ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.03.07 р.                                                                               Справа № 44/66

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою відкритого акціонерного товариства „Авдіївський коксохімічний завод” (представник Плуталова Н.В., довіреність 11/18/20 від 03.01.07 року) до державного підприємства „Донецька залізниця” (представник до судового засідання не з’явився) про стягнення вартості збитків від вагової недостачі у розмірі 8’404,52 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство „Авдіївський коксохімічний завод” (далі – Товариство) звернулося до суду з позовом про стягнення збитків у розмірі 8’404,52 грн., викликаних недостачею поставленого вугілля кам’яного марки Г (0-100) у вагонах № 67364752, 66710104, 65888331 та 65537730 (далі – Вагони), до державного підприємства „Донецька залізниця” (далі – Залізниця). Позовні вимоги Товариства ґрунтуються на неналежному виконанні Залізницею обов’язку щодо належного збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі Товариству, внаслідок чого позивачеві видано у Вагонах вугілля в кількості, на 24’620 кг. меншій, ніж це зазначено у супровідних документах (залізничній накладній).

Представник позивача підтримав позовні вимоги в судовому засіданні.

Представник відповідача до судового засідання не з’явився, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання. Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки ненаданий суду відзив не може істотно вплинути на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, крім того, надання відзиву є правом, а не обов’язком відповідача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Товариства підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Дослідивши залізничну накладну на групу вагонів № 48774778, на підставі якої виникли цивільні права та обов’язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між відправником ВАТ ЦЗФ „Октябрьська” та Залізницею правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором перевезення, який підпадає під правове регулювання норм статей 908-928 ЦК України та 306-316 ГК України.

Таким чином, в силу залізничної накладної № 48774778, статті 909 ЦК України та статті 307 ГК України, Залізниця зобов’язалася доставити довірений їй відправником ВАТ ЦЗФ „Октябрьська” вантаж вугілля у Вагонах масою нетто по 68, 67, 69 та 66 тон відповідно до станції Авдіївка Донецької області та видати його Товариству, а відправник зобов’язався сплатити за перевезення вантажу встановлену плату 3’820 грн. (за групу вагонів).

Згідно залізничної накладної № 48774778, Товариству 22.10.06 року Залізницею видано вугілля у Вагонах, про що свідчать календарні штемпелі на залізничній накладній. За даними вантажовідправника, зазначеними у залізничній накладній, вага нетто вантажу, розміщеного у Вагонах, становила 68, 67, 69 та 66 тон відповідно, причому зважування провадилось на 200-тонних вагонних вагах. Правильність маси нетто у Вагоні підтверджена підписом представника відправника Благова. Завантажування провадилось навалом, рівномірно, з подальшим вирівнюванням поверхні вантажу вугілля, що підтверджується даними залізничної накладної (розділи 3 та 4), які засвідчують правильне розміщення та закріплення вантажу у відповідності до параграфів 1-3, 5, 6, 8 та 9 розділу 2 Технічних умов завантаження та закріплення вантажів, виданих у відповідності до Статуту залізниць Союзу РСР.

Вартість вугілля кам’яного марки Г (0-100) визначена у розмірі 375,83 грн. за тону без податку на додану вартість, про що свідчить рахунок-фактура СФ-12252 від 30.10.06 року.

У момент видачі Залізницею вантажу Товариству складено комерційний акт БН № 680456/238 від 23.10.06 року, за змістом якого, у вантажі, розміщеному у Вагонах мають місце заглиблення різного розміру. Вантаж прибув у непошкодженому рухомому складі. Залізницею здійснено контрольне зважування Вагону з зупинкою та зважуванням на 100-тонних електронних вагонних вагах, внаслідок якого встановлено недостачу вантажу у розмірі 24’620 кг. (9’200 кг., 4’300 кг., 6’720 кг. та 4’400 кг. відповідно).

Виходячи зі змісту норм статей 127 та 129 Статуту залізниць України, статті 924 ЦК України, статей 308 та 314 ГК України, недостача маси вантажу має підтверджуватися комерційними актами, причому Залізниця несе матеріальну відповідальність за недостачу прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що недостача відбулися не з її вини (презумпція вини перевізника). За змістом комерційного акту БН № 680456/238 від 23.10.06 року, перевізником Залізницею зафіксовано факт втрати вантажу, про що свідчать заглиблення у вантажі вугілля, які були відсутніми під час завантаження вугілля вантажовідправником.

Таким чином, суд дійшов висновку, що недостача вантажу утворилась у результаті його втрати Залізницею під час перевезення. Жодні докази, які б достовірно свідчили про те, що втрата вантажу відбулася не з вини Залізниці – суду не надавалися.

Згідно пункту 27 Правил приймання вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 року № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати. Норми природної втрати для вугілля встановлені у розмірі 1% ваги, тобто не більше 2,7 тон на всі Вагони, що свідчить про те, що понаднормативна недостача складає 21’920 кг. вугілля кам’яного марки Г. Позивач порахував суму понаднормової недостачі у розмірі 5’400 кг (виходячи з 2% норми природної втрати), втім це є правом позивача.

За арифметичним розрахунком позивача, перевіреному судом, вартість 21’920 кг. вугілля, недостача якого виявлена у Вагоні, складає 8’404,52 грн.

Таким чином, причиною виникнення спору є порушення Залізницею норм Статуту залізниць України, ГК України та ЦК України, які регулюють правила збереження вантажів під час перевезення та загальні правила виконання договорів перевезення.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідача.

На підставі ст.ст.264, 623, 908-928 ЦК України, ст.306-316 ГК України, ст.ст.110, 111, 127, 129, 134, 136 Статуту залізниць України, керуючись ст.ст.22, 24, 33, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов відкритого акціонерного товариства „Авдіївський коксохімічний завод” до державного підприємства „Донецька залізниця” про стягнення вартості збитків від вагової недостачі у розмірі 8’404,52 грн.

Стягнути з державного підприємства „Донецька залізниця” на користь відкритого акціонерного товариства „Донецьккокс” суму недостачі 8’404,52 грн., відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 102 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області