СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"22" березня 2007 р.
Справа № 21/48-НА

за позовом  Приватного підприємця ОСОБА_1 смт.
Чемерівці

до Державної податкової інспекції у
Чемеровецькому районі смт. Чемерівці

про скасування податкових
повідомлень-рішень НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Суддя  Огороднік
К.М.                    Секретар судового
засідання Козій Т.М.

Представники
сторін:

від
позивача - ОСОБА_2 - за довіреністю від 08.02.2007 року,

ОСОБА_3 - за
довіреністю від 26.02.2007 року.

від
відповідача - Монастирський Е.П. за дорученням від 14.02.2007 року,

Мордіна Т.М. -
за дорученням від 07.02.2007 року,

Король В.В. - за
дорученням від 14.02.2007 року.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини постанови по справі.

Позивач звернувся до суду з позовом
про скасування податкового повідомлення-рішення, яким йому визначено
податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на суму 20043,00
грн., у тому числі 6681,00 грн. основного платежу та 13362,00 грн. штрафних
санкцій. Позовні вимоги в цій частині, зокрема, мотивовані тим, що кошти були
отримані позивачем на підставі договорів позик та були повернуті позикодавцеві.
Відповідно позивач доходів не одержував. Крім того, вказував, відповідач
розглянув скарги на первинні податкові повідомлення-рішення з порушенням
термінів, встановлених пп. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами" а тому така скарга вважається повністю задоволеною на користь
платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначеного терміну. Також
позивач просив скасувати податкове повідомлення-рішення НОМЕР_2, яким йому
визначено податкові зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 97866,00
грн., в тому числі 65244,00 грн. основного платежу та 32622,00 грн. штрафних
санкцій. Позовні вимоги в цій частині були мотивовані тим, що виписка банку про
рух коштів по рахунку, на підставі якої були визначено податкові зобов'язання,
одержана відповідачем із порушенням ст. 19 Конституції України, Закону України
"Про державну податкову службу в Україні", а тому згідно ст. 70 КАС
України, не є доказом по справі. Інші докази відсутні.

Відповідач проти позову заперечує,
посилаючись на те, що донарахування позивачу податкових зобов'язань спірними
податковими повідомленнями-рішеннями відповідач вважає таким, що відповідає
законодавству (заперечення на позовну заяву в справі).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

Відповідачем - ДПІ 11.05.2006 року
видане податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1, яким згідно з пп. "г"
пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами",
відповідно до пп. 6.3.2 п. 6.3 ст. 6, абз. а п. 17.2 ст. 17 Закону України „Про
податок з доходів фізичних осіб” позивачу визначено податкове зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб у сумі 20043,00 грн., у тому числі 6681,00 грн.
за основним платежем та 13362,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач оскаржив податкове
повідомлення-рішення в апеляційному порядку.

Розглянувши скаргу вхідний номер
НОМЕР_6 на податкове повідомлення-рішення від 11.05.2006 року НОМЕР_1 рішенням
НОМЕР_2 вирішено продовжити строк розгляду скарги до 15.08.2006 року.

Рішенням НОМЕР_3 залишене без змін
податкове повідомлення-рішення від 11.05.2006 року НОМЕР_1.

Також судом встановлено, що ДПІ
видане податкове повідомлення-рішення НОМЕР_4, яким згідно з пп. "б"
пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами",
відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про податок на додану вартість”
позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі
97866,00 грн., у тому числі 65244,00 грн. за основним платежем та 32622,00 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями.

Підставою донарахування податку на
додану вартість є акт перевірки НОМЕР_5, у якому серед іншого зазначено про
порушення позивачем п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про податок на додану
вартість”. Висновок акта мотивований тим, що в порушення норм Закону України
"Про податок на додану вартість” позивачем не включено до бази
оподаткування виручку від реалізації продукції та надання послуг в сумі
326219,03 грн., розрахунки за які проведено через Тернопільську філію ВАТ КБ
„Хрещатик” м. Тернопіль, що призвело до заниження податкових зобов'язань по
податку на додану вартість за період з 20.04.2005 року по 31.12.2005 року на
суму 65243,82 грн.

З доводами відповідача, які
викладені в акті перевірки та у запереченнях на позов, суд не погоджується,
виходячи з такого.

Відповідно до пп. 5.2.2 ст. 5
Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами" (зі змінами та доповненнями)
(надалі - Закону) у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган
невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше
рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за
межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право
звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка
подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками
та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Скарга повинна
бути подана контролюючому органу протягом десяти календарних днів, наступних за
днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення
контролюючого органу, що оскаржується. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти
вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від
дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням
про вручення або надати йому під
розписку. У разі коли контролюючий орган надсилає платнику податків
рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий платник
податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за
днем отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого
рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги - до
контролюючого органу вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного
строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для
відповіді на нього. З урахуванням положень пункту 16.2 статті 16 цього Закону
керівник відповідного контролюючого органу (або його заступник) може прийняти
рішення про продовження строків розгляду скарги платника податків понад строки,
визначені в абзаці першому цього підпункту, але не більше шістдесяти
календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення
двадцятиденного строку, зазначеного в абзаці першому цього підпункту. Якщо
вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику
податків протягом двадцятиденного строку або протягом строку, продовженого за
рішенням керівника контролюючого органу (або його заступника), така скарга
вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного
за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю
задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника контролюючого
органу (або його заступника) про продовження строків її  розгляду не було надіслано платнику податків
до закінчення двадцятиденного строку, зазначеного в абзаці першому цього
підпункту.

Оскільки вищевказані строки
розгляду первісної скарги відповідачем порушені, суд дійшов висновку, що така
скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня,
наступного за останнім днем зазначених строків, податкове повідомлення-рішення
від 11.05.2006 року НОМЕР_1 - скасованим.

Крім того, судом береться до уваги,
що згідно наявних в матеріалах справи доказів, позивачем кошти отримувались на
умовах позики, а тому доходу позивач не отримував.

За таких обставин, позов в частині
скасування податкового повідомлення-рішення від 11.05.2006 року НОМЕР_1
підлягає задоволеню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 11 Закону
України "Про державну податкову службу в Україні" передбачено, що
органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами України, мають право одержувати безоплатно від
платників податків, а також від установ Національного банку України та
комерційних банків у порядку, встановленому Законом України "Про банки і
банківську діяльність", довідки та/або копії документів про наявність
банківських рахунків, а на підставі рішення суду - про обсяг та обіг коштів на
рахунках, у тому числі про ненадходження у встановлені терміни валютної виручки
від суб'єктів підприємницької діяльності;

Згідно ст. 70 КАС України належними
є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не
беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами
доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до п. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України ( 2747-15 ) в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Правомірність свого
повідомлення-рішення в частині донарахування позивачу податку на додану
вартість відповідач суду не довів, оскільки виписка із банку про обсяг та обіг
коштів на рахунках позивача одержана із порушенням закону, а тому судом до
уваги не береться. Інших доказів відповідачем не надано.

За таких обставин, позовні вимоги
позивача про скасування податкового повідомлення НОМЕР_2 підлягають
задоволенню.

При цьому суд вважає за необхідне
зазначити, що оскільки відповідачем не було доведено наявності порушень
податкового законодавства з боку позивача, то відповідно, відсутні і підстави
для застосування до позивача штрафних санкцій.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 71, 86, 94,
104, 105, 158-163, 167, 254-259, п.п. 3, 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні
положення” Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Приватного підприємця ОСОБА_1
смт. Чемерівці до Державної податкової інспекції у Чемеровецькому районі смт.
Чемерівці про скасування податкових повідомлень-рішень НОМЕР_1 та НОМЕР_2
задоволити повністю.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення НОМЕР_1

Скасувати податкове повідомлення
НОМЕР_2.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони
та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному
порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження
подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до
Житомирського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо
інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Суддя
К.М. Огороднік

Постанова
оформлена в повному обсязі та підписана 23.03.2007 року.

Віддрук.
3 прим. :

1
- до справи,

2
- позивачу,

3
- відповідачу.