Харківський апеляційний господарський суд
Ухвала

Іменем України

Адміністративна справа                            Головуючий  по 1-й інстанції

№ АС-27/703-06                                               Суддя –Мамалуй О.О.

Доповідач по 2-й інстанції

Суддя  - Кравець Т.В.

20 лютого 2007 р.                                                                           м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду  у складі: головуючого судді  Олійника В.Ф., суддів Кравець Т.В., Істоміної О.А.

при секретарі –Кобзевій Л.О.

за участю прокурора – Мірошниченко М.Л.

за участю представників сторін:

позивача –  предст. Чеховського Д.Ю. ( дов. від 01.11.2006 р.)

1-ого відповідача – предст. Сліденко А.В. та Галецького І.М. ( дов. у справі)

2-ого відповідача –не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційну скаргу (вх. № 4430 Х/2-5) ДПІ у Комінтернівському районі м, Харкова та апеляційну скаргу (вх. № 4433 Х/2-5) Прокуратури Харківської області на постанову господарського  суду Харківської області від 01.11.2006 р.  по адміністративній справі № АС-27/703-06

за позовом  ТОВ «Ягуар», м. Харків

до  ДПІ у Комінтернівському районі м, Харкова

та до ВДК у Комінтернівському районі м, Харкова

про визнання нечинним податкового повідомлення- рішення та відшкодування з державного бюджету 4764940,99 грн.

встановила:

Позивач - ТОВ „Ягуар», звернувся до господарського суду з позовом, в якому просив визнати недійсним податкове повідомлення - рішення ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова №/0 від 12.08.2004р.; стягнути з державного бюджету суму бюджетної заборгованості з ПДВ за січень 2004р. - в сумі 1918162,17 грн., за лютий 2004р. - в сумі 945247,96 грн., за березень 2004р. - в сумі 1901530,86 грн.;стягнути з державного бюджету витрати зі сплати судового збору в сумі 1703,40 грн.

Постановою господарського суду Харківської області від 01.11.2006 р. позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова №/0 від 12.08.2004р. Стягнуто з державного бюджету на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ягуар»суму бюджетної заборгованості з ПДВ за січень 2004р. - в сумі 19181,62 грн., за лютий 2004р. - в сумі 945247,96 грн., за березень 2004р. - в сумі 1901530,86 грн. Стягнуто з державного бюджету на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ягуар» витрати зі сплати судового збору в сумі 1703,40 грн.

Перший відповідач, ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова, не погоджуючись з постановою господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову господарського суду Харківської області від 01.11.2006 р. по даній справі та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що оскаржувану постанову прийнято судом першої інстанції з порушенням процесуальних та матеріальних норм права.

На думку апелянта, судом порушені Закони України «Про податок на додану вартість», «Про господарські товариства», Господарський кодекс України, Закони «Про обіг векселів в Україні»та «Про оподаткування прибутку підприємств». Зокрема, апелянт вважає, що позивач не має право на відшкодування з державного бюджету суми бюджетної заборгованості з ПДВ за січень, лютий та березень 2004 року, оскільки зазначені до відшкодування суми ПДВ виникли з операцій по продажу товарів по цінам нижче ціни придбання, то витрати за такими операціями не можуть бути віднесені до складу валових витрат виробництва, так як ці операції не мають на меті отримання прибутку. При перевірці підприємством не надано будь-яких доказів того, що купівля та продаж товарно –матеріальних цінностей з завідомо значним від’ємним фінансовим результатом якимось образом вплинуло на можливість отримання прибутку у господарській діяльності у подальшому або на отримання  такого прибутку. Також підприємством не надано докази про те, що в силу певних обставин воно змушено було продати товарно –матеріальні цінності значно дешевше ціни придбання. Крім того, перевіркою було встановлено, що грошові кошти на розрахунковий рахунок підприємства від зобов’язання по платежу по векселю не надходили. Тоді як., векселі отримані, але не оплачені платником податку, або видані, але не оплачені платником податку не змінюють сум податкових зобов’язань або податкового кредиту незалежно від видів операцій, по яких такі векселя використовуються.

Прокуратура Харківської області також подала апеляційну скаргу на постанову господарського суду від 01.11.2006 р. по даній справі, в якій просить скасувати постанову господарського суду Харківської області від 01.11.2006 р. та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Ягуар»відмовити в повному обсязі. Прокуратура підтримує вимоги першого відповідача і вважає, що оскаржуване судове рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. На його думку, вся господарська діяльність позивача суперечить вимогам п. 1.32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»і направлена на отримання відшкодування з бюджету. Операції по придбанню та продажем позивачем товарно - матеріальних цінностей за цінами нижчими, чим їх придбання були проведені без мети отримання прибутку

Другий відповідач, не прибув у судове засідання та не повідомив суд про причину неприбуття, тоді як був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду даної справи.

Колегія суддів, заслухавши думку прокурора, позивача та першого відповідача стосовно можливості розгляду даної справи у відсутності другого відповідача, дійшла висновку про розгляд даної справи за відсутності другого відповідача, оскільки неприбуття в судове засідання без поважних причин другого відповідача або не повідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

06.02.2007 р. перший відповідач ДПІ у Комінтернівському районі надіслав клопотання, у якому просив зобов*язати позивача надати до суду докази надходження грошових коштів, тобто фактичної оплати вартості товарів безпосередньо за періоди : січень, лютий, березень 2004 року, стягнення суми податку за які вимагає позивач.

Колегія суддів, розглянувши дане клопотання та заслухавши думку позивача та прокурора про залишення даного клопотання на розгляд суду, дійшла висновку про відмову ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова у задоволенні клопотання, оскільки в матеріалах справи ( а.с. 56-151 , том 1) є наявні копії платіжних доручень та виписки банку, які підтверджують оплату товарів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

На підставі посвідчень № 4389, № 4393 від 10.08.2004 р., працівниками ДПІ у Комінтернівському районі було проведено документальну перевірку правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку на додану вартість ТОВ «Ягуар»за період січень-березень 2004 року, про що складено акт № 489/23-204 від 10.08.2004 р.

Згідно вказаного акту перевірки, ДПІ у Комінтернівському районі винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 12.08.2004 р., яким ТОВ «Ягуар»було зменшено бюджетне відшкодування по податку на додану вартість  за січень 2004 р в сумі 1918162,17 грн., за лютий 2004 р. –в сумі 945247,96 грн., за березень 2004 р. –в сумі 1901530,96 грн.

Перевіркою першого відповідача встановлено, що позивачем реалізовано товари, придбані для подальшого використання у господарській діяльності, за цінами, нижче ціни їхньої покупної вартості (нижче ціни придбання).

Від’ємне значення ПДВ у позивача виникло у зв’язку з придбанням товару на митній території України, та його продажем за цінами, нижчими ціни придбання.

Виходячи з фактичної ціни реалізації, були визначені валові доходи і розраховані податкові зобов'язання по ПДВ. Ніяких корегувань у зв'язку з таким  продажем у податковому обліку підприємство не робило.

Згідно з даними податкової декларації з ПДВ позивача за січень 2004р. податкове зобов'язання по ПДВ (рядок 9 декларації) складає 1240892 грн., а податковий кредит (рядок 17 декларації) складає 4240891 грн. В цій декларації позивачем заявлено до відшкодування з державного бюджету ПДВ в сумі 2999999 грн.

Згідно з даними податкової декларації з ПДВ позивача за лютий 2004р. податкове зобов'язання по ПДВ (рядок 9 декларації) складає 2817494 грн., а податковий кредит (рядок 17 декларації) складає 5817484 грн. В цій декларації позивачем заявлено до відшкодування з державного бюджету ПДВ в сумі 2999980 грн.

Згідно з даними податкової декларації з ПДВ позивача за березень 2004р. податкове зобов'язання по ПДВ (рядок 9 декларації) складає 2876336 грн., а податковий кредит (рядок 17 декларації) складає 5871510 грн. В цій декларації позивачем заявлено до відшкодування з державного бюджету ПДВ в сумі 2995174 грн.

Податковою перевіркою зі складу податкового кредиту підприємства за січень 2004р. був виключений ПДВ у сумі 1918162,17 грн., сплачений у складі ціни товарів, витрати на придбання яких не були віднесені перевіркою до складу валових витрат, у зв'язку з їх реалізацією нижче ціни придбання.

Зі складу податкового кредиту підприємства за лютий 2004р. був виключений ПДВ у сумі 945247,96 грн., сплачений у складі ціни товарів, витрати на придбання яких не були віднесені перевіркою до складу валових витрат, у зв'язку з їх реалізацією нижче ціни придбання.

Податковою   перевіркою   зі   складу   податкового   кредиту   підприємства за березень 2004р. був виключений ПДВ в сумі 1901530,86 грн., сплачений у складі ціни, товарів, витрати на придбання яких не були віднесені перевіркою до складу валових витрат, у зв'язку з їх реалізацією нижче ціни придбання.

Пунктом 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»зазначено, що валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), що придбаються (виготовлюються) таким платником податку для їхнього подальшого використання у власній господарській діяльності.

Як встановлено судом першої інстанції так і під час апеляційного провадження товари придбані позивачем для продажу і реалізовані в повному обсязі використані для здійснення статутної (господарської) діяльності.

В господарській діяльності беруть участь саме товари, а не частина їхньої вартості, як зазначає першій відповідач. Обов'язковою умовою для віднесення вартості придбаних товарів на валові витрати є їх (товарів), а не її (вартості) подальше використання у власній господарській діяльності. Першим відповідачем не встановлені факти використання позивачем товарів на інші цілі, крім їхнього продажу.

Як видно з матеріалів справи, податковий кредит позивача за січень-березень 2004р. повністю підтверджений податковими накладними. Суми бюджетного відшкодування відображені в податкових деклараціях, які оформлені належним чином та у належний строк надані до установи відповідача.

Крім того, позивач, в період з 01.06.2004 р. по 06.08.2004 р. здійснив оплату грошовими коштами своїм контрагентом за отриманий від них товар, що підтверджується копіями платіжних доручень та виписками банку.

За результатами господарської діяльності за спірний період позивач збитків не має.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що зменшення бюджетного відшкодування позивача по податку на додану вартість за січень 2004р. - в сумі 1918162,17 грн., за лютий 2004р. - в сумі 945247,96 грн., за березень 2004р. - в сумі 1901530,86 грн. є незаконним, податкове повідомлення-рішення відповідача №/0 від 12.08.2004р. підлягає визнанню недійсним, позовні вимоги в цієї частині підлягають задоволенню.

Згідно з п.п.7.7.1. п.7.7. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції, що діяла на момент подачі декларацій та на момент здійснення перевірки), суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

Згідно з п.п.7.7.2. п.7.7. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції, що діяла на момент подачі декларацій та на момент здійснення перевірки), у строки, передбачені законом для відповідного податкового періоду, платник податку подає органу державної податкової служби за місцем свого знаходження податкову декларацію незалежно від того, чи виникло у цьому періоді податкове зобов'язання чи ні.

Згідно з п.п.7.7.3. п.7.7. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції, що діяла на момент подачі декларацій та на момент здійснення перевірки), у разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1 цієї статті, має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації.

Отже, підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. За бажанням платника податку сума бюджетного відшкодування може бути повністю або частково зарахована в рахунок платежів з цього податку. Таке рішення платника податку відображається в податковій декларації.

Відшкодування здійснюється шляхом перерахування відповідних грошових сум з бюджетного рахунку на рахунок платника податку в установі банку, що його обслуговує, або шляхом видачі казначейського чека, який приймається до негайної оплати (погашення) будь-якими банківськими установами.

Суми, не відшкодовані платнику податку протягом визначеного у цьому пункті строку, вважаються бюджетною заборгованістю.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги позивача, визнавши недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова  № /0 від 12.08.2004 р. та стягнув з державного бюджету на користь суму бюджетної заборгованості з ПДВ за січень 2004 р. –в сумі 1918162,17 грн., за лютий – в сумі 945247,96 грн., за березень –в сумі 1901530,86 грн.

Приймаючи до уваги викладене вище, колегія суддів доходить до висновку, що заперечення першого відповідача та Прокуратури Харківської області наведені в апеляційних скаргах, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, на їх підтвердження не було надано відповідних доказів, тому постанова господарського суду Харківської області від 01.11.2006 р. по справі № АС-27/703-06 була ухвалена без порушення норм матеріального та процесуального права, що не дає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, 205, 206, 209, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, одностайно,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Харківської області від 01.11.2006р. по адміністративній справі № АС-27/703-06 залишити без змін.

Дана ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

Роз’яснити сторонам, що вони мають право на дану ухвалу подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Справу направити до суду першої інстанції.

Головуючий суддя                                                             Олійник В.Ф.

Суддя                                                            Кравець Т.В.

Суддя                                                            Істоміна О.А.