ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

02.02.2007
Справа №2-26/8613.1-2006

За позовом ВАТ Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська» (Луганська область,        м. Антрацит,  с. Дубровський – 1, вул.. Гагаріна, 51)

До відповідача   Гурзуфської селищної Ради (смт Гурзуф, вул.. Подвойського, 9)

За участю третіх осіб 1. ММЦ «Гурзуф» Санаторно – курортного об’єднання Всеукраїнської  професійної спілки  працівників органів  державної податкової  служби (смт Гурзуф, вул.. Набережна, 7)

2. Виконавчий комітет Гурзуфської селищної Ради (смт Гурзуф, вул.. Подвойського, 9)

Про визнання права власності

За зустрічним позовом Благодійної організації  Всеукраїнський благодійний фонд «Гарант» (01004, м. Київ, вул.. Басейна, 7-б)

До відповідача ВАТ Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська»  (Луганська область, м. Антрацит,  с. Дубровський – 1, вул.. Гагаріна, 51)

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Фонду майна АР Крим (м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 17)

Про визнання права власності

Суддя О. Л. Проніна

Представники:

Від позивача (за первинним позовом) – Клименко Н.І., дов. № 0177 від 25.01.2007р.,  Халецький О.В., дов. № 0178 від 25.01.2007р.

Від відповідача (за первинним позовом) – не з'явився

За участю третіх осіб  –  не з'явились

Від позивача (за зустрічним позовом) – Кройтор І.В., дов. до 31.12.2007р.

Від відповідача (за зустрічним позовом) - Клименко Н.І., дов. № 0177 від 25.01.2007р.,  Халецький О.В., дов. № 0178 від 25.01.2007р.

Від третьої особи (за зустрічним позовом) – не з'явився

Сутність справи:  Позивач - ВАТ Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська» звернувся до Господарського суду АР Крим з позовною заявою до відповідача - Гурзуфської селищної Ради та просить суд  визнати за позивачем  право власності  на двоповерхову будівлю котеджу  на 11 номерів загальною площею 363,5 кв.м., розташовану за адресою: АР Крим,  м. Ялта, смт Гурзуф,  Набережна ім.. О.С. Пушкіна, 7 та зобов’язати  відповідача видати ВАТ Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська» свідоцтво про право власності  на двоповерхову будівлю  котеджу на 11 номерів, загальною площею 363,5 кв.м., розташовану за адресою: АР Крим,  м. Ялта, смт Гурзуф,  Набережна ім.. О.С. Пушкіна, 7.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що у 1998 році позивачем  був реконструйований  оспорюваний котедж  за власні кошти. Однак, рішенням Гурзуфської селищної Ради № 390 від 29.11.2005р.  позивачу відмовлено  в оформленні  права власності  на оспорюваний котедж   у  зв’язку з тим, що  немає укладеного договору оренди земельної ділянки,  відсутній дозвіл  на будівництво котеджу.

Також, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на норми ст.. 331 Цивільного кодексу України та ст.. 144 Господарського кодексу України.

Рішенням Господарського суду АР Крим від 25.04.2006р. по справі № 2-208613-2006 позов задоволено,  визнано за ВАТ Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська» право власності на двоповерхову будівлю котеджу  на 11 номерів загальною площею 363,5 кв.м., розташовану за адресою: АР Крим,  м. Ялта, смт Гурзуф,  Набережна ім.. О.С. Пушкіна, 7, зобов’язано Гурзуфську селищну Раду  видати позивачу свідоцтво про право власності  на двоповерхову будівлю  котеджу на 11 номерів, загальною площею 363,5 кв.м., розташовану за адресою: АР Крим,  м. Ялта, смт Гурзуф,  Набережна ім.. О.С. Пушкіна, 7.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.09.2006р. по справі № 2-208613-2006 рішення Господарського суду АР Крим  від 24.04.2006р. у справі № 2-208613-2006 скасовано, справу передано на новий розгляд  до Господарського суду АР Крим, касаційну скаргу ММЦ «Гурзуф» санаторно – курортного об’єднання  всеукраїнської  профспілки  працівників органів державної податкової служби задоволено.

Скасовуючи вказане рішення Господарського суду АР Крим, Вищий господарський суд України вказав, що  при прийнятті рішення судом першої інстанції не прийнято до уваги, що спірна двоповерхова будівля котеджу знаходиться на території земельної ділянки постійного користування ММЦ «Гурзуф» на підставі Державного акту на право постійного користування землею 11-КМ № 002902, прийнятого рішенням 27-ої сесії Гурзуфської селищної ради від 11.04.2001р.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 07.11.2006р. справа прийнята до розгляду  суддею господарського суду АР Крим Проніній О. Л. із привласненням справі №2-26/8631.1-2006. До участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучений Міжнародний молодіжний  центр «Гурзуф» Санаторно-курортного об’єднання  Всеукраїнської професійної спілки працівників органів державної податково служби та виконавчий комітет  Гурзуфської селищної ради.

29.01.2007р. до Господарського суду АРТ Крим  звернулась Благодійна організація «Всеукраїнський благодійний фонд «Гарант» з зустрічним позовом до відповідача -  ВАТ Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Фонд майна АР Крим. Позивач, за зустрічним позовом, просить суд  визнати за Благодійною організацією «Всеукраїнський благодійний фонд «Гарант» право власності  на двоповерховий котедж літ. Н1, балансовою вартістю 150000,00 грн., загальною площею 363,5 кв.м., розташований за адресою: АР Кррим, м. Ялта, смт Гурзуф, Набережна ім.. О.С. Пушкіна, 7.

Вказаний зустрічний позов прийнято судом до спільного розгляду з первісним.

31.01.2007р. до Господарського суду АР Крим надійшла заява позивача  про зміну позовних вимог, відповідно до якої позивач - ВАТ Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська»  відмовляється  від позовних вимог в частині  спонукання відповідача – Гурзуфської селищної Ради  видати свідоцтво про право власності  на двоповерхову будівлю  котеджу на 11 номерів, загальною площею 363,5 кв.м., розташовану за адресою: АР Крим,   м. Ялта, смт Гурзуф,  Набережна ім.. О.С. Пушкіна, 7.

Вказана заява позивача прийнята судом до розгляду.

Відповідач (за первісним позовом) – в судове засідання не з'явився, відзиву на позов з документальним обґрунтування своїх заперечень, у разі їх наявності, суду не надав, явку своїх представників в судове засідання не забезпечив, про причини відсутності суду не повідомив. Про дату слухання справи повідомлений належним чином – рекомендованою кореспонденцією.

Треті особи за первісним позовом в судове засідання не з'явились, про причини відсутності суду не повідомили. Про дату слухання справи повідомлені належним чином – рекомендованою кореспонденцією.

Третя особа за зустрічним позовом в судове засідання не з'явилась, пояснень по суті спору суду не надала.

Розгляд справи відкладався у порядку ст. 77 ГПК України.

Справа розглядається за наявними матеріалами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та третьої особи, суд –

ВСТАНОВИВ:

26.09.1990р.  між Центральною збагачувальною фабрикою «Нагольчанська»  та Будинком відпочинку «Гурзуф» був укладений договір про сумісну діяльність за № 42.

Відповідно до п. 2.1 вказаного Договору Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська»  зобов’язалась реконструювати  тимчасові ремонтні  майстерні, які раніш використовувались  при будівництві зсувних споруд,  під житлові кімнати  для відпочинку працівників зі створенням умов  на базі будинку відпочинку    «Гурзуф».

Згідно до п.2.1 Договору № 12 про сумісну діяльність від 10.10.1993р., укладеного між  Кримською республіканською радою професійної спілки «Єдинство», Центральною збагачувальною фабрикою «Нагольчанська» та Будинком відпочинку «Гурзуф», Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська»  зобов’язалась реконструювати тимчасові ремонтні  майстерні, які раніш використовувались при будівництві зсувних споруд, під жилі кімнати  для відпочинку працівників зі створення умов  на рівні бази професійної спілки   «Єдинство».

В 1998 році  ВАТ Центральною збагачувальною фабрикою «Нагольчанська» було проведено реконструкцію  двоповерхової будівлі котеджу  на 11 номерів загальною площею 363,5 кв.м., розташовану за адресою: АР Крим,  м. Ялта, смт Гурзуф,  Набережна ім.. О.С. Пушкіна, 7.

Будівництво оспорюваного котеджу проводилось за рахунок позивача, що, в свою чергу, підтверджується актами списання будівельних матеріалів №№ М1, М16, М17, М18 та наказами  про відрядження працівників на виконання будівельно – монтажних та отделочних робіт за № 9 від 22.05.1996р., № 1181 від 02.07.2005р., № 78 від 02.06.2004р., № 130 від 07.10.2005р.

Балансова вартість об’єкту за станом на 2005р. склала 150000,00 грн.

01.11.2005р. позивач звернувся до Виконавчого комітету Гурзуфської селищної Ради  з листом про оформлення  права власності на котедж, побудований на землях Гурзуфської селищної Ради.

Рішенням  Виконавчого комітету  Гурзуфської селищної Ради за № 390 від 29.11.2005р. позивачу  відмовлено   в оформленні  права власності на оспорюваний котедж, у зв’язку з тим, що  не укладений договір оренди земельної ділянки та відсутній дозвіл  на будівництво котеджу.

03.07.1996р. комісією у складі  Республіканської ради  профспілки  «Єдинство», Центральної збагачувальної фабрики «Нагольчанська»  був складений та підписаний акт  прийому до експлуатації  котеджу на 11 номерів загальною площею 363,5 кв.м., розташовану за адресою: АР Крим,  м. Ялта, смт Гурзуф,  Набережна ім.. О.С. Пушкіна, 7, відповідно до якого до експлуатації прийнято  1 поверх, з 1 по 6 номера. Комісією не прийнято до експлуатації другий поверх , номера з 7 по 11 у зв’язку з невиконанням  ремонут в схемі  водопостачання та відсутністю тиску води.

15.06.1999р.  комісією у  складі  представника ММЦ «Гурзуф» Санаторно – курортного об’єднання Всеукраїнської  професійної спілки  працівників органів  державної податкової  служби, Центральної збагачувальної фабрики «Нагольчанська»  були складені та підписані Доповнення до  акту введення  до експлуатації  котеджу на 11 номерів в смт Гурзуф, відповідно до якого усунені зауваження до Акту від 03.07.1996р.

Відповідно до п. 2 ст.. 331 Цивільного кодексу України Право власності на новостворене  нерухоме  майно  (житлові будинки,  будівлі,  споруди  тощо)  виникає  з  моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено  прийняття  нерухомого майна  до  експлуатації,  право  власності  виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Однак, суд вважає зауважити наступне.

27.02.2001р. ММЦ «Гурзуф» Санаторно – курортного об’єднання Всеукраїнської  професійної спілки  працівників органів  державної податкової  служби звернувся до  Кримського інституту Екології для розробки  проекту паспорту  земельної ділянки, що належить  йому, та, також, надав   орієнтовані межі земельної ділянки  та зазначив, що ММЦ «Гурзуф» є цілісним майновим комплексом, до якого входять основні фонди  (будівлі та споруди) відповідно до доданого переліку.

Однак,  оспорюваний об’єкт нерухомості - будівля котеджу  на 11 номерів загальною площею 363,5 кв.м., розташовану за адресою: АР Крим,  м. Ялта, смт Гурзуф,  Набережна ім.. О.С. Пушкіна, 7 до переліку основних фондів ММЦ «Гурзуф» не увійшов.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею Серія II – КМ № 002902  землекористувачу - ММЦ «Гурзуф» у постійне користування надано 5,8503 га землі в межах Гурзуфської селищної Ради для обслуговування  рекреаційного закладу за адресою:  смт Гурзуф, вул.. Набережна, 7 відповідно до рішення  27-ої сесії  23-го скликання  Гурзуфської селищної Ради від 06.04.2001р. № 26.

Рішенням 8-ої сесії 5-го скликання Гурзуфської селищної Ради за № 25 від 10.11.2006р.  анульований  Державний акт на право постійного користування землею, виданий землекористувачу - ММЦ «Гурзуф»,  Серія II – КМ № 002902.

Відповідно довідки  КП Ялтинське БТІ  вих.. № 14919 від 30.11.2006р. встановлено, що  котедж, літер Н1, розташований за адресою:  смт Гурзуф, Набережна ім.. О.С. Пушкіна, 7 не входить до  цілісного майнового комплексу ММЦ «Гурзуф».

Однак, слід зауважити, що на момент проведення позивачем робіт з реконструкції двоповерхової будівлі котеджу, загальною площею 363,5 кв.м., літер Н1, позивач не мав на це відповідного дозволу чи належного затвердженого проекту, Державний акт на право постійного користування землею, виданий землекористувачу - ММЦ «Гурзуф» для обслуговування  рекреаційного закладу за адресою:  смт Гурзуф, вул.. Набережна, 7, діяв та анульований не був.

Посилання Гурзуфської селищної Ради  в своєму рішенні  на відсутність у позивача  договору  оренди земельної ділянки, на якій побудований  котедж не є  обов’язковою умовою  встановленою Законом  для виникнення права власності  на знов створене майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок,  будівля,  споруда,  інше нерухоме майно вважаються  самочинним  будівництвом,  якщо  вони  збудовані   або будуються  на  земельній  ділянці,  що  не була відведена для цієї мети,  або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, будинок котеджу на 11 номерів загальною площею 363,5 кв.м., розташований за адресою: АР Крим,  м. Ялта, смт Гурзуф,  Набережна ім.. О.С. Пушкіна, 7,є самочинним будівництвом.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 Цивільного кодексу України На  вимогу  власника  (користувача)  земельної ділянки суд може визнати  за  ним  право  власності  на  нерухоме  майно,  яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Суд враховує також положення ст. 346 Цивільного кодексу України, згідно якої власник земельної ділянки (у тому числі орган, що здійснює право державної чи комунальної власності на землю) вправі подати позов про визнання права власності на об’єкт, що збудований іншою особою самочинно.

У відповідності зі ст.. 49 Закону України «Про власність» володіння є правомірним, якщо  інше не встановлено судом.

Однак,  під час розгляду справи від відповідача – Гурзуфської селищної Ради – власника земельної ділянки, на якій розташований спірний об’єкт нерухомості,  не надходило до суду  заперечень на позовні вимоги,  вимог про знесення самочинно збудованої споруди у відношенні позивача, або приведення земельної ділянки у стан, відповідний до цільового призначення тощо.

Отже, відповідно п. 5. ст. 48 Закону України «Про власність» положення щодо захисту права власності поширюються також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, довічного успадковуваного володіння або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати до первісного спору положення п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, п. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, ст.1 Господарського процесуального кодексу України захист  порушеного права може здійснюватися судом, у тому числі й шляхом визнання цих прав.

З приводу заявлених вимог зустрічного позову Благодійної організації  Всеукраїнський благодійний фонд «Гарант» суд вважає за необхідне зауважити наступне.

29.12.2004р.  між Фондом майна АР Крим (Продавець) та  Всеукраїнським благодійним фондом «Професіонал» (покупець) був укладений договір купівлі – продажу, відповідно до якого  Продавець  зобов’язується передати  у власність Покупцю  майно, що належить АР Крим – цілісний майновий комплекс ММЦ «Гурзуф», що розташований за адресою: м. Ялта, смт Гурзуф,  Набережна ім.. О.С. Пушкіна, 7.

Об’єкт  включає в себе основні засоби, що належать АР Крим, у тому числі нерухоме майно, згідно зі зведеним актом інвентаризації, затвердженим наказом Фонду майна АР Крим від 20.12.2004р. № 1524.

За актом прийому – передачі  майна, що належить АР Крим – цілісного майнового комплексу  МММ «Гурзуф», складеного 31.12.2004р.,  Фонд майна АР Крим передав, а  Всеукраїнський благодійний фонд  «Професіонал» прийняв цілісний майновий комплекс  цілісний майновий комплекс ММЦ «Гурзуф», що розташований за адресою: м. Ялта, смт Гурзуф,  Набережна ім.. О.С. Пушкіна, 7, у тому числі  нерухоме майно, згідно доданого до акту прийому – передачі переліку нерухомого майна.

Відповідно до договору благодійного пожертвування від 11.11.2005р., укладеного між  Всеукраїнським благодійним фондом «Професіонал» - Пожертвувач та Благодійною організацією Всеукраїнський благодійний фонд «Гарант»- Отримувач пожертвування,  пожертвувач передає, а Отримувач пожертвування приймає  як благодійне пожертвування цілісний майновий комплекс та нерухоме майно.

Відповідно до п. 1.2.2. предметом благодійного пожертвування, зокрема, є цілісний майновий комплекс ММЦ «Гурзуф», що розташований за адресою: м. Ялта, смт Гурзуф,  Набережна ім.. О.С. Пушкіна, 7, який належить  Пожертвувачу на праві власності  на підставі договору купівлі – продажу від 29.11.2004р.

Додатком № 1 до договору благодійного пожертвування від 11.11.2005р.   визначений перелік  майна  цілісного майнового комплексу  ММЦ «Гурзуф».

Однак, враховуючи те, що відповідно довідки КП Ялтинське БТІ  вих.. № 14919 від 30.11.2006р., котедж, літер Н1, розташований за адресою:  смт Гурзуф, Набережна ім.. О.С. Пушкіна, 7 не входить до  цілісного майнового комплексу ММЦ «Гурзуф», отже, оспорюваний об’єкт не мав бути об’єктом  договору купівлі – продажу від  29.12.2004р. та договору благодійного пожертвування від 11.11.2005р.

Суд критично ставиться до посилань  Всеукраїнського благодійного фонду «Гарант» на ст.. 655, 656 Цивільного кодексу України, як обґрунтування того, що підтвердженням права власності ММЦ «Гурзуф» на оспорюваний об’єкт є додаток від 19.04.1999р. до договору про сумісну діяльність № 42,  від 26.09.1990р., п. 2 якого передбачена орієнтована вартість наданих послуг  на 1999 рік та  розрахунком послуг ММЦ «Гурзуф» на 1 кдень для ВАТ Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська» на період з 01.05.1999р. по 01.10.1999р.

Приписи ст.. 655, 656 Цивільного кодексу України  регулюють  відносини суб’єктів господарювання в сфері купівлі – продажу об’єктів, визначення предмету договору  тощо, в той час як договір № 42 від 26.09.1990р.є договором про сумісну діяльність.

Суд не може прийняти до уваги твердження позивача за зустрічним позовом про те, що  котедж входив до цілісного майнового комплексу ММЦ «Гурзуф» та повинен був бути, як зазначив сам позивач, предметом договору купівлі – продажу.

Також, судом не можуть бути прийняті до уваги  посилання позивача за зустрічною позовною заявою на чиюсь недбалість, у зв’язку з чим, оспорюваний об’єкт  не був включений  до складу цілісного майнового комплексу, не став предметом договору купівлі – продажу, не увійшов до переліку  нерухомого майна в акт приймання – передачі цілісного майнового комплексу ММЦ «Гурзуф», розташованого за адресою: м. Ялта, смт Гурзуф,  Набережна ім.. О.С. Пушкіна, 7 та не став власністю Всеукраїнського благодійного фонду «Професіонал» та, відповідно, Благодійної організації «Всеукраїнський благодійний фонд «Гарант».

Згідно ст.. 33 Господарського процесуального кодексу України Кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.. 34  Господарського процесуального кодексу України      Господарський   суд  приймає  тільки  ті  докази,  які  мають значення для справи.      Обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути  підтверджені  певними  засобами  доказування,   не    можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так,  суду не надано належних доказів з приводу заявлених вимог зустрічного позову Благодійної організації «Всеукраїнський благодійний фонд «Гарант».

За такими обставинами, суд вважає за можливе первісний позов задовольнити повністю, у задоволенні зустрічного позову – відмовити.

На підставі викладеного,  керуючись ст.ст.  75, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1.          Первісний позов задовольнити.

2.          Визнати право власності за Відкритим акціонерним товариством Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська» (Луганська область, м. Антрацит, с. Дубовський – 1, вул.. Гагаріна, 51; рахунок № 0248 Луганської філії АКБ «Форум», МФО 304870, ЗКПО 00179648) на  нерухоме майно – двоповерхову будівлю  котеджу на одинадцять номерів, літер Н1, загальною площею 363,5 кв.м.,  розташовану за адресою: АР Крим, м. Ялта, смт Гурзуф, Набережна ім.. О.С. Пушкіна, 7.

3.          У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Проніна О.Л.