донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.02.2007 р.                                                                            справа №12/470в

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Папуш В.А., керівник
Іванов І.Б., дов. № 31/юр від 10.07.05р.,

від відповідача 1:
від відповідача 2:
Ляшко С.О., керівник
Бурлаченко О.В., дов. б/н від 12.02.07р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "ГрадієнтЛТД" м.Маріуполь

на додаткову ухвалу господарського суду

Донецької області

від
27.12.2006 року

по справі
№12/470в

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтай" м.Маріуполь

до
Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "ГрадієнтЛТД" м.Маріуполь
Управління  міського майна Маріупольської міської ради м.Маріуполь

про
усунення перешкод в користуванні майном

В С Т А Н О В И В:

Господарським судом Донецької області прийнято Додаткову ухвалу  від 27.12.2006р. у справі № 12/470в  до ухвали  господарського  суду  Донецької  області  від 01.09.2005 р.  по  справі № 12/470в.

Стягнуто з   Науково-виробничого  товариства  з  обмеженою  відповідальністю  “Градієнт  ЛТД”м.Маріуполь  (87543,  Донецька обл., м.Маріуполь. вул.Февральська, 42, ),  на  користь    ТОВ  “Алтай” м.Маріуполь  ( 87543, Донецька обл., м.Маріуполь. вул.Февральська, 42, )  витрати  за  послуги  адвоката  у  розмірі  2 000  грн.

Додаткова ухвала  господарського суду Донецької області обґрунтована тим ,  що    витрати  ТОВ  “Алтай”  у  розмірі  2 000  грн.  понесені  у  зв’язку   з  оплатою  послуг  адвоката  Іванова І.Б.

Відповідач , Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю „Градієнт ЛТД” м.Маріуполь, не погоджуючись з додатковою ухвалою господарського суду від 27.12.2006р., звернувся з апеляційною скаргою про її скасування, так як вважає, що  її прийнято судом на підставі неповного з‘ясування обставин, що мають значення ля справи. При цьому , вважає , що складання  заяви на переказ готівки чи платіжне доручення не можуть підтверджувати сам факт отримання таких сум. Крім того , посилається на те , що відсутній акт про виконання відповідних послуг , підписаний сторонами за договором . Фактичне виконання  послуг, зроблених СПД Івановим І.Б. для ТОВ „ Алтай” , зафіксовано лише дорученням від 02.07.05р. , де не вказано про адвокатську діяльність СПД Іванова І.Б.

Третя особа, Управління міського майна Маріупольської міської ради м.Маріуполь, письмових пояснень з приводу заявленої апеляційної скарги не представила , представник третьої особи , що був присутній в судовому засіданні  підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Позивач , Товариство з обмеженою відповідальністю „ Алтай” м.Маріуполь, у відзиві № 192 від 30.01.07р. на апеляційну скаргу та представник позивача в судовому засіданні поти заявленої апеляційної скарги заперечує. При цьому посилається на те , що обмеження на заняття адвокатською  діяльністю , визначені в ст. 2 Закону  України „ Про адвокатуру” , не забороняють адвокатові займатися підприємницькою діяльністю . Адвокат , зареєструвавши  як суб‘єкт підприємницької  діяльності без створення юридичної особи , не перестає  бути адвокатом і керується у своїй діяльності Законом України „ Про адвокатуру”.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення  місцевого господарського суду в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін , що були присутні в судовому засіданні, судова колегія встановила наступне.

27.07.05р. позивачем було  до суду подано заяву про включення до складу судових витрат , витрати в сумі 2000,00грн. на послуги адвоката ( т. 3 а.с. 136). У підтвердження  витрат , до даної заяви  було додано  копію Договору  від 10.07.05р. № 7-Юр, копію Свідоцтва від 13.10.04р. № 1760 адвоката Іванова І.Б.,  заяву на переказ готівки.

01.09.2005 р.  було  прийнято  ухвалу  господарського  суду  Донецької  області,  у  якій суд   відмовив  у  задоволені  заяви  НВТОВ “Градієнт ЛТД” про  перегляд  рішення  суду  від  20.01.2004 р.  за нововиявленними  обставинами  по  справі  за  позовом  ТОВ  “Алтай” до  НВТОВ “Градієнт ЛТД” про  усунення  перешкод  у  користуванні майном.

При  прийнятті  ухвали  суду від  01.09.2005 р.  не  було  вирішено  питання  про  розподіл  господарських витрат,  а  саме    витрат  ТОВ  “Алтай” на  оплату  послуг  адвоката  у  розмірі  2 000  грн.

13.09.05р. позивач звернувся до Господарського суду Донецької області  з заявою в порядку ст. 88 Господарського процесуального кодексу України про прийняття додаткової ухвали  відносно витрат на послуги адвоката .

Як  вбачається  зі  змісту   контракту  від  03.12.2004 р. (арк.38 том 3)   гр.Папуш В.А.  призначений  на  посаду  директора   ТОВ  “Алтай” на  термін  з  3.12.2004 р.  до  02.12.2009 р.

Відповідно  до п.4.1.1.1. вказаного  контракту, директору  надано  право  без  довіреності  діяти  від  імені товариства  та  представляти  його  інтереси.

Відповідно  до  пункту 4.1.6.  контракту  директору  надано  право  укладати у  відповідності  з  діючим  законодавством  громадсько-правові  на  інші  угоди,  у  тому  числі трудові  контракти  з  працюючим  персоналом.

На  підставі  наданих повноважень,  між  директором  ТОВ  “Алтай” Папуш  В.А.  (замовник)   та  адвокатом  Івановим І.Б.  (виконавець) 10.07.2005 р.  був  укладений  договір  № 7-юр  на  надання  правової  допомоги   саме по справі № 12/470в (арк.138 том 3).

Відповідно до п.1.1 Договору  до  повноважень  виконавця  було  віднесене  обов’язок   представляти  інтереси  замовника  у господарському  суді  по  справі  № 12/470в,  а  також  забезпечувати  апеляційне  і  касаційне  оскарження  рішень  та  ухвал господарського  суду,  постанов  та  ухвал  апеляційного  господарського  суду  .

Пунктом 2.1 Договору вартість  послуг  адвоката встановлена   у  розмірі 2 000  грн.

Оплата вартості виконаних робіт , відповідно до п. 2.2 Договору , здійснюється шляхом передплати.

Положеннями п. 3.2 Договору визначено , що Виконавець за Договором № 7-юр  діє в інтересах Замовника на підставі доручення.

Відповідно до даного пункту Договору  Директором Папуш В.О. , в межах своїх повноважень , було видано  Іванову І.Б.  Доручення № 31/юр  від 10.07.05р. ( т. 3 а.с. 104).

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши пояснення та доводи повноважних представників сторін , колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшов висновку про  не обґрунтованість апеляційної скарги, та відповідність оскарженого судового акта зі справи вимогам чинного законодавства з таких підстав.

Як це вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,   при  перегляді  рішення  суду  за  нововиявленними  обставинами за  підписом   Іванова  І.Б надані  наступні  документи: пояснення (арк.26 том 3),  клопотання   (арк.42 том 3),  заява  (арк.60 том 3), пояснення  (арк.65 том 3),  заява (арк.77 том 3),  відзив  на  апеляційну  скаргу (арк.94 том 3),  пояснення  (арк.142 том 3),  відзив  на апеляційну  скаргу  ( арк.191 том 3).

Таким  чином,  судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджується  виконання   зобов’язань   адвоката   Іванова  І.Б.  за  договором   № 7-юр  про  надання   правової  допомоги.

Крім того , слід зазначити , що до укладення Договору № 7-юр Іванов І.Б. представляв інтереси позивача за дорученням   № 31 /юр  від 02.07.2005 р. ( т. 3 арк.30).        Як про це  зазначалося вище , у виконання Договору № 7-юр (арк.104 том 3)  директором  ТОВ  “Алтай” Папуш В.О. була видана  довіреність  на  ім’я   Іванова І.Б. від 10.07.05р., тобто від дня укладення Договору.

Відповідно    до   статті   28   Господарського процесуального кодексу України  справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень наданих  їм  законом  та  установчими  документами,  через   свого представника.

Керівники підприємств    та    організацій,    інші    особи, повноваження  яких  визначені   законодавством   або   установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також  інші  особи, повноваження    яких   підтверджуються   довіреністю   від   імені підприємства,  організації.  Довіреність  видається  за   підписом керівника  або  іншої  уповноваженої  ним  особи  та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Таким чином , слід зазначити , що до укладення Договору № 7-юр від 10.07.05р. Іванов І.Б. діяв від імені позивача на підставі доручення № 31/юр від 02.07.05р.

Як про це , зазначалось позивачем  у заявах вказаних вище , Договір № 7-юр  від 10.07.05р.  на  надання правової допомоги був укладений  у зв‘язку зі складністю справи .

Статтею  244 Цивільного  кодексу  України  передбачено,  що  представництво,  яке  грунтується   на  договорі,  може  здійснюватись за  довіреністю.

Дане положення також міститься у Договорі  № 7-юр . Таким  чином,  судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те ,  що  Іванов І.Б. з 10.07.05р. представляв інтереси позивача в якості адвоката на підставі довіреності  , відповідно до    договору  № 7-юр  від  10.07.2005 р.

Відповідно до    частини    3    статті   48   Господарського процесуального кодексу України  витрати,  що підлягають сплаті  за  послуги  адвоката,  визначаються у порядку встановлено Законом України "Про адвокатуру" . Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Поняття особи, котра є адвокатом наводиться в статті 2 Закону України "Про адвокатуру" , якою закріплено, що адвокатом може бути громадянин України,  який має вищу юридичну освіту, стаж роботи за спеціальністю юриста або  помічника  адвоката  не  менше двох  років,  склав  кваліфікаційні іспити,  одержав свідоцтво про право на  зайняття  адвокатською  діяльністю  та  прийняв  Присягу адвоката України.

Таким чином,  стаття 44 Господарського процесуального кодексу України   передбачає  відшкодування  сум  як  судових витрат,  які  були  сплачені  стороною  за отримання послуг,  лише адвокатам, а не будь-яким представникам.

Матеріали справи містять   оригінал  заяви  про  переказ  готівки  від  25.07.2005 р. В сумі 2000,00грн. (арк.141том 3).

Як  вбачається  з  вказаної  заяви,  вона  містить  відмітку   філії   банку  ПУМБ   у  м.Маріуполі  та  дату  “25.07.2005 р.”.

Стягувачем  значиться “ТОВ “Алтай”, одержувачем  “СПД фізична  особа Іванов І.Б.”.

Крім  того,  зі  змісту  визначення  платежу,  заява  містить  позначку  “оплата  послуг  відповідно  до  договору  № 7-юр  від 10.07.2005 р.”.

Позивачем до матеріалів справи  , у підтвердження здійснення платежу  за  Договором № 7-юр від 10.07.05р. , було надано Витяг № 10 від 26.07.05р.

Як  було вказано вище , договір  № 7-юр  укладено  з  адвокатом  Івановим І.Б.  і  в  установленому  законодавством  порядку  дія його  не  визнана  такою,  що  суперечить  нормам  діючого  законодавства. Статус Іванова І.Б. як адвоката  підтверджується свідоцтвом на право заняття  адвокатською діяльністю № 1760 від 13.10.04р. , виданого на підставі  рішення Донецької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Обмеження на заняття адвокатською діяльністю , визначені в ст. 2 Закону України „Про адвокатуру” , не забороняють адвокатові займатися підприємницькою діяльністю.

До того ж , слід зазначити , що матеріали справи містять  Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Іванова І.Б. та Свідоцтво про сплату єдиного податку з яких вбачається , що видом діяльності даного суб‘єкта  є надання послуг в області права .

З урахуванням   викладеного ,  судова колегія погоджується з висновком  суду першої інстанції про те ,  що  витрати  ТОВ  “Алтай”  у  розмірі  2 000  грн.  понесені  у  зв’язку   з  оплатою  послуг  адвоката  Іванова І.Б., та  підлягають  відшкодуванню як  судові витрати.

Відносно посилань  відповідача    на   віднесення  витрат  на Управління   міського  майна    Маріупольської  міської  ради,  судова колегія вважає необхідним зазначити , що питання  розподілу  судових витрат  було  вирішено господарським судом при прийнятті  рішення по суті на підставі положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України. Внаслідок  цього , питання віднесення  судових витрат  в оскарженій частині  додаткової ухвали від 27.12.06р. не вирішувались. За даних обставин , господарський суд правомірно стягнув витрати  за  послуги  адвоката  з   Науково-виробничого  товариства  з  обмеженою  відповідальністю  “Градієнт  ЛТД”м.Маріуполь  .

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що додаткова ухвала господарського суду по даній справі відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких надана заява про перевірку рішення не можуть бути підставою для його скасування, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Керуючись ст. ст.  91, 99,101, 103 , 106 Господарського процесуального кодексу України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю „ Градієнт ЛТД” м.Маріуполь  на додаткову ухвалу господарського суду Донецької області від 27.12.06р.  у справі № 12/470в залишити без задоволення.

Додаткову ухвалу господарського суду Донецької області від 27.12.06р.  у справі № 12/470в  - без змін .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд.

Результати розгляду апеляційної скарги оголошені в судовому засіданні.

Доручити  господарському суду Донецької області  видати відповідний наказ.

Головуючий

Судді: