ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2007 р.
№ 5/1352-40/384

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого судді
Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Українського науково-дослідного і проектно-конструкторського центру рідких мінеральних добрив

на  постанову
Львівського апеляційного господарського суду від  23.11.2006 року

у справі
№5/1352-40/384 господарського суду Львівської області

за позовом
Прокурора Залізничного району м.Львова в інтересах держави в особі Української державної інноваційної компанії

до
Українського науково-дослідного і проектно-конструкторського центру рідких мінеральних добрив

про
стягнення суми,

за участю представників сторін від:

позивача:
не з’явились

відповідача:
не з’явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Львівської області від 22.08.2006р. (суддя Данко Л.С.),  залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.11.2006р. (судді Дух Я.В. –головуючий, Краєвська М.В., Якімець Г.Г.), відхилено вимоги Українського науково-дослідного і проектно-конструкторського центру рідких мінеральних добрив щодо відстрочення виконання рішення суду від 24.12.2002р. у справі №5/1352-40/384 на вісім місяців до 20 листопада 2006р.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалу і постанову та задовольнити заяву про відстрочення виконання рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач у відзиві на касаційну скаргу просить постанову залишити без змін, а скаргу –без задоволення.

Учасники процесу не скористалося наданим процесуальним правом на участь своїх представників в судовому засіданні касаційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування господарськими судами норм процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Львівської області від 24.12.2002р. стягнуто з Українського науково-дослідного і проектно-конструкторського центру рідких мінеральних добрив на користь Української державної інноваційної компанії 1780000грн. основного борг, 78319,50грн. пені, 76892,05грн. річних та 208230грн. інфляційних витрат. Рішення набрало законної сили.

Відповідач звернувся до місцевого господарського суду з заявою про відстрочення виконання рішення суду на вісім місяців до 20.11.2006р.

Приписами ст.121 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при  наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за  поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

При цьому ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст.43 ГПК України.

Відхиляючи заяву про відстрочку виконання рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що рішення у справі №5/1325-40/384 було постановлено господарським судом 24.12.2002р. і виконання рішення суду (вперше) було відстрочено на два місяці. Справа неодноразово розглядалася в судах першої та  апеляційної інстанції впродовж 2003-2006 років з різних підстав, що підтверджується матеріалами справи, і протягом цього часу боржник присудженої до стягнення за рішенням суду від 24.12.2002р.  не сплатив навіть частково.

Крім того, розглядаючи заяву про відстрочку виконання судового рішення, суди врахували, що 20.12.2005р. місцевий господарський суд вдруге відстрочив виконання рішення до 20.03.2006р. Однак, станом на 23.11.2006р. боржник не виконав рішення, розмір боргу на зменшився.

Враховуючи викладене, колегія погоджується з висновком судів щодо відхилення заяви відповідача про відстрочення виконання судового рішення.

Згідно приписів частини  2  статті  111-7 Господарського  процесуального  кодексу  України  до  юрисдикції  касаційної  інстанції  не  відноситься  повторна  оцінка доказів та  встановлення  обставин  відхилених  господарським  судом  при  розгляді  спору.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки їм була надана вичерпна оцінка судами першої та апеляційної інстанцій.

Відтак, колегія не вбачає підстав для скасування постанови Львівського апеляційного господарського суду від 23.11.2006р.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, ст.ст.1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.11.2006р. у справі №5/1352-40/384 залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Д.Кривда

Судді                                                                                         Г.Жаботина

А.Уліцький