ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2007                                                                                   Справа № 8/314

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий –суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді –Білецька Л.М., Науменко І.М.,

секретар судового засідання –Лазаренко П.М.,

за участю представників сторін:

від позивача –Рогатинський М.З., довіреність від 16 січня 2007 року № 7;

від відповідача –Снітько Е.В., довіреність від 02 січня 2007 року № 14-10-01/04;

від відділу державної виконавчої служби –Ходос Д.С., довіреність від 04 серпня 2006 року б/н;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Електропівденмонтаж-3”, м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2006 року у справі № 8/314

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Електропівденмонтаж-3”, м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

до Закритого акціонерного товариства “Дніпровський завод мінеральних добрив”, м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про стягнення 22778 грн.04 коп.

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Електропівденмонтаж-3”, м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області на дії відділу державної виконавчої служби у Баглійському районі м.Дніпродзержинська, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2006 року у справі № 8/314 (суддя Дубінін І.Ю.) в задоволенні скарги ТОВ “Електропівденмонтаж-3” на дії органу державної виконавчої служби відмовлено.

При прийнятті ухвали господарський суд виходив із правомірності зупинення відділом ДВС виконавчого провадження на підставі п.8 ст.34 Закону України “Про виконавче провадження”, оскільки у відповідності до ст.12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” під час дії мораторію стягнення на підставі виконавчих документів, яким також є наказ господарського суду, забороняється.

Не погодившись з ухвалою суду позивач –ТОВ “Електропівденмонтаж-3”, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення і неправильне застосування норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а скаргу задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що на його вимоги дія введеного у справі про банкрутство мораторію не розповсюджується, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем виникла після порушення справи про банкрутство і позивач є поточним кредитором, а п.8 ст.34 Закону України “Про виконавче провадження” передбачає зупинення виконавчого провадження лише у випадках порушення провадження у справі про банкрутство боржника, якщо на вимогу стягувача відповідно до закону поширюється дія мораторію.

Відповідач –ЗАТ “Дніпровський завод мінеральних добрив”, проти викладених в апеляційній скарзі доводів заперечує, ухвалу господарського суду вважає законною, просить залишити її без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити. При цьому зазначає, що п.4 ст.12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” не передбачає обмежень чи виключень при забороні стягнення на підставі виконавчих документів під час дії мораторію. Норми Закону про банкрутство мають перевагу перед нормами Закону про виконавче провадження, про що зазначено у прикінцевих положеннях. Обов’язковість призупинення виконавчого провадження пов’язується лише з фактом наявності справи про банкрутство боржника і не залежить від часу виникнення боргових зобов’язань.

Відділ державної виконавчої служби у Баглійському районі м.Дніпродзержинська проти апеляційної скарги заперечує, і зазначає, що із наказу не вбачається момент виникнення боргу, а тому виконавче провадження було зупинено на підставі п.8 ст.34 Закону України “Про виконавче провадження” у зв’язку з порушенням справи про банкрутство боржника, порушеної 07 квітня 2004 року.

Вислухавши пояснення представників сторін та відділу ДВС, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2005 року у справі № 8/314 позов ТОВ “Електропівденмонтаж-3” задоволено. Стягнуто з ЗАТ “Дніпровський завод мінеральних добрив” на користь позивача 22778 грн.04 коп. основного боргу, 227 грн.78 коп. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу /а.с.87-88/.

На виконання рішення господарським судом Дніпропетровської області 06 січня 2006 року виданий наказ /а.с.89/.

02 лютого 2006 року заступником начальника ДВС у Баглійському районі м.Дніпрожзержинська відкрито виконавче провадження по виконанню наказу від 06 січня 2006 року № 8/314, а постановою від 10 лютого 2006 року виконавче провадження зупинено з посиланням на порушення ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2004 року справи № Б15/49/04 про банкрутство боржника ЗАТ “ДЗМД” /а.с.97/.

31 жовтня 2006 року позивач –ТОВ “Електропівденмонтаж-3”, звернувся до господарського суду зі скаргою на дії органу Державної виконавчої служби, в якій просив відновити строк оскарження постанови державного виконавця як пропущений з поважних причин, визнати незаконними дії державного виконавця щодо зупинення виконавчого провадження, зобов’язати відділ ДВС поновити виконавче провадження по виконанню наказу № 8/314.

Судова колегія вважає, що скарга ТОВ “Електропівденмонтаж-3” є правомірною і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності з п.8 ч.1 ст.34 Закону України “Про виконавче провадження” підставою для обов’язкового зупинення виконавчого провадження є порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, введеного господарським судом, крім випадків знаходження виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

Відповідно до ст.1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” мораторій на задоволення вимог кредиторів –зупинення виконання боржником грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов’язань та зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Таким чином, дія мораторію на задоволення вимог кредиторів поширюється лише на вимоги, які виникли до порушення справи про банкрутство боржника.

Відповідно до ст.1 вищевказаного Закону кредитор –юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов’язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов’язкових платежів). Конкурсні кредитори –кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника. Поточні кредитори –кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Отже, мораторій розповсюджується тільки на вимоги конкурсних кредиторів, а на задоволення вимог поточних кредиторів, які виникли після порушення справи про банкрутство, дія мораторію не поширюється.

Така ж позиція висловлена в п.5.4 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 04 червня 2004 року № 04-5/1193 “Про деякі питання практики застосування Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Як вбачається із матеріалів справи, справа про банкрутство боржника ЗАТ “Дніпровський завод мінеральних добрив” № Б15/49/04 порушена ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2004 року. Пунктом 3 цієї ухвали введений мораторій на задоволення вимог кредиторів, при цьому зазначено, що мораторій поширюється на зобов’язання, строки виконання яких настали до дня його введення /а.с.105/.

Що стосується вимог позивача ТОВ “Електропівденмонтаж-3” до відповідача, то вони виникли вже після порушення справи про банкрутство відповідача та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2005 року у справі № 8/314 з відповідача ЗАТ “Дніпровський завод мінеральних добрив” на користь ТОВ “Електропівденмонтаж-3” стягнуто борг в сумі 22778 грн.04 коп. та господарські витрати.

Згідно рішення, вказана сума боргу виникла у зв’язку з невиконанням відповідачем зобов’язання по оплаті вартості отриманих робіт, виконаних позивачем.

Як встановлено рішенням господарського суду, на підставі укладеного між сторонами договору від 17 лютого 2004 року № 14-19-01/91 позивачем в період березень –листопад 2004 року здійснені електромонтажні та пусконалагоджувальні роботи на загальну суму 194475 грн.38 коп., відповідач розрахувався частково в сумі 171697 грн.34 коп. Спірна заборгованість в сумі 22778 грн.04 коп. утворилася за період з вересня по листопад 2004 року.

Таким чином, оскільки вимоги ТОВ “Електропівденмонтаж-3” виникли після порушення справи про банкрутство ЗАТ “Дніпровський завод мінеральних добрив” (07 квітня 2004 року), позивач є поточним кредитором і на його вимоги дія введеного мораторію не поширюється.

При цьому судова колегія визнає неправильним висновок господарського суду, з посиланням на положення ч.4 ст.12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, про заборону стягнення під час дії мораторію на підставі виконавчих документів, яким є наказ господарського суду, оскільки зазначене правило у будь-якому випадку встановлюється лише відносно конкурсних кредиторів.

З урахуванням вищевикладеного, ДВС у Баглійському районі м.Дніпродзержинська виконавче провадження з примусового виконання наказу від 06 січня 2006 року № 8/314 зупинено неправомірно, у зв’язку з чим, з урахуванням положень абз.7 п.7 Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України від 28 березня 2002 року № 04-5/365 “Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України”, постанова державного виконавця від 10 лютого 2006 року підлягає визнанню недійсною з покладенням на відділ ДВС обов’язків по здійсненню заходів щодо виконання наказу господарського суду.

Також, судова колегія вважає за можливе поновити пропущений стягувачем строк оскарження дій чи бездіяльності органів ВДВС.

Як зазначено в абз.4 п.7 Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України від 28 березня 2002 року № 04-5/365 “Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України”, встановлений у ч.1 ст.121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним, і тому відповідно до вимог ст.53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску.

Враховуючи несвоєчасне направлення державною виконавчою службою копії оскаржуваної постанови стягувачу, звернення стягувача із скаргою до начальника ДВС та до суду загальною юрисдикції, судова колегія визнає причини пропуску строку поважними.

На підставі вищезазначеного ухвала господарського суду, у зв’язку з невідповідність викладених в ній висновків обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.103-106 ГПК України, апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Електропівденмонтаж-3” задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2006 року у справі № 8/314 скасувати.

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Електропівденмонтаж-3” на дії органу державної виконавчої служби задовольнити.

Поновити пропущений строк оскарження дій чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби.

Визнати недійсною постанову Державної виконавчою служби у Баглійському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2006 року про зупинення виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Дніпропетровської області від 06 січня 2006 року № 8/314.

Зобов’язати Державну виконавчу службу у Баглійському районі м.Дніпродзержинська поновити виконавче провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Дніпропетровської області від 06 січня 2006 року № 8/314 та вчинити дії, передбачені Законом України “Про виконавче провадження”, по своєчасному та повному виконанню наказу господарського суду.

Головуючий                                                                                             О.В.Голяшкін

Судді                                                                                                         Л.М.Білецька

І.М.Науменко