СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07 березня 2007 р.
Справа  № 2/35

По справі за позовом приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

До відповідача  Іршавської
міської ради, м. Іршава

про  визнання нечинними рішень
Іршавської міської ради відІНФОРМАЦІЯ_4р. , від 30.11.2006р. та від
30.11.2006р. та спонукання надати дозволи на відкриття магазинів

Суддя господарського суду
О.Ф. Ремецькі

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2 - представник за дорученням від
ІНФОРМАЦІЯ_1р.

від відповідача - не з'явився

Суть спору :

Представник позивача просить задоволити позовні вимоги в повному
обсязі по мотивах, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх
обґрунтованість матеріалами справи. Зокрема, у підставу своїх доводів вказує на
те, що оспорюваними рішеннями відповідача відмовлено позивачу видачі дозволів
на відкриття магазинів та здійснення в них
торговельної діяльності без наявності відповідних визначених
законодавством підстав для цього. Вважає, що наведені відповідачем в
мотивувальній частині рішень звернення підприємців міста Іршава та церковної
громади не є достатніми підставами для відмови позивачу видачі відповідних
дозволів, оскільки така мотивація не є достатньою з огляду на вимоги чинного
законодавства. Посилається на те, що ним у відповідності до вимог чинного
законодавства надіслано відповідачу заяви з цього приводу, однак, відповідачем
також порушено порядок розгляду таких заяв та строків їх розгляду.

Відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та
свого уповноваженого представника на засідання суду 07.03.2007р. не направив,
однак, відповідного письмового пояснення з цього приводу не подав. Вважає, що
міською радою правомірно відмовлено позивачу видачі відповідних дозволів, а
також обґрунтовано скасовано рішення відІНФОРМАЦІЯ_2року про надання дозволу на
відкриття магазину „Отаман”.

У відповідності до п.4 статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАСУ) неприбуття
відповідача (чів) -суб'єкта владних повноважень,  належним чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про
причини неприбуття може бути підставою для вирішення справи за наявними в ній
доказами.

За таких обставин, враховуючи повідомлення відповідача про
вищевказані наслідки, справа підлягає розгляду судом в порядку, визначеному
цією статтею.

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області
від 07.03.2007 року по справі №2/35

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення  представника позивача, суд встановив:

Рішенням 4-ої сесії 5-го скликання Іршавської міської ради
відІНФОРМАЦІЯ_2року „Про надання дозволу приватному підприємцюОСОБА_1на
відкриття магазину „Отаман” відповідачем було надано дозвіл позивачу на
відкриття відповідного магазину в м. Іршава поАДРЕСА_2, який для здійснення
відповідної господарської діяльності був отриманий приватним
підприємцемОСОБА_1в оплатне тимчасове користування (оренду) за договором оренди
відІНФОРМАЦІЯ_3р., укладеному з приватним підприємцем ОСОБА_3 З огляду на ці
обставини в рамках наданого дозволу позивачем було здійснено ряд дій на
здійснення господарської діяльності та організацію торгівлі в даному
приміщенні, здійснено закупівлю товарів та проведено ремонт орендованого
приміщення.

В подальшому рішенням 5-ої сесії 5-го скликання Іршавської міської
ради відІНФОРМАЦІЯ_4 року сесією міської ради у відповідності до п.1 статті 10,
п.13 статті 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” було
відмінено вищевказане рішення з посиланням на розгляд та обговорення
депутатського запиту депутатів міської ради.

Рішеннями 4-ої сесії 5-го скликання Іршавської міської ради
відІНФОРМАЦІЯ_2року з посиланням на пункт 1 статті 10 Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні” також було відмовлено приватному
підприємцюОСОБА_1у відкритті магазину міні-маркет „Козак” в м. Іршава,АДРЕСА_3
(дане нежитлове приміщення належить на праві власності позивачу) та у відкритті
магазину міні-маркет „Стиль” в м. Іршава, АДРЕСА_4 (дане нежитлове приміщення
також отримано в тимчасове оплатне користування за договором оренди
відІНФОРМАЦІЯ_3р.). В обґрунтування своєї відмови міською радою вказано на
звернення громадян міста, приватних підприємців, церковної громади та рішення
виконавчого комітету Іршавської міської ради НОМЕР_1р.

Позивач заперечує стосовно відповідності оспорюваних рішень
вимогам чинного законодавства, їх обґрунтованості з тих підстав, що прийняття
міською радою рішень з посиланням на відповідні заяви громадян та приватних
підприємців міста суперечить вимогам та гарантіям, закріплених в Конституції
України.

Аналізуючи доводи позивача щодо невідповідності оспорюваних рішень
міської ради вимогам чинного законодавства суд констатує наступне.

Згідно вимог статті 43 Господарського кодексу України підприємці
мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку
діяльність, яку не заборонено законом. В свою чергу особливості  здійснення
окремих   видів   підприємництва встановлюються законодавчими
актами. Перелік  видів  господарської
діяльності,  що  підлягають ліцензуванню,  а також перелік видів діяльності,  підприємництво в яких забороняється,
встановлюються виключно законом.

Статтею 12 цього ж Кодексу передбачено, що держава для  реалізації
економічної  політики,  виконання цільових  економічних
та  інших  програм і програм економічного і соціального
розвитку застосовує різноманітні
засоби  і  механізми регулювання господарської
діяльності. Основними   засобами   регулюючого
впливу   держави   на діяльність суб'єктів господарювання є:
державне  замовлення; ліцензування,
патентування і квотування; сертифікація та стандартизація; застосування
нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових
та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області
від 07.03.2007 року по справі №2/35

Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів    державного    регулювання   господарської    діяльності визначаються  цим Кодексом, іншими законодавчими
актами,  а  також програмами  економічного і соціального розвитку.  Обмеження щодо здійснення  підприємницької  діяльності,
а також    перелік    видів
діяльності,   в   яких
забороняється підприємництво, встановлюються Конституцією України та
законом.

В свою чергу відповідно до статті 14 ГК України ліцензування,   патентування
певних  видів  господарської діяльності та квотування є
засобами державного регулювання у сфері господарювання,  спрямованими
на  забезпечення  єдиної
державної політики у цій сфері та захист економічних і соціальних  інтересів держави, суспільства та окремих
споживачів. Правові  засади  ліцензування,
патентування  певних видів
господарської діяльності та
квотування  визначаються  виходячи
з конституційного   права   кожного
на  здійснення  підприємницької діяльності,   не
забороненої   законом,   а
також    принципів господарювання,
встановлених у статті 6 цього Кодексу. Ліцензія
-  документ  державного
зразка,  який засвідчує право   суб'єкта
господарювання-ліцензіата
на    провадження зазначеного   в
ньому  виду  господарської
діяльності  протягом визначеного
строку за умови виконання ліцензійних умов. Відносини, пов'язані  з
ліцензуванням певних видів господарської діяльності, регулюються
законом.

Відповідно до  абзацу  другого
частини  першої  статті
4 Закону  України  "Про
дозвільну  систему  у
сфері  господарської
діяльності" №2806-ІУ від 06.09.2005р.
виключно   законами,   які
регулюють відносини,
пов'язані   з   одержанням
документів   дозвільного
характеру,   встановлюється   необхідність   одержання
документа дозвільного характеру. За змістом частини другої статті  11
"Прикінцеві  положення"
Закону  України  "Про
дозвільну  систему  у
сфері  господарської
діяльності" закони та  інші  нормативно-правові  акти, прийняті до набрання чинності цим
Законом,  діють у частині, що не
суперечить цьому Закону.

Одним   із   загальних
принципів господарювання в Україні,
відповідно до статті  6  Господарського кодексу  України,
є  заборона незаконного втручання
органів державної влади та органів
місцевого  самоврядування,  їх посадових
осіб  у господарські
відносини,  зазначена ситуація дає
суб'єктам  господарювання  підстави
для  звернення  до
суду   за захистом своїх прав та
інтересів у випадку наполягання дозвільними органами  на
необхідності   отримання   відповідних
документів дозвільного характеру. У разі звернення суб'єкта
господарювання  (або  уповноваженої ним  особи),
відповідно  до  частини
четвертої  статті  4 Закону України "Про дозвільну систему
у сфері  господарської  діяльності", до адміністратора за
отриманням документа дозвільного характеру,
останній, керуючись повноваженнями, наданими статтею 5 цього   Закону,
надає   заявнику  інформацію
щодо  відповідного документа
дозвільного характеру (для  надання  такої
консультації надається  Перелік
документів дозвільного характеру,
передбачених законами України).

Адміністратор, відповідно до положень статті 5 Закону України
"Про дозвільну   систему   у
сфері   господарської   діяльності"  та
підпункту  33  пункту
6  Типового положення про
адміністратора та порядок його взаємодії з
місцевими  дозвільними органами,  суб'єктами
господарювання  та  територіальним  органом спеціально уповноваженого органу
з  питань
дозвільної  системи  у сфері
господарської діяльності,
затвердженого наказом Державного комітету України з питань регуляторної
політики та  підприємництва від  5
грудня  2005  року
№116 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 січня 2006  року
за  N  1/11875), приймає  комплект документів,  подання яких вимагається відповідно до

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області
від 07.03.2007 року по справі №2/35

законодавства,  та передає
документи (їх  копії)  для
розгляду відповідним місцевим дозвільним органам.

Частиною першою статті 4
Закону  України  "Про
дозвільну систему  у сфері
господарської діяльності" передбачено також,  що виключно законами, які регулюють
відносини, пов'язані з одержанням
документів   дозвільного   характеру,
встановлюється дозвільний
орган,  уповноважений  видавати
документ  дозвільного
характеру,    платність   або
безоплатність   видачі   документа дозвільного характеру,  строк прийняття  рішення
про  видачу  або відмову
у  видачі  документа
дозвільного  характеру,  вичерпний перелік підстав для  відмови
у  видачі  та
анулювання  документа дозвільного
характеру.

У випадку, коли Законом не вичерпний  перелік
підстав  для  відмови
у   видачі   та анулювання   документа
дозвільного  характеру,  то
адміністратор повинен
прийняти  заяву  про
одержання   документа   дозвільного характеру   та
відповідні  документи  і
передати  для  розгляду посадовим особам відповідних
місцевих дозвільних  органів,  але  у
цьому  разі  місцевий
дозвільний  орган  не має права відмовити у видачі  документа
дозвільного  характеру.  Крім
того,   місцевий дозвільний   орган
не   має  підстав
для  анулювання  документа дозвільного характеру.

Крім того, положення Закону України "Про дозвільну  систему
у  сфері господарської   діяльності" передбачають  видачу документів дозвільного характеру
центральними органами  виконавчої влади,
що уповноважені на це відповідно до закону.

Згідно із  частиною  другою
статті  19  Конституції
України органи  державної  влади
та  органи  місцевого самоврядування,  їх
посадові  особи  зобов'язані
діяти  лише  на підставі,
в  межах  повноважень
та  у  спосіб,
що  передбачені Конституцією та
законами України.

У зв'язку  з  цим з набранням чинності абзацом третім
частини першої статті 4 Закону України
"Про  дозвільну  систему
у  сфері господарської
діяльності" центральні органи виконавчої влади   видають   лише
ті   документи   дозвільного
характеру, повноваження
щодо   видачі   яких
надані  законом  відповідному центральному органу виконавчої
влади,  у порядку,  що встановлений відповідно   до
частини  другої  статті
4  Закону  України
"Про дозвільну систему
у  сфері  господарської
діяльності"  Кабінетом
Міністрів за поданням відповідного дозвільного органу. При цьому,  якщо законом, який регулює відносини,
пов'язані з одержанням певного документа дозвільного характеру, не встановлено
платність  або  безоплатність
видачі   документа   дозвільного характеру,  а також вичерпний перелік підстав для відмови
у видачі та анулювання документа дозвільного характеру, то дозвільний орган
повинен видати документ дозвільного характеру безоплатно та не має права
відмовити у видачі документа дозвільного характеру і підстав для анулювання
документа дозвільного характеру.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 року №833
затверджено Порядок провадження торговельної діяльності та правил торговельного
обслуговування населення”, який визначає загальні умови провадження    торговельної    діяльності, яка провадиться     суб'єктами господарювання у сфері
роздрібної та  оптової  торгівлі,
а  також ресторанного
господарства, основні   вимоги   до торговельної мережі,  мережі закладів ресторанного
господарства  і торговельного
обслуговування громадян,  які придбавають
товари для власних  побутових  потреб
у  підприємств,  установ,
організацій незалежно  від  організаційно-правової  форми
і  форм  власності, фізичних осіб  -
підприємців  та  іноземних
юридичних  осіб,  що провадять
підприємницьку  діяльність на
території України (далі - суб'єкти господарювання).

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області
від 07.03.2007 року по справі №2/35

В свою чергу статтею 11 Закону України „Про ліцензування певних
видів господарської діяльності” від 01.06.2000р. №1775-ІІІ передбачено, що
підставами для   прийняття   рішення
про  відмову  у
видачі ліцензії є: недостовірність даних у документах,  поданих
заявником,  для отримання
ліцензії, або невідповідність заявника
згідно   з   поданими
документами ліцензійним
умовам,   встановленим   для
виду    господарської діяльності,
зазначеного в заяві про видачу ліцензії.

Тобто, нормами чинного законодавства не передбачено підстав у
відмові у видачі дозволу на відкриття торговельного об'єкту та дозволу на
здійснення торговельної діяльності, наведених відповідачем у оспорюваних
позивачем рішеннях. Крім того, відповідачем не подано доказів про те, що
торговельні об'єкти позивача не відповідають вимогам, що до них ставляться, для
здійснення торговельної діяльності, а подані ним заяви не підпадають ознаки
вищевказаного Закону, яким передбачено перелік видів діяльності суб'єкта
господарювання, видача ліцензії з яких забороняється.

Відповідно до п.1 статті 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ст. 71 КАСУ,
якщо відповідач заперечує проти адміністративного позову, він
зобов`язаний доказати правомірність свого рішення. Однак, відповідач не навів
жодного аргументу та не надав жодного доказу, який би свідчив про правомірність
оскаржуваних рішень. Наведені представником відповідача в засіданні суду
підстави в обґрунтування правомірності рішень міської ради не  знайшли своє відображення в поданих суду
документах,  а тому не можуть бути
прийняті судом до уваги. Відповідно, вимога позивача про визнання нечинним
рішень Іршавської міської ради відІНФОРМАЦІЯ_4р. , від 30.11.2006р. та від
30.11.2006р. підлягає задоволенню.

Позивачем, в порядку, визначеному п.3 статті 105 КАСУ, заявлено
також вимогу про зобов'язання видачі Іршавської міською радою на користь
приватного підприємцяОСОБА_1дозволів на відкриття магазину магазину міні-маркет
„Козак” в м. Іршава,АДРЕСА_3 та у відкритті магазину міні-маркет „Стиль” в м.
Іршава, АДРЕСА_4.  Дана вимога підлягає
задоволенню в повному обсязі з огляду на вищевикладене, а також враховуючи те,
що така спрямована на забезпечення захисту прав, свобод чи інтересів позивача у
сфері публічно-правових відносин.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 105, 118,
122, п.4 ст.128, 138, 143, 160, 162, 163, 186, 254, 255 Кодексу
адміністративного судочинства України,

суд
постановив:

1. Адміністративний позов задоволити повністю.

1.1. Визнати нечинними рішення:

- 4-ої сесії 5-го скликання Іршавської міської ради
відІНФОРМАЦІЯ_2року „Про надання дозволу приватному підприємцюОСОБА_1., жителю
АДРЕСА_5на відкриття магазину міні-маркет „Стиль” в м. Іршава, АДРЕСА_4”;

- 4-ої сесії 5-го скликання Іршавської міської ради
відІНФОРМАЦІЯ_2року „Про надання дозволу приватному підприємцюОСОБА_1., жителю
АДРЕСА_5на відкриття магазину міні-маркет „Козак” в м. Іршава,АДРЕСА_3” та

- 5-ої сесії 5-го скликання Іршавської міської ради
відІНФОРМАЦІЯ_4 року „Про відміну рішення 4-ої сесії 5-го скликання Іршавської
міської ради відІНФОРМАЦІЯ_2року

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області
від 07.03.2007 року по справі №2/35

„Про надання дозволу приватному підприємцюОСОБА_1., жителю
АДРЕСА_5на відкриття магазину „Отаман” в м. Іршава поАДРЕСА_2”.

1.2. Зобов'язати Ірщавську міську раду надати дозвіл приватному
підприємцюОСОБА_1., жителю АДРЕСА_5на відкриття магазину магазину міні-маркет
„Козак” в м. Іршава,АДРЕСА_3 та у відкритті магазину міні-маркет „Стиль” в м.
Іршава, АДРЕСА_4.

3. Постанова набирає законної сили з 19.03.2007р.

5. Заява на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя
О.Ф. Ремецькі