СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

12.02.2007

Справа №2-7/18481-2006

За позовом Закритого акціонерного
товариства Комерційного банку «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул.
Набережна Перемоги, 50, код ЗКПО 14360570) в особі філії «Кримське регіональне
управління закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»
(95005, м. Сімферополь, пров. Г. Аджимушкая, 1, код ЗКПО 22261801)

До відповідача  Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

Про стягнення 23511,18 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача - Нанікашвілі І. А.,
предст., дов. від 01.09.2006 р.

Від відповідача  - не з'явився.

Суть справи: Закрите акціонерне
товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Господарського суду АР
Крим в особі філії «Кримське регіональне управління закритого акціонерного
товариства комерційного банку «Приватбанк» з позовною заявою до  Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
про стягнення 23511,18 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем з 17.03.2006 р. до часу подачі позову до суду заборгованість за
кредитом, наданим позивачем СПД ОСОБА_1 за договором НОМЕР_2 від 10.11.2005 р.,
не погашена, через що станом на 29.09.2006 р. заборгованість відповідача
складає 16975,15 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача
заборгованість зі сплати процентів на кредит у сумі 5497,16 грн. та пеню у
розмірі 1889,24 грн.

12.12.2006 р. до Господарського
суду АР Крим від Кримського регіонального управління закритого акціонерного
товариства комерційного банку «Приватбанк» надійшла заява про уточнення
позовних вимог, в якій позивач зазначив, що станом на 12.12.2006 р.
заборгованість відповідача складає 25376,03 грн., зокрема заборгованість за
кредитом у розмірі 16975,15 грн., заборгованість по відсотках за користування
кредитом у сумі 7562,08 грн. та пеня у розмірі 2659,17 грн. Вказана заява була
прийнята судом до розгляду.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про
час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою
кореспонденцією.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за наявними в ній матеріалами у порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався у
порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення  представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

10.11.2003 р. між Закритим
акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (Банк) в особі
начальника відділення №55 філії «Кримське регіональне управління» та Суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (Клієнт)
був укладений договір про надання Експрес-овердрафтового кредиту
НОМЕР_2, згідно з п. 1.1 якого Банк за наявністю вільних грошових ресурсів
зобов'язується здійснювати експрес-овердрафтове обслуговування Клієнта, що
полягає в проведенні його платежів поверх залишку коштів на поточному рахунку
Клієнта НОМЕР_3, відкритому в Банку, за рахунок кредитних коштів в межах
ліміту, встановленого згідно з п. 1.3 цього Договору, шляхом дебетування
поточного рахунку. При цьому виникає дебетове сальдо.

Відповідно до п. 1.2 Договору
кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта по поверненню кредиту, сплаті
процентів та винагороди в обумовлені цим договором строки.

Ліміт є сумою грошових коштів, в
межах якої Банк зобов'язується здійснювати оплату розрахункових документів
Клієнта поверх залишку грошових коштів на його поточному рахунку. На момент
підписання цього Договору ліміт складає 12000,00 грн. (п. 1. 3 Договору).

Проведення платежів Клієнта в
порядку, встановленому цим Договором, здійснюється Банком в строк до 09
листопада 2006 р. (п. 1.4 Договору).

В п. 1.5 Договору передбачено, що
експрес-овердрафтове кредитування Клієнта здійснюється Банком в межах Ліміту та
строку, встановлених згідно з п. п. 1.3, 1.4 цього договору, з періодом
безперервного користування кредитом не більш 30 днів.

Згідно з п. 3.1 Договору за
користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному
рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує проценти виходячи
з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом та
встановлений в Додатку НОМЕР_4 до цього Договору.

П. 3.2  Договору встановлено, що згідно зі ст. 212
Цивільного кодексу України, при порушення Клієнтом будь-якого з зобов'язань з
погашення кредиту, передбачених п. п. 1.4, 1.5, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.3.4
цього Договору, Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом в
розмірі 60% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Додатковою угодою від 06.12.2005 р.
розмір Ліміту за договором НОМЕР_2 від 10.11.2003 р. був збільшений до 17000,00
грн.

З матеріалів справ вбачається, що
на виконання вказаного Договору позивачем здійснювалось експрес-овердрафтове
обслуговування відповідача. Так, зокрема, 14.03.2006 р. на підставі платіжного
доручення відповідача НОМЕР_5 йому був наданий кредит на суму 16700,00 грн. за
три дня користування кредитом з нарахуванням процентів відповідно до Додатку
НОМЕР_4 до Кредитного договору на суму 27,87 грн. Проте, по закінченню трьох
днів кредит відповідачем не був повернутий, у зв'язку з чим він був визнаний
простроченим. Таким чином, враховуючи, що до часу подачі позову до суду кредит
не був погашений, заборгованість відповідача за кредитним договором складає
16975,15 грн.

На підставі положень укладеного
кредитного договору, з 17.03.2006 р. до 12.12.2006 р. відповідачу нараховані
проценти за користування кредитом  у
розмірі 7562,08 грн., з яких сума прострочених процентів, які підлягають
сплаті, складає 5741,71 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору
та  вимог  цього
Кодексу,  інших актів цивільного
законодавства,  а за відсутності таких
умов та вимог -  відповідно до   звичаїв
ділового  обороту  або
інших  вимог,  що
звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в ч. 1 ст.193
Господарського кодексу України, якою визначено, що суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання,
то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння
відмова  від  зобов'язання
або одностороння міна  його  умов
не допускається,  якщо  інше
не   встановлено договором або
законом.

Відповідач  не представив суду доказів оплати
заборгованості з кредиту у розмірі 16975,15 грн. та з процентів по кредиту у
сумі 5741,71 грн., у той час як
відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При
таких обставинах  матеріалами справи
підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним
договором НОМЕР_2 від 10.11.2003 р. по поверненню кредиту та оплаті процентів
за користування кредитом на загальну суму 22716,86 грн., через що  вимоги позивача в цій частині  підлягають задоволенню.

Ч. 1 ст. 546 ЦК України
передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК
України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до ст. 549 ЦК
України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення
виконання.

Отже, види забезпечення виконання
зобов'язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне
виконання зобов'язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій
задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов'язань
будь-яким з видів, передбачених ст. 546 Цивільного кодексу України, також створює
зобов'язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку
учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним
правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного
виконання господарського зобов'язання. Причому, згідно з ч. 6 ст. 231 ГК
України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків
не передбачено законом або договором.

Ст. 611 ЦК України передбачено, що
у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором
або законом, зокрема, сплата неустойки.

В п. 4. 1 Договору сторони
передбачили, що при порушенні Клієнтом будь-якого з зобов'язань: по сплаті
процентів за користування кредитом, передбачених п. п. 2.2.2, 3.1, 3.2, 3.3
цього Договору; строків повернення кредиту, передбачених п. п. 2.2.6, 3.4, 1.4,
1.5, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.3.4 цього Договору, винагороди, передбаченої п. п.
2.2.6, 3.4 цього Договору, Клієнт сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню
в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення
платежу, але не більш подвійної облікової ставки Національного банку України,
яка діє в період, за який сплачується пеня.

Судом встановлено, що заявлена
позивачем до відшкодування сума пені у розмірі 2659,17 грн. розрахована
позивачем правомірно, через що позовні вимоги в цій частині також підлягають
задоволенню.

Державне мито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з
відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу
України.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 82-84  ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь філії
Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» «Кримське
регіональне управління закритого акціонерного товариства комерційного банку
«Приватбанк» (95005, м. Сімферополь, пров. Г. Аджимушкая, 1, код ЗКПО 22261801)
заборгованість за кредитом у розмірі 16975,15 грн., заборгованість по відсотках
за користування кредитом у розмірі 5741,71 грн., пеню у сумі 2659,17 грн.,
235,11 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний
І.І.