донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

24.04.2007 р.                                                                          справа №4/98

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:
від позивача:

від відповідача:

Рясько Л.В. –головний спеціаліст-юрисконсульт, за дов. №08-13/768 від 23.04.2007р.
Довбиш В.М. –юрисконсульт, за дов. №б/н від 17.04.2007р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Слов’янського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, м.Слов’янськ Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від
14.03.2007 р.

у справі
№ 4/98 ( суддя Гринько С.Ю. )

за позовом:

до відповідача:

про
Слов’янського міського центру зайнятості, м.Слов’янськ Донецької області, - робочого органу Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, м.Слов’янськ Донецької області
Слов’янського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, м.Слов’янськ Донецької області
стягнення 9 753 грн. 62 коп., з яких: 4 876 грн. 81 коп. –штрафні санкції за порушення строків подання даних про заплановане вивільнення, 4 876 грн. 81 коп. –штрафні санкції за порушення строків подання даних про фактичне вивільнення.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.03.2007р. у справі                 №4/98 ( суддя Гринько С.Ю. ) частково задоволено позов Слов’янського міського центру зайнятості – робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, м. Слов’янськ, до Слов’янського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, м. Слов’янськ.

Стягнено з відповідача, Слов’янського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, м. Слов’янськ, на користь Слов’янського міського центру зайнятості –робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, м. Слов’янськ, штрафні санкції за порушення строків подання даних про вивільнення працівника в сумі 4 876 грн. 81 коп., в іншій частині суми позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, відповідач, Слов’янський міський відділ управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, м.Слов’янськ, звернувся з апеляційною скаргою про скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вважає, що судом були порушені норми матеріального та процесуального права; при винесенні рішення судом не були детально досліджені всі обставини та докази за справою, що призвело, на думку відповідача, до прийняття неправильного рішення у справі.

Відповідач зазначає, що звіт про заплановане звільнення був зареєстрований канцелярією у журналі вихідної документації управління під вх. №13/2087 від 21.03.2006р. і відправлений на адресу центра зайнятості 21.03.2006р. поштою, тобто в строк. Звіт про фактичне звільнення Єфремової Т.В. управлінням був зареєстрований канцелярією у журналі вихідної документації управління під вх. №13/4516 від 01.06.2006р. і відправлений на адресу центра зайнятості 01.06.2006р. поштою, тобто в строк. Таким чином, на думку відповідача, управлінням не були порушені вимоги законодавства про зайнятість.

Скаржник просить скасувати рішення господарського суд та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач, Слов’янський міський центр зайнятості, з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не погоджується, посилаючись на порушення відповідачем строків надання даних про заплановане та фактичне вивільненя працівника та необхідність застосування  штрафу за таке порушення.

Позивач не погоджується з твердженням відповідача, що звіти про заплановане та фактичне звільнення Єфремової Т.В. були відправлені управлінням поштою в строки, передбачені Законом, оскільки реєстрація звітів у журналі вихідної документації не свідчить про їх фактичне надання до центру зайнятості.

Рішення господарського суду позивач вважає таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи; просить залишити скаргу без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Вивчивши матеріали справи, доводи заявника скарги та вислухавши представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, судова колегія встановила.

Працівники Інспекції з контролю за дотриманням законодавства про зайнятість Донецького обласного центру зайнятості, провели перевірку дотримання законодавства про зайнятість Слов’янського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, м.Слов’янськ, про що складено акт перевірки №136 від 04.07.2006 р.

За результатами перевірки встановлено, що Слов’янський міський відділ управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, м.Слов’янськ, порушив вимоги п. 5 ст. 20  Закону України “Про зайнятість населення”, а саме: наказом №56 від 16.05.2006р. з 22.05.2006р. звільнена з посади друкарки канцелярії Єфремова Т.В. за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Звіти про заплановане та фактичне вивільнення Єфремової Т.В. до Слов’янського міського центру зайнятості Слов’янським міським відділом УМВС України в Донецькій області були направлені поштою. Згідно поштовому штемпелю на конвертах звіти про заплановане та фактичне вивільнення були направлені до центру зайнятості лише 01.07.2006р., тобто з порушенням вимог п. 5 ст. 20  Закону України “Про зайнятість населення”.

Актом перевірки № 136 від 04.07.2006 р. за порушення вимог п. 5 ст. 20 Закону України “Про зайнятість населення” № 803-ХІІ від 01.03.1991 р. ( із подальшими змінами та доповненнями ), запропоновано у десятиденний термін із дня підписання акту перевірки сплатити штраф в розмірі річної заробітної плати вивільненого працівника в сумі 9 753 грн. 62 коп. Штраф накладений за ненадання до служби зайнятості списку про заплановане та фактичне вивільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України друкарки канцелярії Єфремової Т.В.

Відповідач суму штрафу у добровільному порядку не сплатив. Слов’янський міський центр зайнятості, - робочий орган Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, м.Слов’янськ, звернувся з позовом до Слов’янського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, м.Слов’янськ, про стягнення штрафних санкцій у розмірі 9 753 грн. 62 коп.

Господарський суд Донецької області частково задовольнив позовні вимоги Слов’янського міського центру зайнятості, - робочого органу Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, м.Слов’янськ, до Слов’янського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, м. Слов’янськ, та стягнув з відповідача суму штрафних санкцій в розмірі 4 876 грн. 81 коп., в останній частині суми позову відмовив.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду у справі №4/98 від 14.03.2007 р. відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права та не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно п. 5 ст. 20 Закону України “Про зайнятість населення” № 803-ХІІ від 01.03.1991 р. ( із подальшими змінами та доповненнями ) при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням  підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, повідомляють про це не пізніш як за два місяця у письмовій формі державну службу зайнятості, вказуючи підстави і строки вивільнення, найменування професій, спеціальностей, кваліфікації, розмір оплати праці, а в десятиденний строк після вивільнення –списки фактично вивільнених працівників.

За приписами частини другої пункту 5 статті 20 вищенаведеного Закону у разі неподання або порушення строків подання цих даних стягується штраф у розмірі річної заробітної плати за кожного вивільненого працівника.

Відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий  трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

На підставі наказу управління №56 від 16.05.2006р. з 22.05.2006р. звільнена з посади друкарки канцелярії Єфремова Т.В.

Відповідач повинен був за два місяця до вивільнення працівника за скороченням чисельності штату, тобто до 22.03.2006р. повідомити у письмовій формі державну службу зайнятості, із зазначенням підстав і строків вивільнення, найменування професії, спеціальності, кваліфікації, розміру оплати праці про вивільнення Єфремової Т.В.

Судова колегія вважає, що господарський суд Донецької області обгрунтовано не прийняв до уваги посилання відповідача на копію листа з журналу вихідної документації за 21.03.2006р., в якому є запис під №2087 про відправку центру зайнятості звіту про скорочення, оскільки відсутні належні докази поштового відправлення на адресу центру зайнятості чи взагалі приймання цього поштового відправлення відділенням пошти.

З огляду на викладене судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що відповідач порушив п. 5 ст. 20 Закону України “Про зайнятість населення” №803-ХІІ від 01.03.1991 р. та обгрунтовано стягнув з управління суму штрафних санкцій у розмірі 4 876 грн. 81 коп.

Відповідач повинен був крім направлення за два місяця до вивільнення свого працівника звіту, направити списки фактично вивільнених працівників в десятиденний строк після їх вивільнення. Оскільки за наказом вивільнення працівника відбулося з 22.05.2006р., тому відповідач повинен був надати список вивільненого працівника до 01.06.2006 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач направив звіт про фактичне вивільнення Єфремової Т.В. 01.07.2006р., це вбачається зі штемпелю на конверті, який був направлений до Слов'янського міського центру зайнятості.

Таким чином, відповідач порушив вимоги п. 5 ст. 20 Закону України “Про зайнятість населення”, згідно якого в десятиденний строк після вивільнення направляються списки фактично вивільнених працівників.

Позивач, Слов’янський міський центр зайнятості, вважає рішення господарського суду законним та обгрунтованим. Позивач згоден з рішенням господарського суду щодо стягнення штрафних санкцій за одне порушення.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду Донецької області про задоволення позовних вимог тільки за одне порушення оскільки, пунктом 5 статті 20 Закону України “Про зайнятість населення” передбачена альтернатива стягнення штрафу, тобто у разі неподання або порушення строків подання цих даних.

Судова колегія, з огляду на приписи  п. 5 ст. 20 Закону України “Про зайнятість населення” № 803-ХІІ від 01.03.1991 р. ( із подальшими змінами та доповненнями ) вважає, що господарський суд обгрунтовано частково задовольнив позовні вимоги та стягнув суму штрафних санкцій в розмірі 4 876 грн. 81 коп.

За таких обставин, судова колегія з урахуванням приписів Закону України “Про зайнятість населення”, Кодексу законів про працю України, вважає, що сума штрафу в розмірі 4 876 грн. 81 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь Слов’янського міського центру зайнятості – робочого органу Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судова колегія вважає, що позивач довів у розумінні ст. 33 Господарського процесуального кодексу України свої вимоги та заперечення щодо обгрунтування позовних вимог.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Судова колегія вважає, що з урахуванням викладених в рішенні обставин та доводів сторін, згідно до приписів ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінив докази в їх сукупності та дійшов правильного висновку, що позивач довів та обгрунтував свої вимоги щодо стягнення штрафних санкцій.

З огляду на надані до матеріалів справи документи, та враховуючи вимоги Закону України “Про зайнятість населення”, Кодексу законів про працю України, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не є підставою для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду, -

П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  Л  А  :

Апеляційну скаргу Слов’янського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, м.Слов’янськ Донецької області, на рішення господарського суду Донецької області від 14.03.2007 р. у справі №4/98 –залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 14.03.2007 р. у справі №4/98              ( суддя Гринько С.Ю. ) –залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у встановленому законодавством порядку в касаційну інстанцію.

Відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України за  згодою сторін в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1. у справу

2. ДАГС