Харківський апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

15 січня  2007 року                                Адміністративна справа  № АС-4/356-06

Колегія суддів у складі:   головуючого судді-доповідача Лащенко Л.Д.                                                                                             судді                      Істоміна О.А.

судді                      Погребняк В.Я.

при секретарі Андросовій О.В.

За участю  представників сторін:

Позивача: - Петрусь Т.М. (дов. № 3 від 15.01.2007 року), Рапута В.І. (дов. №

Відповідача:   - Шкриль Л.Г. (дов. № 985/9/10-009 від 11.01.2006 року).

розглянувши заяву про апеляційне оскарження та апеляційну скаргу відповідача, ДПІ в м. Суми (вх. № 4473 Х/2-6 від 06.12.2006 р.) на Постанову господарського суду Сумської області від 26.10.2006 р. у справі № АС-4/356-06

за позовом  ТОВ фірми «Сарекс», м. Суми

до  ДПІ в м. Суми

про  визнання нечинним податкового повідомлення- рішення.

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення відповідача № /0/8691 від 13.02.2006 року про зменшення суми бюджетного відшкодування по ПДВ в розмірі 25 000,00 грн. за квітень 2005 року.

Постановою господарського суду Сумської  області від 26.10.2006 року позов задоволено. Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення відповідача № /0/8691 від 13.02.2006 року про зменшення суми бюджетного відшкодування по ПДВ в розмірі 25 000,00 грн. за квітень 2005 року. Стягнуто з ДПІ в м. Суми на користь ТОВ фірми «Сарекс», м. Суми 3,40 грн. витрат по сплаті судового збору. Постанова суду прийнята з посиланням на те, що чинне законодавство і Закон України «Про податок на додану вартість»не встановлює для покупця товару обов’язку сплачувати ПДВ ще й до бюджету, якщо такий податок не буде сплачено продавцем чи іншою особою, з врахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні товару. Законом України «Про податок на додану вартість»сума ПДВ, яка включена до ціни товару, є податковим зобов’язанням продавця товару і саме продавець товару несе обов’язок по сплаті цього податку в бюджет.

Відповідач  ДПІ в м. Суми з Постановою господарського суду Сумської області від 26.10.2006 р. не погодився, подав  апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що господарським судом при винесенні Постанови були порушені норми матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану Постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Апелянт вказує на те, що твердження позивача, щодо наявності зустрічної перевірки ДП «Укрінбуд»та підтвердження включення суми податку на додану вартість по даній господарській операції до податкового зобов’язання цим підприємством і сплати до бюджету не відповідає дійсності. Підприємство ВАТ СМНВО ім. Фрунзе дійсно виробляє, як сепаратори, та і центрифуги, але податкових накладних на відвантаження саме центрифуг до ДП «Укрінбуд», по яких було б включено суми податку на додану вартість до податкових зобов’язань, від продавця ВАТ СМНВО ім. Фрунзе не надано. В довідці позапланової невиїзної документальної перевірки ТОВ фірми «Сарекс»від 10.05.2006 року № 3131/23-6/14010686 зроблено висновок про те, що відсутня надмірна сплата податку на додану вартість до бюджету у сумі 25000,00 грн. по ланцюгу продажу товару до виробника, перевіркою підтверджено правомірність зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість ТОВ фірмі «Сарекс»у сумі 25000,00 грн.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив суд залишити апеляційну скаргу ДПІ в м. Суми без задоволення, а Постанову господарського суду Сумської області від 26.10.2006 року без змін. Позивач зазначає, що прийнятим ДПІ в м. Суми повідомленням-рішенням порушується п.п. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 Закону  «Про ПДВ», згідно з яким, у разі коли за результатами звітного періоду сума різниці між податковим зобов’язанням та податковим кредитом має від’ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації. Підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та наданих сторонами в підтвердження обставин справи доказів, перевіривши надану в постанові суду їх юридичну оцінку, розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, апеляційний суд встановив, що  апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, Постанова господарського суду Сумської області від 26.10.2006 року підлягає залишенню без змін,  виходячи з наступного.

ДПІ в м. Суми була проведена позапланова документальна перевірка ТОВ фірми «Сарекс»з питань правомірності заявленої до відшкодування  з бюджету суми податку на додану вартість за квітень 2005 року, про що складено акт за результатами позапланової перевірки з питань правомірності заявлених до відшкодування з бюджету сум ПДВ за квітень 2005 року за № 826/23-6/14010686 від 10.02.2006 року.

На підставі вищевказаного акту перевірки, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № /0/8691 від 13.02.2006 року про зменшення суми бюджетного відшкодування по податку на додану вартість в розмірі 25 000,00 грн. за квітень 2005 року.

В ході документальної перевірки податковим органом виявлено, що позивачем з вартості придбаної центрифуги на загальну суму 150 000,00 грн. включено до складу податкового кредиту за квітень 2005 року суму ПДВ 25 000,00 грн. по податковій накладній № 2 від 09.01.2004 року по взаємовідносинах з підприємством «Армакс», м. Київ, індивідуальний податковий номер 13, свідоцтво платника ПДВ 38265223.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в декларації по податку на додану вартість за квітень 2005 року заявлена до відшкодування сума ПДВ в розмірі 25 000,00 грн. по податковій накладній № 2 від 09.01.2004 року, виданої підприємством «Армакс». Дана податкова накладна була виписана на підставі господарської операції, яка відбулась в січні 2005 року, відповідно до накладної № 108 від 09.01.2004 року та платіжного доручення № 172 від 08.01.2004 року.

В довідці позапланової невиїзної документальної перевірки ТОВ фірми «Сарекс»від 10.05.2006 року № 3131/23-6/14010686 відповідачем зроблено висновок про те, що відсутня надмірна сплата ПДВ до бюджету у сумі 25 000,00 грн. по ланцюгу продажу товару до виробника.

Матеріалами справи встановлено, що виробником центрифугу є ВАТ СНВО ім. Фрунзе. Виробником продано центрифугу ДП УБІК «Укрінбуд»на підставі  акту прийому-передачі від 29.12.2003 року. ДП УБІК «Укрінбуд»передало центрифугу ТОВ «Венто-Україна»по накладній  № 01 від 29.12.2003 року. ТОВ «Венто-Україна»реалізувало центрифугу підприємству «Арамакс», що підтверджено актом перевірки ДПІ в Подільському районі м. Києва, а підприємство «Армакс»продало центрифугу позивачу по справі.

ДПІ в м. Суми було додатково направлено запит до ДПІ у Шевченківському районі від 04.05.2006 року № 28954/7/23-610/220, щодо уточнення питання розрахунків між ПП «Армакс»та ТОВ «Венто-Україна»та між ТОВ «Венто-Україна»та ДП «Укрінбуд».  У наданій інформації зазначено, що оплату за отримані центрифуги ПП «Армакс»не сплатило ТОВ «Венто-Україна», а ТОВ «Венто-Україна»відповідно не розрахувалась з ДП «Укрінбуд». Тобто, комітентом ДП  «Укрінбуд»в адресу комісіонера ТОВ «Венто-Україна»податкова накладна не складалась та не була віднесена до складу податкових зобов’язань комітента.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності з боку позивача порушень норм податкового законодавства та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.п 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких належить до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Не дозволяється включення до податкового кредиту, згідно з п.п 7.4.5. п.7.4. ст. 7 Закону, будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) –актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів у оплату вартості таких робіт (послуг).

Визнання недійсними установчих документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість саме по собі не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи і до моменту виключення з державного реєстру, та не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних.

Необхідно зазначити, що на момент здійснення господарських операцій обгрунтованість віднесення позивачем до податкового кредиту, сум податку на додану вартість за якими не визнала податкова інспекція, продавці були в Єдиному державному реєстрі, а також мали свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість.

Платіжним дорученням № 172 від 08.01.2004 року позивач перерахував на користь продавця товару підприємства «Армакс» ВОІСОІУ 150 000 грн. попередньої оплати за центрифуги, згідно рах. 88 від 22.12.2003 року , у тому числі ПДВ 25 000 грн. оо коп.

Особливістю платника податку на додану вартість є те, що реальний та формальний платник цього податку не співпадають. Реальним платником податку на додану вартість є особа, яка купує (набуває) товари, роботи, послуги, тобто фактичний покупець (споживач),  саме за рахунок його коштів здійснюється сплата цього податку до державного бюджету України продавцями товару, робіт, послуг. Саме такі дії узгоджуються з визначенням терміну “Платник податків” наданому в п.п. 1.3 ст. 1 Закону України “Про ПДВ”” за яким платником податку є особа, яка зобов’язана здійснювати утримання та внесення до бюджету сум податку, що сплачується покупцем, або особа, що вивизить (пересилає) товари на митну територію України.

За таких обставин покупець не може нести відповідальність як за несплату податків продавцями, так і за можливу недостовірність відомостей про них, включених до Єдиного державного реєстру, за умови необхідності покупця щодо такої.

Чинним на момент розгляду справи Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців»було встановлено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру є достовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними (ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону).

Платники податку, визначені у п.п. «а», «в», «г», «д»п. 10.1 ст. 10 Закону, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до Закону (п.10.2 ст. 10 Закону).

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем ( утому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Стаття 19 Конституції України, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, податкові органи не можуть зменшувати суму бюджетного відшкодування покупцю у разі, якщо така сума була перерахована продавцю для зарахування до державного бюджету України, однак таке зобов’язання продавця не виконано.

Враховуючи викладене та те, що податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування, за таких обставин,  колегія суддів вважає, що Постанова господарського суду Сумської області від 26.10.2006 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відповідача ДПІ в м. Суми підлягає залишенню без задоволення.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 196, п. 1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 211, 212,  Кодексу адміністративного судочинства України

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ДПІ в м. Суми залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Сумської області від 26.10.2006 року по справі № АС-4/356-06 залишити без.

Дана Ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

Сторони мають право на дану Ухвалу подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Справу  № АС-4356-06   направити до господарського суду Сумської області.

Головуючий суддя                                         Лащенко Л.Д.

Суддя                                       Істоміна О.А.

Суддя                                     Погребняк В.Я.