СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2007 р.                                                                                           Справа
№ 12/104-07

за позовом   Державної податкової інспекції у м. Вінниця
(21100 м. Вінниця, вул. 30-річчя Перемоги, 21)

до     Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (м. Вінниця, АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1)

про    примусове стягнення активів на суму 32419,8
грн.

Суддя                                М. Кожухар

Секретар судового засідання Т.
Геєчко

Представники:

позивача       - Федорченко Р.О. - за дорученням;

відповідача   - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про примусове стягнення
на підставі пп. 3.1.1 ст. 3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»активів в
рахунок погашення податкового боргу в сумі 32419,8 грн.

Відповідач  відзиву не дав. Про час і місце розгляду
справи повідомлений судовою повісткою, що стверджується поштовим повідомленням
про вручення відповідачу рекомендованої кореспонденції.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

З його пояснень та наданих матеріалів
суд вбачає таке.

На підставі акту №НОМЕР_2. «Про
результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та
валютного законодавства суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1, інд. № НОМЕР_1 за період з 04.09.2003 р. по 30.09.2004 р.»позивачем
прийнято та вручено відповідачу податкові повідомлення-рішення НОМЕР_3,
НОМЕР_4, НОМЕР_5 про визначення податкового зобов'язання, відповідно, з
прибуткового податку на доходи в сумі 29935,24 грн., з податку на додану
вартість в сумі 13424 грн. основного платежу і 6712 грн. штрафних санкцій та в
сумі 669,68 грн. штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування.

03.02.2005 р. позивачем сформовано першу
податкову вимогу № НОМЕР_6 на суму податкового боргу 44290,14 грн., в тому
рахунку: з податку на додану вартість 13686 грн. (13424 грн. основного боргу та
262 грн. штрафних санкцій), зі штрафних санкцій про патентування -669,68 грн.,
29934,46 грн. податку з доходів фізичних осіб, яка направлена відповідачу
рекомендованим листом за адресою: м. Вінниця, АДРЕСА_1 та 11.02.2005 р.
повернута позивачу з поштовою відміткою про те, що за цією адресою залишено
повідомлення.

30.03.2005 р. сформовано другу податкову
вимогу № НОМЕР_7 на таку ж суму податкового зобов'язання, яка також з адреси:
м. Вінниця, АДРЕСА_1, - повернута з поштовою відміткою про те, що вдома
відповідача не застати, на повідомлення -не з'являється.

Наведене стверджується матеріалами
справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до преамбули Закону України
“Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. № 2181-Ш (далі -Закон № 2181-Ш)
він є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними
цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної
діяльності та визначають процедуру оскарження дій органів стягнення.

Статтею 2 Закону України від 25 червня
1991 року № 1251-XII «Про систему оподаткування»встановлено, що під податком і
збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід
розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного
цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються
законами України про оподаткування.

Згідно з положеннями пп. 3.1.1 п. 3.1
ст. 3 Закону № 2181-Ш за рішенням  суду
стягуються активи  платника  податків
в рахунок погашення його податкового боргу.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону №
2181-Ш податковим  зобов'язанням є
зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових
фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або
іншими законами України.

Податковий борг (недоїмка) це податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене
платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але
не сплачене у встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового зобов'язання (п. 1.3 ст. 1 Закону
№ 2181-Ш).

При цьому штрафними санкціями, які
входять до складу податкового боргу є плата у фіксованій сумі або у вигляді
відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних
санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним
правил оподаткування, визначених відповідними законами (п. 1.5 ст. 1 Закону №
2181-Ш).

Як свідчить акт перевірки №НОМЕР_2.,
корінець податкового повідомлення-рішення форми «Р»№ НОМЕР_5 від 14.01.2005 р.
та пояснення представника позивача вказаним податковим повідомленням-рішенням  відповідачу визначено податкове зобов'язання
зі штрафних санкцій в сумі 669,68 грн., які застосовані за порушення
законодавства про патентування.

Виходячи з аналізу вище наведених
положень законодавства, суд приходить до висновку, що застосовані до
відповідача штрафні санкції не є податковим боргом в розумінні Закону № 2181-Ш
і не можуть застосовуватись і стягуватись у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до пп. 6.2.1, 6.2.3 п. 6.2
ст. 6 Закону № 2181-Ш у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму
податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги: першу - не раніше першого робочого дня
після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання;
другу - не раніше тридцятого календарного дня
від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі
непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки.

Підпунктом 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону №
2181-Ш встановлено, що податкова вимога вважається надісланою (врученою)
фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному
представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або
останнього відомого місця її знаходження із повідомленням про вручення.

У разі коли податковий орган або пошта
не може вручити платнику податків податкове повідомлення або податкові вимоги у
зв'язку з незнаходженням посадових осіб, їх відмовою прийняти податкове
повідомлення або податкову вимогу, незнаходженням фактичного місця розташування
(місцезнаходження) платника податків, податковий орган розміщує податкове
повідомлення або податкові вимоги на дошці податкових оголошень, встановленій
на вільному для огляду місці біля входу до приміщення податкового органу. При
цьому день розміщення такої податкової вимоги вважається днем її вручення.

Порядок встановлення дошок податкових
повідомлень визначається центральним податковим органом.

Податкові повідомлення або податкові
вимоги, розміщені з порушенням правил, установлених цим підпунктом, вважаються
такими, що не були врученими (надісланими) платнику податків.

Порядок узгодження податкових
зобов'язань передбачений ст. 5 Закону № 2181-Ш. Зокрема пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5
цього Закону встановлено, що податкове зобов'язання платника  податків,
нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті
4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків
податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2
цього пункту (тобто випадків оскарження податкових повідомлень-рішень
платником).

Як видно з матеріалів справи, перша
податкова вимога була сформована і направлена відповідачу до закінчення
передбаченого пп. 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-Ш строку (податкові
повідомлення-рішення отримано відповідачем 14.01.2005 р., граничний строк
сплати по них -24.01.2005 р., перша податкова вимога сформована 03.02.2005 р.
та направлена 09.02.2005 р.), що суперечить законодавству.

Крім того, позивач не надав доказів
розміщення податкових вимог на дошці оголошень після їх повернення поштою,
оскільки, як пояснив представник позивача, такі докази відсутні (письмове
пояснення у матеріалах справи).

З урахуванням наведеного, позовні вимоги
з наведених позивачем підстав задоволенню не підлягають..

Керуючись   розділом УП, ст.ст. 2, 7, 71, 86, 158, 160,
162, 163, 255, 257 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України
постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з
дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому
апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України
постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом,
постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього
строку.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
М. Кожухар

Повний
текст постанови складено 10.04.2007 р.