ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16 січня 2007 р.                                                                            Справа  № 2/258

Суддя господарського суду           О.Ф. Ремецькі

по справі за позовом спільного українсько-угорського підприємства „Ізоліт-Карпати”, м. Ужгород

до  виконавчого комітету Ужгородської міської ради, м. Ужгород

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -  Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку „Слов’янський”, м. Ужгород

про визнання нечинним рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №301 від 25.10.2006р. в повному обсязі, визнати протиправною бездіяльність виконкому міської ради щодо розгляду звернення про реєстрацію новозбудованого об’єкту по Слов’янській набережній, 15 спонукавши виконком зареєструвати право власності  на дану будівлю за позивачем

за участю представників:

від позивача – Логойда О.О. –представник за дорученням №01/056-с від 29.11.06р.

від відповідача – Павлюк А.М. –предст. за дорученням №02-11/260 від 10.05.06р.

від третьої особи – Білицький В.К. –голова правління та

Петрунь М.М. –представник за дорученням від 16.11.05р.

Суть спору :

В засіданні суду 12.01.2007 року за згодою сторін судом в порядку вимог статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України було оголошено перерву до 16.01.2007 року для надання відповідачу можливості подати суду відповідне письмове пояснення по суті позовних вимог.

Представник позивача просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі по мотивах, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість матеріалами справи. Зокрема, у підставу своїх доводів вказує на невідповідність оскаржуваного рішення виконкому міської ради вимогам чинного законодавства, оскільки рішенням виконкому №121 від 27.07.1999р. позивач отримав дозвіл на реконструкцію будівлі під житловий будинок, який згідно з актом робочої комісії від 20.12.2001р. було завершено будівництвом. Актом державної комісії від 26.06.2002р. даний 20-квартирний будинок, замовником-забудівником якого виступав позивач, був прийнятий в експлуатацію. Рішенням виконкому міської ради №170 від 26.06.2002р. даний акт був у визначеному законодавством порядку затверджений. З огляду на такі обставини СП „Ізоліт-Карпати” неодноразово зверталось до відповідача з проханням здійснити реєстрацію права власності новозбудованого об’єкту за позивачем, однак, всупереч діючому законодавству дану будівлю за оспорюваним рішенням в частині житлового будинку зареєстровано на праві власності за третьою особою –Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку „Слов’янський”, а в решта частині –за Ужгородською міською радою. Наведену відповідачем підставу прийняття оспорюваного рішення –рішення виконкому №170 від 26.06.2002р. вважає

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 16.01.2007 року по справі №2/258

безпідставною, оскільки, як наголошувалось вище, даним рішенням затверджено було акт державної комісії про прийняття закінченого будівництвом СП „Ізоліт-Карпати” об’єкту в експлуатацію, в якому відсутнє згадування про відповідача та третю особу. Вважає, що таким рішенням відповідачем порушено право власності позивача, в якого наявні відповідні правовстановлюючі документи на новостворене нерухоме майно, а відповідно зачіпає його охоронювані законом права та інтереси.

Представник відповідача заперечує проти позовних вимог в повному обсязі по мотивах, викладених у письмовому поясненні на позов. В обґрунтування своїх заперечень вказує на те, що заявлений позивачем позов не відноситься до справ адміністративної юрисдикції, оскільки орган місцевого самоврядування у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо позивача, який є учасником спору, а відповідно, даний спір не повинен вирішуватись господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Представники третьої особи також заперечують проти позовних вимог в частині правомірності реєстрації за Об’єднанням співвласників багатоквартирного будинку „Слов’янський” права власності на житлову будівлю та у поданому суду відзиві на позов вказують на те, що майно об’єднання згідно Закону України „Про об’єднання співвласників багатоквартирного будинку” складається з неподільного та загального майна (належних до будинку будівель і споруд та інших частин та елементів будинку, які призначені для користування всіма його мешканцями), а його правовий режим відноситься до спільної сумісної власності співвласників будинку. Згідно статті 19 цього ж Закону неподільне майно перебуває у спільній частковій власності співвласників багатоквартирного будинку і не підлягає відчуженню, з огляду на що третьою особою у визначеному цим Законом порядку було надіслано відповідачу заяву про передачу такого майна на баланс об’єднання. Водночас, вказує на перешкоджання позивачем третій особі у користуванні приміщеннями, які призначені для забезпечення експлуатації будівлі та побутового обслуговування мешканців будинку та ухилення від передачі плану земельної ділянки, технічного паспорту будівлі та відповідної технічної документації. У підтвердження своїх доводів надали суду докази стосовно реєстрації за мешканцями будинку квартир на праві приватної власності, яким відповідно належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, тощо та вважають, що внаслідок цього створеному мешканцями об’єднанню переходить відповідне право цих осіб.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення  представників сторін, суд встановив:

Рішенням виконавчого комітету Ужгородської  міської ради №301 від 25.10.2006 року на підставі відповідного клопотання Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку „Слов’янський” зобов’язано Комунальне підприємство „Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації” зареєструвати право власності та видати свідоцтво на право власності на 20-ти квартирний житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями на першому поверсі по Слов’янській набережній, 15 за Об’єднанням співвласників багатоквартирного будинку „Слов’янський” –на житловий будинок, а за міською радою –на вбудовано-прибудовані приміщення першого поверху.

Позивач заперечує відповідність даного рішення вимогам чинного законодавства, оскільки таке повинно бути прийняте обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації та пропорційно,

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 16.01.2007 року по справі №2/258

зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Аналізуючи аргументи сторін щодо відповідності оспорюваного рішення вимогам чинного законодавства суд констатує наступне.

Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 23.07.1999 року за №121 „Про проведення реконструкцій, добудов, благоустрою об’єктів, встановлення та перереєстрацію павільйонів, внесення змін до рішень, знесення самовільного будівництва, видачу документів на реєстрацію” дозволено Спільному українсько-угорському підприємству „Ізоліт-Карпати” здійснити реконструкцію незакінченого будівництвом комерційного центру по наб. Слов’янській під №15 під 20-ти квартирний житловий будинок з вбудовано-прибудованими підприємствами торгівлі та побутового обслуговування.

Згідно акту робочої комісії про готовність закінченої будівництвом будівлі від 20.12.2001 року  20-ти квартирний житловий будинок в м. Ужгород, Слов’янська набережна, 15 вирішено рахувати прийнятим від генпідрядника та готовим для пред’явлення державній приймальній комісії.  У відповідності до Акту Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту від 30.06.2002р., призначеної рішенням Ужгородської міської ради, замовником якого виступало СП „Ізоліт-Карпати”, 20-ти квартирний житловий будинок з вбудовано-прибудованими підприємствами торгівлі та побутового обслуговування в м. Ужгород, Слов’янська набережна, 15 прийнято в експлуатацію.

З огляду на викладене, позивач за наявності відповідних правовстановлюючих документів на будівлю (плану земельної ділянки виділеної під будівництво об’єкту, технічного паспорту будівлі та відповідної технічної документації) неодноразово звертався до відповідача з проханням здійснення реєстрації права власності на дану будівлю (акр. справи 20-23). Однак, відповідного рішення з цього приводу відповідачем так і не було прийнято.

В свою чергу відповідач рішенням виконкому №301 від 25.10.2006 року на підставі відповідного клопотання Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку „Слов’янський” зобов’язав Комунальне підприємство „Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації” зареєструвати право власності та видати свідоцтво на право власності на 20-ти квартирний житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями на першому поверсі по Слов’янській набережній, 15 за Об’єднанням співвласників багатоквартирного будинку „Слов’янський” –на житловий будинок, а за міською радою –на будовано-прибудовані приміщення першого поверху.

Згідно офіційного   тлумачення,    що    дане    в    Рішенні Конституційного  Суду  України  №4-рп/2004 від 02.03.2004 р. у справі за конституційним зверненням Ярового Сергія Івановича  та  інших  громадян  про  офіційне  тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону  України  "Про  приватизацію  державного житлового   фонду"  та  за  конституційним  поданням  60  народних депутатів України про офіційне тлумачення положень  статей  1,  10 цього   Закону   (справа  про  права  співвласників  на  допоміжні приміщення  багатоквартирних   будинків),   допоміжні   приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з  приватизацією ними  квартир  (кімнат  у  квартирах)  багатоквартирних  будинків.

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 16.01.2007 року по справі №2/258

Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не  потребує здійснення   додаткових   дій,   зокрема,   створення   об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Згідно ст.  1  Закону  України  "Про об'єднання співвласників багатоквартирного  будинку",  допоміжні  приміщення багатоквартирного    будинку    -   приміщення,   призначені   для забезпечення експлуатації  будинку  та  побутового  обслуговування мешканців  будинку (сходові клітини,  вестибюлі,  перехідні шлюзи, позаквартирні коридори,  колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

За змістом  ст.  1  згаданого  Закону,  нежиле приміщення - приміщення,  яке належить до житлового комплексу, але не  відноситься  до  житлового  фонду  і  є  самостійним  об'єктом цивільно-правових відносин.

Відповідно, об'єднання співвласників багатоквартирного будинку –юридична особа,  створена  власниками  для  сприяння  використанню  їхнього власного   майна   та   управління,   утримання   і   використання неподільного та загального майна,  а не для набуття самостійного права власності на майно співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідно до  ч.  4  ст.  4  Закону,  основна діяльність   об'єднання   полягає   у   здійсненні   функцій,   що забезпечують  реалізацію  прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання,  належне утримання будинку  та прибудинкової території,  сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної  якості  за обґрунтованими   цінами   та  виконання  ними  своїх  зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Вищевикладене дає підстави вважати неправомірним здійснення відповідачем реєстрації права власності на 20-ти квартирний житловий будинок по Слов’янській набережній, 15 в м. Ужгород за Об’єднанням співвласників багатоквартирного будинку „Слов’янський”, а також за Ужгородською міською радою на вбудовано-прибудовані приміщення першого поверху, оскільки останньою не було прийнято участі у будівництві згаданого об’єкту та у даних осіб відсутні будь-які правовстановлюючі документи на неї.

Відповідно до п.1 статті 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ст. 71 КАСУ,  якщо відповідач заперечує проти адміністративного позову, він зобов`язаний доказати правомірність свого рішення. Однак, ні в запереченні на позовну заяву, ні в поясненні по суті спору відповідач не навів жодного аргументу та не надав жодного доказу, який би свідчив про правомірність оскаржуваного рішення.

Позивачем, в порядку, визначеному п.3 статті 105 КАСУ, заявлено також вимогу про зобов’язання відповідачем здійснити реєстрацію права власності на 20-ти квартирний житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями на першому поверсі по Слов’янській набережній, 15 в м. Ужгород за СП „Ізоліт-Карпати”.

Доводи відповідача про те, що заявлений позивачем позов не відноситься до справ адміністративної юрисдикції, також не можуть бути взяті судом до уваги з огляду на наступне.

Згідно статті 3 КАСУ переданий на вирішення адміністративного суду  публічно-правовий  спір,  у  якому хоча б однією зі сторін є орган  виконавчої  влади,  орган  місцевого  самоврядування,  їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі  законодавства,  в  тому  числі  на виконання делегованих повноважень відноситься до категорії справ

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 16.01.2007 року по справі №2/258

адміністративної юрисдикції. Тобто, справою    адміністративної   юрисдикції   може   бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один  суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів,  а ці  суб'єкти  відповідно  зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

В даному випадку вирішення спору стосовно реєстрації за позивачем права власності на новостворене нерухоме майно спрямоване на вчинення відповідачем дій, які випливають з делегованих йому повноважень у відповідності до вимог Закону України „Про органи місцевого самоврядування в України”, а заявлена позивачем вимога спрямована на забезпечення захисту прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин.

Наведені представниками відповідача та третьої особи в засіданні суду інші підстави в обґрунтування правомірності рішення виконкому не  знайшли своє відображення в поданих суду документах,  а тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Відповідно, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 70, 71, 105, 118, 122, 139, 143, 160, 162, 163, 186, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд постановив:

1. Адміністративний позов задоволити в повному обсязі.

2.  Визнати нечинним рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №301 від 25.10.2006р. та зобов’язати міськвиконком зареєструвати право власності  на 20-ти квартирний житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями на першому поверсі по Слов’янській набережній, 15 в м. Ужгород за позивачем.

3. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду області від 21.11.2006р.

4. Постанова набирає законної сили з 29.01.2007р.

Заява на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                 О.Ф. Ремецькі