ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 7-38-36, факс 7-44-62
ПОСТАНОВА

"19" квітня 2007 р.
Справа № 18/112

За позовом Державної
податкової інспекції у м. Чернігові

14000, м. Чернігів, вул.
Кирпоноса, 28

До Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

АДРЕСА_1

про   стягнення 20403 грн. 59 коп. за рахунок
активів

Суддя   А.С.Сидоренко

Секретар судового засідання І.В.Морська

Представники сторін:

Від позивача: Ступак С.О.
-держподатінспектор, дов. № 30819/10/10-010 від 28.12.2006р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Державною податковою інспекцією у
м. Чернігові (надалі - позивач) заявлено адміністративний позов до суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про
стягнення за рахунок активів боржника податкової заборгованості в сумі 20403,59
грн. з них:

по податку на додану вартість -1889,00
грн.;

по податку на доходи фізичних осіб
-18514,59 грн.

Відповідач письмових заперечень
проти позову не надав, в судове засідання не з'явився.

Ухвала господарського суду від
21.03.2007р. про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з
доданими до неї документами та судові повістки про виклик представника, що
направлялись відповідачу на адресу: АДРЕСА_1, були повернуті до суду у зв'язку
з відсутністю адресата за юридичною адресою.

На запит господарського суду від
21.03.2007р. НОМЕР_1 державний реєстратор виконавчого комітету Чернігівської
міської ради повідомив, що суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

22.08.2005р. згідно поданої заяви
ОСОБА_1. до ЄДР внесено запис щодо рішення про припинення підприємницької
діяльності.

Згідно ч. 3 ст. 46 Закону України
„Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців”, фізична
особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності
фізичної особи -підприємця.

Враховуючи відсутність в Єдиному
державному реєстрі такого запису на момент розгляду даної справи, нез'явлення
Відповідача не перешкоджає вирішенню справи.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по суті, суд ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зареєстрована в якості
суб'єкта підприємницької діяльності Новозаводською районною радою 21.01.2004р.
за адресою: АДРЕСА_1, про що в журналі обліку реєстраційних справ зроблений
запис за НОМЕР_2, та перебуває на обліку в ДПІ у місті Чернігові в якості
платника податків з 06.02.2004р. за НОМЕР_3.

Відповідно до Закону України “Про
систему оподаткування” від 25.06.1991р. № 1251-ХІІ, платники податків
зобов'язані подавати до державних податкових органів та інших державних органів
відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і
відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових
платежів), та сплачувати належні суми податків і зборів у встановлені законами
терміни. Стаття 11 названого закону встановлює, що за порушення законів про
оподаткування платники податків та зборів несуть відповідальність, передбачену
законодавством.

Згідно з пунктами 5.1 та 5.2 ст. 5
Закону України “Про  порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ (далі - Закон № 2181-ІІІ) податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником податків у податковій декларації,  вважається узгодженим з дня подання такої податкової
декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником
податків в адміністративному або судовому порядку.

Податкове зобов'язання платника
податків, нараховане контролюючим
органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону,
вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового
повідомлення, за   винятком випадків
здійснення процедури адміністративного оскарження рішення контролюючого органу
платником податків.

Згідно з п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5
Закону № 2181-ІІІ платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних
днів,   наступних за останнім днем
відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

У разі визначення податкового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в"
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити
нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від
дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого
строку такий платник  податків розпочинає
процедуру апеляційного узгодження.

Згідно з п. 17.1 ст. 17 Закону №
2181-ІІІ, штрафні санкції за порушення податкового законодавства накладаються
на платника податків у розмірах, визначених цією статтею, крім штрафних санкцій
за порушення валютного законодавства, що встановлюються окремим законодавством.

Штрафні санкції накладаються
контролюючими органами, а у випадку, передбаченому пунктом 17.2 цієї статті,
самостійно нараховуються та сплачуються платником податків.

Згідно п. п. 17.1.1 п. 17.1 ст. 17
Закону № 2181-ІІІ, платник податків, що не подає
податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у
розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке
неподання або її затримку.

Згідно п. п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17
Закону № 2181-ІІІ, у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму
податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у
підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий
платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від
суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та  закінчуючи податковим періодом, на який
припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від
контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк
недоплати, незалежно від кількості податкових
періодів,  що  минули.

Сплата (стягнення) штрафних
санкцій, передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку
та оскарження їх сум (п. 17.3 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ).

Вищвказані приписи чинного
законодавства відповідачем не виконані.

На момент розгляду справи за
відповідачем рахується податкова заборгованість:

по податку на додану вартість в
сумі 1889,00 грн., що підтверджується копією податкового повідомлення -рішення
НОМЕР_4 від 22.11.2006р. а також копією облікової картки платника податків;

по податку на доходи фізичних осіб
в сумі 18514,59 грн., що підтверджується копією податкового повідомлення
-рішення НОМЕР_5 від 22.11.2006р. а також копією облікової картки платника
податків.

Відповідно до п. 6.1 Закону №
2181-III у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим
органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає
платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для
такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої
був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку
чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за
їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки
їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для
оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх
наявності).

З урахуванням наведених вище
приписів чинного законодавства, податкові повідомлення -рішення від
22.11.2006р. НОМЕР_4 та НОМЕР_5 направлялись відповідачу на адресу: АДРЕСА_1,
однак були повернуті до податкового органу за закінченням терміну зберігання,
про що 25.12.2006р. позивачем складений акт НОМЕР_6 встановлення факту
повернення податкових повідомлень-рішень.

Дані податкові повідомлення
-рішення були розміщені на дошці податкових оголошень.

Згідно п. п. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6
Закону № 2181-ІІІ, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму
податкового зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.
Позивачем були сформовані податкові вимоги: перша за НОМЕР_7 від 15.01.2007р.
та друга за НОМЕР_8 від 23.02.2007р.

Вказані податкові вимоги не були
отримані відповідачем: перша - у зв'язку з його відмовою від отримання та друга
-у зв'язку з відсутністю за юридичною адресою, про що позивачем 24.01.2007р. та
28.02.2007р. складені відповідні акти, та розміщені на дошці податкових
оголошень.

Відповідно до п. п. 6.2.4 п. 6.2
ст. 6 Закону № 2181-ІІІ, податкова вимога вважається надісланою (врученою)
фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному
представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або
останнього відомого місця її знаходження із повідомленням про вручення.

У такому самому порядку
надсилаються податкові повідомлення.

У разі коли податковий орган або
пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення або податкові
вимоги у зв'язку з незнаходженням посадових осіб, їх відмовою прийняти
податкове повідомлення або податкову вимогу, незнаходженням фактичного місця
розташування (місцезнаходження) платника податків, податковий орган розміщує
податкове повідомлення або податкові вимоги на дошці податкових оголошень,
встановленій на вільному для огляду місці біля входу до приміщення податкового
органу. При цьому день розміщення такої податкової вимоги вважається днем її
вручення.

Податкові вимоги до цього часу
відповідачем повністю не погашені.

Враховуючи, що податковий борг,
зазначений у позовній заяві, самостійно відповідачем не погашений, він підлягає
стягненню за рахунок активів такого платника на підставі п. п. 3.1.1 п. 3.1
ст.3 Закону № 2181-ІІІ в судовому порядку.

За таких обставин позовні вимоги є
обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -фізична чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 6, 17
Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами”, ст. ст. 94, 158 -163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути за рахунок активів з
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (р/р
0 в ЗАТ „Полікомбанк”, м. Чернігів, МФО 353100, код НОМЕР_9) в доход
Державного бюджету України (Одержувач: Державний бюджет, код 22825965, рахунок
0002 в ГУДК в Чернігівській області, МФО 853592, код платежу
14010100) 1889 грн. 00 коп. податкової заборгованості з податку на додану
вартість.

Стягнути за рахунок активів з
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (р/р
0 в ЗАТ „Полікомбанк”, м. Чернігів, МФО 353100, код НОМЕР_9) в доход
місцевого бюджету (Одержувач: місцевий бюджет, код 22825965, рахунок
0002 в ГУДК в Чернігівській області, МФО 853592, код платежу
11010200) 18514 грн. 59 коп. податкової заборгованості з податку на доходи
фізичних осіб.

Дана постанова може бути оскаржена
до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку: про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява.
Обґрунтування мотивів  оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу -з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Дана постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя                                  (підпис)                               А.С.Сидоренко