ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2007 р.
№ 2-5/15296-2006

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Кривди Д.С.,

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Ялта-Сервіс”

на постанову
від 11.12.06 Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі
№2-5/15296-2006

господарського суду
Автономної Республіки Крим

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Ялта-Сервіс”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Лора-М”

про
стягнення 745877,5 грн.

за участю представників сторін

від позивача:
у засідання не прибули

від відповідача:
у засідання не прибули

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 02.11.06 господарський суд Автономної Республіки Крим (суддя Гаврилюк М.П.) частково задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялта-Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лора-М", стягнувши з відповідача на користь позивача 535517,5 грн. збитків та упущеної вигоди, 5355,17 грн. державного мита та 84,72 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а в решті позову відмовивши.

Рішення в частині стягнення упущеної вигоди мотивовано встановленням обставин неправомірного знаходження відповідача у спірному приміщенні, що завдало позивачу збитки, оскільки це приміщення у курортний сезон підлягало передачі в оренду ТОВ "Фірма Калар". Стосовно відшкодування витрат по знесенню прибудови суд відмовив, оскільки ця прибудова здійснена за згодою позивача.

Постановою від 11.12.06 Севастопольський апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: Щепанської О.А. –головуючого, Плута В.М., Гонтаря В.І.) рішення суду першої інстанції скасував, визнавши недоведеною упущену вигоду.

Ухвалою від 05.03.07 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, в якій заявлено вимоги про скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Касатор доводить, що суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо невиконання відповідачем обов'язку звільнити приміщення і наявності угоди про оренду цього приміщення з іншим орендарем, безпідставно визнав недоведеною упущену вигоду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, згідно з відповідними свідоцтвами на нерухоме майно –торгово-готельний комплекс, розташований за адресою: м. Ялта, пров. Новий, буд 2, літер "Д", від 01.08.06 та від 07.09.06 право власності на даний об'єкт належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Аліма КМ" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Ялта-Сервіс".

Згідно з договором про сумісну діяльність від 01.01.04 позивач та Товариство з обмеженою відповідальністю "Аліма КМ" домовилися про об'єднання свого майна та сумісну діяльність без утворення юридичної особи з метою отримання прибутку, шляхом здачі у корострокову оренду (до 3-х років) нежитлових приміщень третім особам.

Відповідно до п. 2 договору користування спільним майном сторін здійснюється у порядку, згідно з яким кожна з сторін має право здавати в оренду третім особам свою частину приміщення. Витрати на утримання приміщень загального користування сторони несуть у рівних долях.

На підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди №2 від 03.01.05 останньому були передані нежитлові приміщення торгового комплексу за адресою: м. Ялта, пров. Новий, 2, літ "Д". Строк дії договору встановлено з 03.01.05 до 31.12.09.

У зв'язку з тим, що орендарем (відповідачем) орендна плата вносилася на розрахунковий рахунок орендодавця (позивача) несвоєчасно та не в повному обсязі, останній відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу України повідомив відповідача про розірвання договору оренди та вимогу звільнити орендоване приміщення.

Оскільки відповідач не звільнив приміщення з моменту отримання повідомлення про розірвання договору оренди, позивач доводить понесення ним збитків, які виразилися в неустойці та упущеній вигоді. Також позивач просив стягнути з відповідача вартість робіт по зносу самовільно спорудженої прибудови.

Рішенням господарського суду АР Крим від 01.06.06 у справі №2-8/5949-2006 відповідача зобов'язано звільнити спірне у справі приміщення внаслідок розірвання укладеного між сторонами у справі договору оренди.

Крім того, суди встановили, що 01.06.06 позивач уклав з ТОВ " Фірма "Калар" договір оренди спірного приміщення до 15.09.06 з визначенням орендної плати в розмірі 351072 грн.

Відповідач належними доказами не спростував надані позивачем докази щодо наявності збитків –упущеної вигоди, а суд апеляційної інстанції в порушення вимог п.п. 7, 8 ч. 1 ст. 105 ГПК України не навів підстав, з яких відхилено докази позивача, та доводів, за якими він не погодився з висновками суду першої інстанції.

Судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визнав збитками неотримання доходу від оренди спірного приміщення за наявності доказів таких збитків, які не спростовані відповідачем шляхом подання належних доказів, які б свідчили про необґрунтованість вимог позивача в цій частині позову, як це передбачено ст.ст. 32-33 ГПК України, та відсутність обставин передбачених ст.ст. 13, 16, 22 ЦК України.

Виходячи з викладеного, касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанову суду апеляційної інстанції слід скасувати як таку, що не відповідає вимогам матеріального та процесуального законодавства, залишивши без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119-11 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу задовольнити.

2.          Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.12.06 у справі №2-5/15296-2006 скасувати, а рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 02.11.06 у цій справі залишити без змін.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький