ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 7-38-36, факс 7-44-62
П О С Т А Н О В А

"16" квітня 2007 р.                                        Справа
№ 16/90

„11”
год. „15” хв.

Господарський суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Фесюри М.В.,

при секретарі  - Козацькому А.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача
-Філіппова О.Г.

розглянувши в м. Чернігові у
відкритому судовому засіданні справу

за ПОЗОВОМ:                Суб'єкта підприємницької
діяльності  - фізичної особи

ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

До ВІДПОВІДАЧА:           Прилуцької об'єднаної державної
податкової інспекції

(Чернігівська обл. м. Прилуки вул. Київська,214)

Про визнання незаконними дій,
скасування акта перевірки

та податкового повідомлення
-рішення.

Заявлено позов про визнання
незаконними дій  Прилуцької об'єднаної
державної податкової інспекції, які виразились у невідповідності висновків
позапланової документальної перевірки, скасування акта перевірки НОМЕР_1 від
23.01.2007р. та податкового повідомлення -рішення НОМЕР_2 від 25.01.2007р.,
яким визначено податкове зобов'язання з ПДВ у розмірі 91574,76 грн., у тому
числі за основним платежем -61793,84, за штрафними санкціями -29780,92 грн.

Позов обґрунтований невідповідністю дій
податкового органу, а також складених ним акту перевірки та податкового
повідомлення -рішення приписам ст.7 Закону України „Про податок на додану
вартість”.

Позивач вважає, що відповідальність
за складання податкових накладних несе продавець, а тому покупець не повинен
сплачувати донарахований податок на додану вартість та штрафні санкції.

Відповідач проти позову заперечив,
посилаючись на те, що податкові накладні, які були предметом податкової перевірки,
були виписані особою, яка на час їх видачі не являлась платником податку на
додану вартість, був порушений порядок їх заповнення, встановлений п.п.7.2.1
ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”. За таких обставин, на
думку відповідача, такі податкові накладні відповідно до чинного законодавства
є недійсними і не можуть бути належним підтвердженням податкового кредиту.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ

25.01.2007р.  Прилуцькою об'єднаною державною податковою
інспекцією було прийняте спірне податкове повідомлення -рішення НОМЕР_2 від
25.01.2007р., яким позивачу згідно з п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4, п.п.17.1.3 ст.17
Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-ІІІ від 21.12.2000р. (далі
-Закон-2181), п.п. 7.4.1,7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану
вартість” № 168/97-ВР від 03.04.1997р. (далі -Закон-168) визначено суму
податкового зобов'язання з ПДВ  у розмірі
91574,76 грн., у тому числі за основним платежем -61793,84, за штрафними
санкціями -29780,92 грн.

Підставою для прийняття податкового
повідомлення -рішення явився акт НОМЕР_1 від 23.01.2007 р. “Про результати
позапланової документальної перевірки з питань правомірності включення до
податкового кредиту сум ПДВ СГД -фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.04. по
30.09.2006р.”

Як зазначено в акті перевірки, в
період з квітня по вересень 2006р. платник податків здійснив операції придбання
полімерних відходів у ПП „Альмед” на загальну суму 370763,04 грн., у тому числі
ПДВ -61793,84 грн., що підтверджується податковими накладними НОМЕР_3 від
05.04.2006р., НОМЕР_4 від 10.05.2006р., НОМЕР_5 від 02.06.2006р., НОМЕР_6 від
03.07.2006р.,НОМЕР_7 від 02.08.2006р., НОМЕР_8 від 03.09.2006р. та квитанціями
до прибуткових касових ордерів про здійснення оплати придбаних товарів.

На час здійснення вказаних операцій
реєстрація ПП „Альмед” як платника ПДВ анульована на підставі акту від
17.03.2006р.

Перевіряючі прийшли до висновку, що
ОСОБА_1 порушив вимоги ст.7 Закону -168 при включенні до податкового кредиту
сум ПДВ  на підставі податкових
накладних, що видані особою, яка не є платником ПДВ, і таким чином безпідставно
завищив податковий кредит у звітних періодах з квітня по вересень 2006р.
включно, що призвело до заниження податкового зобов'язання з ПДВ  у загальному розмірі 61793,84 грн.

Судом встановлено, що приватний
підприємець ОСОБА_1 як покупець отримав від приватного підприємства „Альмед”
податкові накладні НОМЕР_1 від 05.04.2006р., НОМЕР_4 від 10.05.2006р., НОМЕР_5
від 02.06.2006р., НОМЕР_6 від 03.07.2006р.,НОМЕР_7 від 02.08.2006р., НОМЕР_8
від 03.09.2006р. про придбання полімерних відходів на загальну суму 370763,04
грн., у тому числі ПДВ -61793,84 грн.

Як підтверджується актом НОМЕР_9,
затвердженим начальником ДПІ у Оболонському районі м. Києва 17.03.2006р., на
час видачі вищевказаних податкових накладних реєстрація ПП „Альмед” як платника
податку на додану вартість анульована у зв”язку з неподанням останнім
податкової звітності на протязі 12 місяців.

Відповідно до п.п. 7.4.1. ст.7 Закону
- 168 податковий кредит звітного періоду складається із сум податків,  нарахованих
(сплачених)  платником податку за
ставкою, встановленою  пунктом  6.1
статті  6 та статтею 8-1 цього
Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку із, зокрема, придбанням
або  виготовленням  товарів
(у  тому числі при їх імпорті)  та
послуг  з  метою
їх   подальшого   використання   в оподатковуваних   операціях
у   межах  господарської
діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.5. цієї статті
встановлено, що не  дозволяється  включення
до  податкового  кредиту будь-яких витрат по сплаті податку,
що не підтверджені податковими накладними.

У разі коли  на
момент  перевірки платника податку
органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними  цим
підпунктом  документами,  платник
податку  несе відповідальність у
вигляді  фінансових  санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих  на  суму
податкового  кредиту,  не підтверджену зазначеними цим підпунктом
документами.

Згідно з п.п. 7.2.3. податкова  накладна
складається  у  момент виникнення податкових  зобов'язань
продавця  у  двох
примірниках.  Оригінал
податкової  накладної  надається
покупцю,  копія  залишається
у продавця товарів (робіт, послуг).

Як передбачено п.п.7.2.4 цієї статті,
право  на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається  виключно  особам, зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Пунктом 9.8. ст.9 цього Закону
встановлено, що реєстрація діє до дати її анулювання, яка відбувається у
випадках, якщо, зокрема відповідно до абз. ґ), особа,  зареєстрована
як  платник податку, не надає
податковому  органу декларації з цього
податку протягом дванадцяти послідовних
податкових  місяців або подає таку
декларацію (податковий  розрахунок),  яка
(який)  свідчить  про
відсутність оподатковуваних
поставок протягом такого періоду, а також у випадках, визначених
законодавством стосовно порядку реєстрації суб'єктів господарювання.

Відповідно до цього пункту при
анулюванні  реєстрації   останнім
податковим періодом вважається період,
який  розпочинається  від дня,
наступного за останнім днем попереднього податкового періоду, та
закінчується днем такого анулювання.

Отже, останній податковий період для
ПП „Альмед” як для платника ПДВ, розпочався 01.03.2006р. та закінчився
17.03.2006р.

Крім того, як встановлено п.9.2. ст.9
Закону -168, будь-якій особі,  яка
реєструється як платник податку на додану вартість,  присвоюється
індивідуальний  податковий  номер, який використовується для справляння
цього податку.

Отже на час отримання позивачем
податкових накладних від ПП „Альмед” внаслідок анулювання реєстрації останнього
платником ПДВ індивідуальний податковий номер, який використовується для справляння
цього податку, у ПП „Альмед”  був
відсутній, тому обов'язкові реквізити отриманих позивачем податкових накладних
не відповідають вимогам п.п. 7.2.1.ст.7 Закону -168 , згідно з яким платник
податку зобов'язаний надати покупцю
податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дату виписування податкової накладної;

в) назву юридичної особи або прізвище,
ім'я та  по  батькові фізичної  особи,
зареєстрованої  як  платник
податку  на  додану вартість;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

д) місце розташування юридичної особи
або  місце  податкової адреси фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

е) опис   (номенклатуру)   товарів
(робіт,  послуг)  та  їх
кількість (обсяг, об'єм);

є) повну назву отримувача;

ж) ціну поставки без врахування податку;

з) ставку  податку  та
відповідну  суму  податку у цифровому значенні;

и) загальну  суму коштів,  що підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Згідно з п.2 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженої наказом ДПА України від 30.05.97р., N 165,
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997 р. за N 233/2037,
податкову  накладну складає особа,  яка
зареєстрована  як платник   податку
в   податковому   органі
і   якій  присвоєно індивідуальний  податковий
номер  платника  податку
на   додану вартість.

Відповідно до п.5 цього Порядку  податкова
накладна  вважається  недійсною
у   разі   її заповнення  іншою особою,
ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку.

За таких обставин позивач не мав
права включати до податкового кредиту суми ПДВ на підставі податкових
накладних, які заповнені з порушенням вимог Закону -168 щодо обов'язкових
реквізитів та видані особою, що не є платником ПДВ.

Такий висновок узгоджується з
висновком Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України,
викладеним у постанові від 26.09.2006р., відповідно до якої при вирішенні
питання права платника податків на податковий кредит має враховуватись недоліки
податкових накладних та чи мав продавець на час здійснення господарської
операції свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість.

Отже висновок податкового органу
про те, що податкові накладні, оформлені з порушенням приписів Закону-168 та
видані не платником ПДВ, призвели до завищення податкового кредиту, а витрати
по сплаті податку на додану вартість у складі ціни за товари вважаються не
підтвердженими податковими накладними, є правильним.

Оскільки завищення податкового
кредиту призвело до заниження податкового зобов'язання, тому податковий орган
правомірно застосував до позивача штрафні санкції у розмірі 29780,92 грн. на
підставі п.п.17.1.3, п. 17.1 ст. 17 Закону -2181, яким передбачено, що у разі,
коли контрольний орган самостійно донараховує суму  податкового
зобов'язання  платника  податків за підставами, викладеними у
підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту
4.2  статті  4 цього Закону, такий платник податків
зобов'язаний сплатити штраф у розмірі
десяти  відсотків  від
суми  недоплати  (заниження
суми податкового
зобов'язання)   за  кожний
з  податкових  періодів,
установлених  для  такого
податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи  з податкового періоду, на який припадає така
недоплата, та  закінчуючи  податковим
періодом,  на  який припадає отримання таким    платником
податків    податкового   повідомлення   від контролюючого  органу,
але  не  більше п'ятдесяти відсотків такої суми  та
не  менше  десяти
неоподатковуваних  мінімумів  доходів громадян  сукупно за весь строк недоплати, незалежно
від кількості податкових  періодів,
що  минули.

За таких обставин відповідач при
складанні акту перевірки та прийнятті рішення діяв в межах своєї компетенції,
спірне податкове повідомлення -рішення відповідає вимогам чинного
законодавства, тому підстави для визнання дій незаконними та скасування акту і
рішення відсутні. У позові має бути відмовлено повністю.

Керуючись ст.ст.94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          У позові
відмовити повністю.

2.          Постанова
набирає законної сили і може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені
ст.ст.254, 185,186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова складена у повному обсязі
19.04.2007р.

Суддя:
М.В.Фесюра