Металістів, 17; регулювання взаємовідносин між Київським філіалом інституту підвищення кваліфікації керівних працівників і спеціалістів Мінтяжмашу СССР та Київським машинобудівним технікумом по експлуатації закріплених приміщень, площ і в цілому учбово-лабораторного корпусу. При цьому, Київський філіал ІПК зобов`язався не допускати вилучення і використання закріплених за технікумом площ без його згоди, а строк дії договору був встановлений з 01.03.1991 по 01.03.1996.

Актом закріплення площ учбово-лабораторного корпусу по вул. Металістів, 17, між Київським філіалом ІПК Мінтяжмашу СРСР і Київським машинобудівним технікумом Мінтяжмашу СРСР від 05.03.1991, затвердженим Заступником Міністра тяжкого машинобудування 05.04.1991, сторони визначили надати машинобудівному технікуму в безстрокове користування на умовах, передбачених сумісним договором, приміщення, загальною площею 2910 м2 (учбова –1843 м2, загального користування –1067 м2) з конкретизацією кожного приміщення та закріпити за Київським філіалом ІПК приміщення, загальною площею 3069,3 м2 з конкретизацією кожного приміщення.

Сукупності встановлених по справі обставин апеляційний суд дав належну оцінку і, з урахуванням вимог ст. 33 ГПК України, дійшов до правильного висновку про безпідставність заявленого позову, оскільки позивач, не довів своє право володіння всією спірною будівлею, в результаті чого і не може вимагати повернення займаних відповідачем приміщень. У цьому зв`язку, судом апеляційної інстанції правомірно зазначено, що будівництво корпусу спірної будівлі було розраховано на загальне його використання як Київським машинобудівним технікумом так і Вищими інженерно-технічними курсами Київського філіалу Інституту підвищення кваліфікації, які підпорядковувалися Міністерству хімічного та нафтового машинобудування СРСР.

Посилання позивача на те, що 31.12.2004 втратив чинність договір про сумісне використання учбово-лабораторного корпусу, а тому відповідач повинен повернути безпідставно набуте майно, правомірно не взято апеляційним судом до уваги, оскільки цей договір встановлює не взаємовідносини сторін щодо користування спірними приміщеннями, в результати закінчення дії якого відповідач втратив право користування ними, а регламентує взаємовідносини між інститутом та технікумом з питань експлуатації закріплених приміщень, площ і в цілому учбово-лабораторного корпусу. В договорі сторони визначили порядок утримання, технічного обслуговування і оплати комунальних послуг щодо користування спірною будівлею. При цьому, в умовах договору сторони зазначили, що Академія (назва, яку тимчасово було надано інституту) зобов`язується не допускати вилучення і використання закріплених за технікумом площ без його згоди.

У цьому ж зв`язку, судом апеляційної інстанції правомірно зазначено, що знаходження будинку, що належить до загальнодержавної або комунальної власності, на балансі одного підприємства (організації) не означає, що останній має виключне право користування всіма приміщеннями цього будинку. Якщо будинок збудований за рахунок державних централізованих джерел фінансування і власник (орган, уповноважений управляти державним майном) визначив належність спірного приміщення кожному з підприємств (організацій), то факт знаходження будинку на балансі одного з підприємств не є підставою для визнання його єдиним законним володільцем усіх приміщень цього будинку.

Крім того, судом було встановлено, і це відповідає наявним матеріалам справи, що актом від 12.10.1995 між АТ “Більшовик”, Інститутом підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів і Київським машинобудівним технікумом визначено, що з урахуванням того, що на земельній ділянці, площею 0,3 га, відведеній рішенням Київського міськвиконкому № 128 від 03.08.1967 Київському заводу “Більшовик” під будівництво Міністерством хімічного машинобудування СРСР по вул. Металістів, 29, учбового корпусу для Інституту підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів важкого машинобудування та Київського машинобудівного технікуму, які знаходяться на самостійних балансах і не входять у склад АТ “Більшовик”, то вказана земельна ділянка з 1978 року, коли було збудовано учбовий корпус, знаходиться у володінні як Інституту підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів важкого машинобудування (0,15 га), так і Київського машинобудівного технікуму (0,15 га).

З врахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку, що позивач не довів, що він є єдиним володільцем зазначеного будинку, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, оспорювана постанова апеляційної інстанції винесена на підставі фактичних обставин справи та відповідає вимогам діючого законодавства, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного інституту підготовки кадрів залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2006 у справі № 48/105 залишити без змін.

Головуючий                                                                             Остапенко М.І.

Суддя                                                                                         Харченко В.М.

Суддя                                                                                         Борденюк Є.М.