СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

22.03.2007

Справа № 2-13/7171-2005

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Маслової З.Д.,

суддів                                                                      Лисенко В.А.,

Заплави Л.М.,

секретар судового засідання                                        Макарова Г.О.

за участю представників сторін:

позивача: Окул Наталя Леонідівна, довіреність №  1683   від 15.12.06

відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Бахчисарайської районної санітарно-епідеміологічної станції на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Жукова А.І.) від 04.07.2005 по справі № 2-13/7171-2005

за позовом Державної інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим (вул. Павленка, 20, місто Сімферополь, 95006)

до Бахчисарайської районної санітарно-епідеміологічної станції (вул. Радянська, 17, місто Бахчисарай, Автономна Республіка Крим, 98400)

про стягнення 71865,00 грн

ВСТАНОВИВ:

01.04.2005 Держінспекція з контролю за цінами в АР Крим звернулась до суду з позовом про стягнення з Бахчисарайської районної СЕС 71865 грн на підставі положення статті 14 Закону України „Про ціни та ціноутворення” від 03.12.1990 № 507- „суми  необґрунтовано отриманої виручки та штраф списуються  з рахунків підприємств і  організацій  в  банківських  установах  за рішенням  суду”.

Заявою № 1211 від 06.05.2005 позивач уточнив позовні вимоги в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України і просить стягнути економічних санкцій - 17176 грн, штрафних санкцій - 34352 грн, що разом складає 51528 грн. Позивач виходив з того, що на підставі статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані не пізніш як через один рік з дня порушення правил здійснення господарської діяльності, а тому нарахувати санкції та штраф потрібно за березень-серпень 2004 року (а. с. 84-85).

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.07.2005 у справі № 2-13/7171-2005 позов Державної інспекції по контролю за цінами в Автономній Республіці Крим задоволено частково.

Стягнуто з Бахчисарайської районної санітарно-епідеміологічної станції  на користь позивача 17 176,00 грн економічних та 34 352,00 грн штрафних санкцій, 512,28  грн. держмита на користь державного бюджету, а також на користь ДП „Судовий інформаційний центр” 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в іншій частині позову відмовлено (а.с. 110-113).

При прийнятті рішення, суд першої інстанції виходив з того, що роз'яснення Державної податкової адміністрації № 8101/5/15-2416 від 15.09.2003 стосовно необхідності нарахування податку на додатну вартість до затверджених тарифів на послуги державної СЕС не можна вважати правомірними, оскільки питання визначення структури ціни/тарифу не входить до компетенції податкового органу. У зв'язку з цим, господарський суд АР Крим прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог Державної інспекції по контролю за цінами в АР Крим та керувався нормою статті 14 Закону України „Про ціни та ціноутворення", відповідно до якої встановлена перевіркою сума необґрунтовано одержаної виручки вилучається до державного бюджету.

Не погодившись з рішенням суду, Бахчисарайська районна СЕС звернулась до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, як постановлене при неправильному застосуванні норм матеріального права, у позові Державній інспекції по контролю за цінами в АР Крим відмовити (а.с. 116-119).

Викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача полягають у тому, що у постанові Кабінету Міністрів України від 27.08.2003 року № 1351 „Про затвердження тарифів (прейскурантів) на роботи і послуги, які виконуються і надаються  установами  і  закладами  державної санітарно-епідеміологічної служби" не вказано вид затверджених тарифів, відсутня інформація про склад ціни, а також немає відомостей про наявність податку на додану вартість у складі ціни, у зв'язку з чим, відповідач вважає правомірним нарахування податку на додану вартість до затверджених тарифів на послуги державної СЕС.

05.08.2005 відкрито апеляційне провадження (а.с. 115).

За клопотанням відповідача, погодженого з позивачем, ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.09.2005 у порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк розгляду апеляційної скарги (а.с. 130-131).

Розпорядженням в.о. голови суду від 15.09.2005, суддю Лисенко В.А., у зв’язку з її зайнятістю, замінено на суддю Заплаву Л.М.

27.10.2005 провадження зупинено до вирішення по суті іншої пов’язаної справи про визнання недійсним рішення Держінспекції з контролю за цінами в АР Крим № 18 від 04.02.2005. Постановою господарського суду АР Крим від 19.09.2006 у позові Бахчисарайській районній СЕС  відмовлено, рішення набрало чинності 12.12.2006.

У зв’язку з тим, що відпали підстави з яких було зупинено провадження, а також те, що з 01.09.2005 набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, ухвалою суду від 27.02.2007 провадження по справі поновлено за нормами вище зазначеного Кодексу.

Розпорядженням першого заступника голови суду від 22.03.2007, суддю Котлярову О.Л., у зв’язку з її поважних причин, замінено на суддю Лисенко В.А.

Представник позивача у судовому засіданні 22.03.2007 підтримав позовні вимоги, з доводами апеляційної скарги не погодився, вважає рішення господарського суду законним та обґрунтованим.

Представник відповідача Молочко Ю.О. була недопущена до участі у судовому процесі у зв'язку з відсутністю довіреності, у суді першої інстанції участі вона не приймала.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи від 21.03.2007 № 01-1251 залишено судовою колегією без задоволення на підставі частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що неприбуття у судове засідання сторін або інших  осіб,  які  беруть участь у справі,  належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду,  не перешкоджає  судовому  розгляду справи.

Повторно переглянувши матеріали справи в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

27 січня по 31 січня 2005 року Державною інспекцією з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим проведена перевірка дотримання Бахчисарайською районною санітарно-епідеміологічною станцією за період з 22.09.2003 по 01.09.2004 вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2003 № 1351 „Про затвердження тарифів (прейскурантів цін) на роботи і послуги, які виконуються і наддаються за установами і закладами державної санітарно-епідеміологічної служби”, за результатами якої складено акт № 1393 (а.с. 8-11).

Згідно тексту акту, в ході перевірки встановлено порушення зазначеної постанови, а саме необґрунтоване застосування відповідачем додаткової націнки у вигляді податку на додану вартість у розмірі 20 % до тарифів, затверджених вказаною вище Постановою від 27.08.2003 № 1351.

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції про порядок вживання економічних і фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки і з питань європейської інтеграції України і Міністерства фінансів України № 298/519 від 03.12.2001 необґрунтовано   одержана   суб'єктом    підприємницької діяльності  сума  виручки,  що підлягає вилученню в дохід бюджету, обчислюється як  різниця між фактичною виручкою від реалізації продукції (послуг, робіт) та її вартістю за цінами і тарифами,  сформованими згідно з  вимогами законодавства.

Відповідно до розрахунку Держінспекції з контролю за цінами в АР Крим необґрунтовано отримана сума Бахчисарайською районною СЕС за період з 22.09.2003 по 01.09.2004  в наслідок такого порушення склала 23955, 16 грн (а.с. 12).

Стаття 14 Закону України „Про ціни та ціноутворення” від 03.12.1990 № 507 передбачає, що вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією  сума виручки  в  результаті  порушення  державної  дисципліни  цін   та діючого порядку визначення вартості будівництва,  що  здійснюється із  залученням  коштів   Державного   бюджету   України,   бюджету Автономної Республіки Крим,  місцевих  бюджетів,  а  також  коштів державних підприємств, установ та організацій  підлягає  вилученню в  доход  відповідного  бюджету  залежно   від   підпорядкованості підприємства,  організації.  Крім  того,  в   позабюджетні   фонди місцевих   Рад   стягується   штраф    у    двократному    розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки.

Рішення № 18 від 04.02.2005 Держінспекцією з контролю за цінами в АР Крим за порушення державної дисципліни цін застосовано економічні санкцій: стягнуто 23955 грн необґрунтовано отриманої виручки та 47910 грн штрафу, що разом складає 71865 грн (а.с.5). Постановою господарського суду АР Крим від 19.09.2006 у справі № 2-17/11312-2006А у визнанні недійсним рішення № 18 від 04.02.2005 відмовлено.

Рішення № 18 від 04.02.2005, вимога "Про усунення порушення державної дисципліни цін", претензія № 18 від 04.02.2005 одержані відповідачем 18.12.2005 (а.с.7).

Відповідно до ст. 250 ГК України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб’єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб’єктом встановлених законодавчими правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Як зазначалось вище, сума позовних вимог з урахуванням статті 250 Господарського кодексу України була уточнена позивачем.

Виходячи з вище зазначеного, Держінспекцією з контролю за цінами в АР Крим застосовані адміністративно-господарські санкції у межах строків, передбачених статтею 250 Господарського кодексу України.

З урахуванням вказаного, судова колегія вважає, що постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2003 № 1351 затверджено тарифи (прейскуранти) на роботи і  послуги,  що виконуються і надаються за плату установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби.

При визначені тарифів враховано витрати на розвиток закладів та установ державної санітарно-епідеміологічної служби в розмірі 10% та податок на додану вартість –20 % згідно чинного законодавства (а. с. 35-46).

Відповідно до статті 117 Конституції України постанови і розпорядження Кабінету  Міністрів України є  обов'язковими до виконання.

Частина 1 статті 10 Закону України „Про ціни та ціноутворення” передбачає, що зміна  рівня  державних  фіксованих  та  регульованих  цін  і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг  здійснюється в порядку і в строки, що визначаються тими органами, які  відповідно до даного Закону затверджують або регулюють ціни (тарифи).

Відповідно до частина 4 статті 35 Закону України „Про забезпечення санітарного і епідеміологічного благополуччя населення” від 24.02.1994 № 4004 оплата послуг у зазначеній сфері здійснюється за тарифами і прейскурантами, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, збільшення розмірів тарифів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2003 № 1351, є порушенням державної дисципліни цін відповідно до статті 14 Закону України „Про ціни та ціноутворення”.

У зв'язку з зазначеним, апеляційний господарський суд встановив, що висновки, викладені в рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи, отже підстави для скасування рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.07.2005 по справі № 2-13/7171-2005  відсутні.

Керуючись статтями 195, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Бахчисарайської районної санітарно-епідеміологічної станції залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.07.2005 у справі № 2-13/7171-2005 залишити без змін.

Головуючий суддя                                        З.Д. Маслова

Судді                                                                      В.А. Лисенко

Л.М. Заплава