донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

30.01.2007 р.                                                                            справа №6/306

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Становова Ю.В. за дов. №ЦХП-18/40262 від 11.12.2006р.,

від відповідача:
Шлімілі І.П. за дов. № Н-01/2200 від 15.09.2006р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Донецька залізниця" м.Донецьк

на рішення (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від
06.11.2006 року

по справі
№6/306 (суддя Л.Д.Подколзіна)

за позовом
Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" м.Київ

до
Державного підприємства"Донецька залізниця" м.Донецьк

про
стягнення 22629грн. 86коп.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України “Укрзалізничпостач” м.Київ звернулось з позовом до Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк про зобов’язання відповідача доакцептувати сповіщення позивача №4666 від 30.04.2004р. на суму 4062грн.43коп., №5123 від 31.05.2004р. на суму 1183грн.78коп., №5361 від 31.05.2004р. на суму 14807грн.41коп., №7690 від 24.08.2004р. на суму 2576грн.24коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем умов договору від 10.01.2004р. №ЦХП-14-00404-02 щодо здійснення дій по оплаті нафтопродуктів.

Заявою про зміну підстав позову №ЦХПЮ-577 від 03.11.2006р. (див. т.1 а.с.102) позивач просив стягнути з Донецької залізниці на користь ДП “Укрзалізничпостач” заборгованість у сумі 22629грн.86коп.

Господарський суд рішенням від 06.11.2006р. у справі №6/306 позовні вимоги задовольнив повністю.

При винесенні рішення господарський суд визнав, що позивачем виконані зобов’язання за договором поставки та наданими документами доведена поставка нафтопродуктів на суму 20922718грн.78коп., тоді як відповідачем зобов’язання по оплаті продукції виконані частково, оплата продукції здійснена у сумі 20900088грн.92коп., залишена без підтвердження оплати сума 22629грн.86коп., яку господарський суд визнав боргом та задовольнив вимоги по її стягненню.

Доводи відповідача стосовно того, що залізниця згідно Наказу Укрзалізниці, до структури якої відноситься як ДП “Донецька залізниця”, так і ДП “Укрзалізничпостач”, №329 від 30.04.2004р. акцептує сповіщення тільки на суму фактично поставленого дизельного палива господарський суд відхилив.

Господарський суд, враховуючи приписи статті 528 ЦК України, визнав, що позивач правомірно передав виконання зобов’язання з поставки нафтопродуктів третій особі - ТОВ “Торговий Дім “ТНК-Україна” на підставі договору, прийняв до уваги те, що поставлена продукція оплачена.

Господарський суд визнав доведеним факт порушення позивачем при прийманні нафтопродуктів порядку приймання нафтопродуктів, про що було зазначено в рішеннях господарського суду Луганської області від 15.04.2005р. у справах №19/472, 19/473, 19/474, 19/475, 19/476.

Державне підприємство “Донецька залізниця” м.Донецьк, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 06.11.2006р. у справі №6/306 скасувати.

Заявник скарги вважає помилковим висновок господарського суду про недоведеність факту недостачі, оскільки надані суду документи в повній мірі підтверджують факт недостачі.

Заявник скарги вважає, що підстав для оплати нафтопродуктів у сумі вказаної в сповіщеннях позивача не було, так як була встановлена недостача нафтопродуктів проти даних вказаних відправником у залізничних накладних, ним дотриманий порядок складення відповідних документів при прийманні нафтопродуктів, пред’явлені претензії та здійснені розрахунки згідно Порядку розрахунків за поставлені товарно-матеріальні цінності між ДП “Укрзалізничпостач” і залізницями та обліку ведення претензійно-позовної роботи, який затверджений Наказом Укрзалізниці №329 від 30.04.2004р.

Представник Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України “Укрзалізничпостач” м.Київ просив рішення господарського суду Донецької області від 06.11.2006р. у справі №6/306 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності з вимогами діючого законодавства.

У судовому засіданні представник заявника скарги в усній формі уточнив вимоги апеляційної скарги і просив рішення господарського суду Донецької області від 06.11.2006р. у справі №6/306 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Між сторонами 10.01.2004р. було укладено договір № ЦХП-14-00404-02 на поставку нафтопродуктів.

За умовами даного договору позивач зобов’язувався поставити, а відповідач прийняти та оплатити нафтопродукти, найменування, марка, ціна та кількість яких вказуються в додатках, які є невід’ємними частинами договору та надаються додатково.

Специфікації узгоджені сторонами з визначенням періоду поставки.

Ціни на товар та розмір націнок визначені сторонами у п.2.2 договору.

На виконання договору поставки відправник ТОВ “Лінос” м.Лисичанськ за залізничними накладними №№49805913, 50849975, 50849090, 50849937 в цистернах №№79542965, 79740825, 74236845, 74003732, 73730202 відвантажив на адресу ТНТС м.Дебальцеве на станцію призначення Дебальцеве-Сортувальна Донецької залізниці паливо дизельне Л-0,20-62.

Відповідачем приймання нафтопродуктів здійснено комісійно із складенням актів приймання нафтопродуктів за кількістю № 38 від 20.08.2004р., № 2 від 01.06.2004р., № 83 від 11.05.2004р., № 27 від 28.05.2004р., №23 від 14.04.2004р.

Даними актами відповідачем встановлена в цистернах №79542965,             № 79740825, 74236845, 74003732, 73730202 недостача дизпалива на загальну суму 22629грн.86коп., про що зазначено в претензіях від 09.06.2004р. №НЗТ-03/811, від 07.05.2004р. №НЗТ-03/610, від 02.06.2004р. №НЗТ–03/783, від 10.09.2004р. №НЗТ–03/1152, від 09.06.2004р. №НЗТ-03/810, які були направлені на адресу позивача.

При вирішення спорів господарським судом Луганської області за позовом ДП “Укрзалізничпостач” м.Київ про зобов’язання ТОВ ТД “ТНК-Україна” м.Лисичанськ Луганської області та ТОВ “Линос” м.Лисичанськ Луганської області допоставити дизельне пальне, при залученні у якості третьої особи ДП “Донецька залізниця”, досліджені документи ДП “Донецька залізниця”, які були складені в підтвердження факту недостачі нафтопродуктів у вищевказаних цистернах.

Господарський суд Луганської області дійшов до висновку про те, що приймання по кількості нафтопродуктів з цистерн було здійснено з порушенням Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України від 02.04.1998р. № 81/38/101/235/122, зареєстрованої Мінюстом України за №685/3978 від 07.10.1999р. (далі –Інструкція), відмовивши ДП “Укрзалізничпостач” у задоволенні позовних вимог за рахунок вантажовідправника і вантажовласника.

На підставі висновків, викладених в рішеннях господарського суду Луганської області, позивач відмовив відповідачу у задоволенні претензій, пред’явлених у зв’язку з виявленими недостачами нафтопродуктів.

Сторонами умови розрахунків по договору поставки визначені в розділі 6 договору від 10.01.2004р. № ЦХП-14-00404-02.

Відповідно п.6.1 договору постачальник надає покупцю рахунок-фактуру, податкову накладну на товар, який було постачено покупцю, та сповіщення “авізо” для проведення взаєморозрахунків.

На виконання пункту 6.1 розділу 6 договору для проведення взаєморозрахунків позивач пред’явив відповідачеві рахунки-фактури та сповіщення „авізо”, зокрема: рахунок-фактуру від 30.04.2004р. на суму 12797339грн.65коп. (сповіщення №4666),  рахунок-фактуру від 31.05.2004р. на суму 1727486грн.49коп. (сповіщення №5123), рахунок-фактуру від 31.05.2004р. на суму 1643969грн.95коп. (сповіщення №5361), рахунок-фактуру від 24.08.2004р. на суму 4753922грн.69коп. (сповіщення №7690), всього на суму 20922718грн.78коп.

Пунктом 6.2 розділу 6 договору встановлено, що покупець на протязі десяти банківських днів з дати отримання документів, визначених в п. 6.1 даного договору, здійснює розрахунки за постачений постачальником товар.

Відповідачем вищевказані сповіщення “авізо” акцептовані частково, а  саме: рахунок-фактура від 30.04.2004р. (сповіщення №4666) не акцептоване на суму 4062грн.43коп., рахунок-фактуру від 31.05.2004р. (сповіщення №5123) –на суму 1183грн.78коп., рахунок-фактуру від 31.05.2004р. (сповіщення №5361) –на суму 14807грн.41коп., рахунок-фактуру від 24.08.2004р. (сповіщення №7690) –на суму 2576грн.24коп., всього вищевказані сповіщення не акцептовані на суму 22629грн.86коп.

Позивач вважає, що при проведенні розрахунків відповідачем не сплачена сума 22629грн.86коп. і це є боргом, яку він просив стягнути в примусовому порядку.

Відповідач вважає, що розрахунки ним проведені згідно умов договору і він не був зобов’язаний при пред’явленні претензії та документів, які підтверджують недостачу, повністю сплачувати вартість дизпалива, кількість якого вказана у залізничних накладних та сповіщеннях-авізо.

Пунктом 6.5 розділу 6 договору сторони встановили, що розрахунок за товар здійснюється відповідно до наказу Укрзалізниці №251-Ц від 03.07.2000р. “Про порядок економічних відносин на залізничному транспорті України”.

Відповідно пункту 2.1 даного Порядку при внутрішніх та внутрішньогосподарських розрахунках вимога платежу повинна оформлятися шляхом виписки повідомлення і направлення до платника, мінуючи установи банків.

Відповідно до пункту 2.6.1 Наказу Укрзалізниці №329-УЗ від 30.04.2004р. Про затвердження “Порядку розрахунків за поставлені товарно-матеріальні цінності між ДП “Укрзалізничпостач” і залізницями та обліку ведення претензійно-позовної роботи”, дія якого розповсюджується на спірні взаємовідносини, вантажоодержувач зобов’язаний акцептувати авізо на суму фактично отриманих ТМЦ, які відповідають специфікації до договору поставки, за виключенням неякісної продукції, нестач або бракованої продукції згідно складених рекламацій.

Пунктом 3.6 даного Порядку встановлено, що у випадку незадоволення претензії залізниця пред’являє позов до ЦХП. ЦХП пред’являє позов постачальнику у порядку регресу, тобто при умові, що судове рішення першої інстанції, прийняте на користь залізниці, набрало чинність.

Відповідно пункту 3.9 Порядку при незадоволенні претензії постачальником або рішенні господарського суду не на користь ЦХП сума заборгованості списується на збитки ЦХП з визначенням винних осіб та відшкодуванням ними завданих збитків.

Згідно пункту 3.10 Порядку у випадку, якщо претензія ЦХП не задоволена і господарський суд  прийняв рішення на користь ЦХП, а не залізниці, то таку суму заборгованості ЦХП передає на залізницю наступним записом: Д-т 682 К-т 374. залізниця отриману суму дебіторської заборгованості по претензії списує на збитки з визначенням винних осіб та відшкодуванням ними завданих збитків наступним записом: Д-т 944 К-т 682.

Враховуючі ті обставини, що рішеннями господарського суду Луганської області на вантажовідправника не була покладена відповідальність за недостачу дизпалива, зокрема через порушення одержувачем дизпалива, Донецькою залізницею, порядку приймання нафтопродуктів, встановлених Інструкцією, тому колегія суддів  Донецького апеляційного господарського суду вважає посилання відповідача на дотримання ним умов договору та встановленого порядку приймання нафтопродуктів і порядку розрахунків неспроможними, при наявності зазначених вище обставин.

З наведеного слідує, що відповідач свої зобов’язання за договором  в частині оплати отриманої продукції виконав частково, в результаті чого у Донецької залізниці перед позивачем виникла заборгованість у сумі 22629грн.86коп., яка до теперішнього часу ним не погашена.

Відповідно до вимог ст.526 Цивільного Кодексу України зобов’язання  повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов’язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається (ст.525 ЦК України).

Враховуючи той факт, що відповідачем поставлене позивачем дизельне паливо у сумі 22629грн.86коп. не оплачено, то господарський суд обґрунтовано визнав вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Приймаючі до уваги викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду є таким, що відповідає вимогами чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи, ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, тому підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за мотивами в ній наведеними не вбачається.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 06.11.2006р. у справі №6/306 залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС

5 гос. суду Дон.обл.