ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" березня 2007 р.                                                                            Справа  № 15/65

за позовом          Рівненська міська громадська організація - спортивний клуб "Торпедо"

до відповідача   Відкрите акціонерне товариство "Рівненський завод тракторних агрегатів"

про визнання права власності

Суддя

Секретар судового засідання Михалевська Л.В.

Представники:

Від позивача  :  Красніков А.В.дир.

Від відповідача :  Денисюк Л.Є.(дов.№ 103-002 від 10.01.07 р.)

Статті 20,22 ГПК України сторонам роз"яснені

СУТЬ СПОРУ: Позивач – Рівненська міська громадська організація - спортивний клуб "Торпедо", м.Рівне-21 звернувся до господарського суду з позовом, відповідно з яким просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 103-106, укладений 07.07.05 р. з ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" та визнати право власності на базу відпочинку в с.Решуцьк Рівненського району Рівненської області по вул.Лісовій, 2, загальною площею 0,2 га.

Відповідач – ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" правомірність набуття позивачем права власності на вищезазначене майно не оспорює.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі фактичні докази у справі, як кожний окремо, так і в їх сукупності, давши цьому достатню і об’єктивну оцінку, суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

При цьому суд встановив та врахував таке.

10 березня 2003 року між сторонами у справі був укладений договір оренди бази відпочинку ВАТ "РЗТА" в с.Решуцьк Рівненського району Рівненської області з умовою подальшого викупу бази орендарем.

Сторонами була досягнута згода щодо продажу орендодавцем - ВАТ "РЗТА" бази відпочинку орендарю - Рівненській міській громадській організації - спортивному клубу "Торпедо", про що свідчать виписані відповідачем рахунки на оплату орендарем вартості бази, а саме: рахунок № 23 від 20.02.2004 р. на суму 30000,00 грн. та рахунок № 31 від 26.02.2004 р. на суму 17042,00 грн, які були позивачем сплачені в повному обсязі.

07 липня 2005 року сторони у справі  уклали договір купівлі-продажу, відповідно з яким відповідач зобов’язувався передати у власність позивача базу відпочинку площею 0,2 га в с.Решуцьк, вул.Лісова, 2, Рівненського району, Рівненської області, а останній в свою чергу зобов’язувався сплатити  за придбаний об"єкт 47042,00 грн з врахуванням ПДВ шляхом безготівкового перерахування всієї суми із свого рахунку на розрахунковий рахунок продавця. (п.1.1, 2.1, ч.ч.1, 2 Договору).

При цьому, право власності на проданий об’єкт покупець набуває з моменту повної виплати вартості будівлі.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів,  позивачем платіжними дорученнями № 21 від 20.02.04 р., № 21а від 27.02.04 р. та № 26 від 11.03.04 р. оплачено повну вартість предмету договору (30000,00 грн. + 3242,00 грн. + 13800,00 грн. = 47042,00 грн.) (а.с. 9-11).

У відповідності до ст.657 ЦК України укладений між сторонами договір підлягав нотаріальному посвідченню, однак сторонами в установленому порядку посвідчений нотаріально не був.

У разі недодержання сторонами цієї вимоги закону, такий договір є нікчемним. У разі ж, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилялася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (ч.2 ст.220 ЦК України).

Розглядом матеріалів справи судом встановлено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне його виконання, що стверджується наявними доказами, але відповідач безпідставно ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, ст.49 Закону України “Про власність”, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виникає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки, зазначене свого підтвердження при розгляді справи не знайшло та зважаючи, що відповідно до ст.319 ЦК України, ст.4 Закону України “Про власність” власник володіє, користується своїм майном на власний розсуд, суд вбачає достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону України “Про власність”, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би і ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Розглядом матеріалів справи судом встановлено, що позивач володіє і користується базою відпочинку в с.Решуцьк Рівненського району Рівненської області по вул.Лісовій, 2, загальною площею 0,2 га. з моменту її  придбання, а саме з 07.07.2005 року.

Натомість, на даний час, з об’єктивних причин що склалися, позивач практично позбавлений в повній мірі  реалізувати  гарантоване Конституцією та Законами України непорушене право власності в частині розпорядження на власний розсуд належним об’єктом нерухомості.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України, власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи все вищевикладене, суд вбачає достатньо правових підстав для задоволення позову, і відповідно визнання права власності на спірний об’єкт нерухомого майна за позивачем.

Судові витрати, передбачені ст.44 ГПК України і понесені позивачем в зв’язку з зверненням до суду за захистом порушеного права за його згодою лишаються за ним.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський  суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

1.Договір купівлі-продажу, укладений 07.07.2005 р. між Рівненською міською громадською організацією - спортивним клубом "Торпедо", м.Рівне-21 та ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів"   - визнати дійсним.

2.Визнати за Рівненською міською громадською організацією - спортивним клубом "Торпедо" право власності на базу відпочинку в с.Решуцьк Рівненського району Рівненської області по вул.Лісовій, 2, загальною площею 0,2 га.

Суддя

підписано "16" березня 2007 р.