ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

18.04.07                                                                                           Справа  № 04/39-92

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого –судді                                Городечної М.І.

суддів                                            Скрутовського П.Д.

Кузя В.Л.

розглянувши апеляційне подання Першого заступника прокурора Волинської області № 05-255 від 21.12.2006 року (вх. № 10 від 02.01.2007 року)

на рішення господарського суду Волинської області від 11.12.2006 року у справі № 04/32-92

за позовом, заявленим Ковельським міжрайонним прокурором в інтересах держави  в особі Ковельської міської ради, м.Ковель

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача –Виконавчий комітет Ковельської міської ради

до  Ковельського міжрайонного територіального медичного об”єднання, м.Ковель.

до Приватного підприємства “Крайт”, м.Ковель

про зобов”язання розірвати договір суборенди земельної ділянки по вул. Івасюка в місті Ковелі від 17.04.2000 року.

за участю представників:

від прокуратури: Макогон Ю.

від позивача: Куц І.О.

від відповідача 1: Шамова Г.Р., Волосюк В.М.

від відповідача 2: Шамова Г.Р.

Присутнім представникам сторін роз‘яснено права та обов‘язки передбачені ст.ст. 20, 22, 28 ГПК України.

Рішенням господарського суду Волинської області від 11.12.2006 року у справі № 04/32-92 відмовлено в позові, поданому Ковельським міжрайонним прокурором в інтересах держави  в особі Ковельської міської ради до Ковельського міжрайонного територіального медичного об”єднання та Приватного підприємства “Крайт” про зобов”язання розірвати договір суборенди земельної ділянки по вул. Івасюка в місті Ковелі від 17.04.2000 року.

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого господарського суду, перший заступник прокурора Волинської області подав апеляцйне подання № 05-255 від 21.12.2006 року (вх. № 10 від 02.01.2007 року). Зокрема в даному поданні вважає рішення господарського суду Волинської області від 11.12.2006 року у справі № 04/32-92 незаконним, а тому просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким поданий ним позов задоволити, посилаючись на те, що договір суборенди землі від 17.04.2000 року укладено неуповноваженою особою; без зміни у встановленому законодавством порядку цільового призначення; власником землі не надано згоди на передачу об‘єкту оренди в суборенду; без  зазначення обтяжень земельної ділянки у вигляді права її власника розпоряджатись нерухомим майном відповідно до його цільового призначення.

Представник прокуратури в судовому засіданні апеляційне подання Першого заступника прокурора Волинської області підтримав.

Ковельське міжрайонне територіальне медичне об”єднання (відповідач-1 у справі) апеляційну скаргу заперечило з підстав, викладених у поясненні на апеляційну скаргу № 701 від 05.03.2007 року, посилаючись на те, що прокурор змінивши предмет позову, обрав спосіб захисту, непередбачений ст. 16 ЦК України, так і іншими Законами. При цьому ним не було враховано, що в силу ст. 651 ЦК України розірвання договору, укладеного між юридичними особами, є їх правом, а не обов‘язком, і будь-яке примусове зобов‘язання розірвати договір суборенди є притиправною дією. Просить апеляційний суд рішення господарського суду Волинської області від 11.12.2006 року у справі № 04/32-92 залишити без змін.

Представник ТОВ “Крайт” (відповідача –2 у справі) апеляційне подання Першого заступника прокурора Волинської області заперечила з мотивів, викладених відповідачем-1 в своєму поясненні № 701 від 05.03.2007 року.

Колегія суддів апеляційного суду заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, перевіривши доводи апеляційного подання та пояснення сторін та їх представників, розглянувши матеріали справи в порядку ст. 101 ГПК України, дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційного подання. При цьому суд встановив наступні обставини та виходив з таких мотивів.

Ковельський міжрайонний прокурор звернувся до господарського суду Волинської області з позовом в інтересах держави в особі Ковельської міської ради до Ковельського міськрайонного територіального медичного об'єднання, Приватного підприємства "Крайт" про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки від 23.05.2000 року у зв'язку з відсутністю дозволу орендодавця та зміною цільового призначення землі.

В ході судового розгляду прокурором було змінено предмет позову, зокрема як вбачається з заяви від 10.10.2006 року та обгрунтування від 18.10.2006 року, Прокурор просить зобов'язати Ковельське міськрайонне територіальне медичне об'єднання та Приватне підприємство "Крайт" розірвати укладений ними 17 квітня 2000 року договір суборенди земельної ділянки розміром 10000 кв.м. по вул. Івасюка в м. Ковелі, з підстав того, що Ковельською міською радою не приймались в порядку, встановленому ч. 4 ст. 2 Земельного кодексу України (чинного на момент укладення угоди) рішення про зміну цільового призначення землі, і що договір укладався без згоди власника землі та його залучення як третьої особи до укладення спірного договору.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням № 16/24    від 25.02.2000 року Ковельська міська рада вилучила земельну ділянку площею 1 га по вул.В.Івасюка з користування Управління капітального будівництва обласної державної адміністрації та надала її Ковельському МТМО (відповідачу-1 у справі) в тимчасове користування на умовах оренди терміном на 10 років з орендною платою в розмірі однократної ставки земельного податку.

На підставі вказаного рішення 17.04.2000р. між орендодавцем Ковельською місько радою та орендарем - Ковельским МТМО укладений договір оренди земельної ділянки, згідне яким орендодавець на підставі рішення Ковельської міської ради №16/24 від 25.02.2000р. надає в оренду, а орендар приймає у строкове, платне володіння і користування земельну ділянку розміщену на землях, що знаходяться у віданні Ковельської міської ради, площею 10 000 кв.м. Земельна ділянка надана строком до 25.02.2010 року з цільовим призначенням для будівництва поліклініки (п.п. 1.1-1.3 Договору).

17.04.2000 року між Ковельським МТМО та ТОВ "Крайт" був укладений договір суборенди земельної ділянки, згідно якого ТОВ "Крайт" передано в суборенду земельну ділянку, розміщену по вул.В.Івасюка на землях, що знаходяться у віданні Ковельської міської ради площею 10000 кв.м. на строк до 25.02.2010 року.

Апеляційний суд, оцінивши в сукупності матеріали справи, враховуючи предмет і підстави поданого на розгляд господарського суду позову Ковельського міжрайонного прокурора, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ні ст. 16 ЦК України, ні ст. 20 ГК України, які в силу п.п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень даних Кодексів підлягають застосуванню до спірних правовідносин, ні відповідними нормами Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі", договору від 23.05.2000 року (п. 5.3) не передбачено способу захисту прав, обраного прокурором, а саме способом зобов”язання Ковельського міжрайонного територіального медичного об”єднання та Приватного підприємства “Крайт” розірвати договір суборенди земельної ділянки по вул. Івасюка в місті Ковелі від 17.04.2000 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.ст. 12, 14 Цивільного кодексу України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

При цьому, відповідно до положень ст.ст. 611, 651 ЦК України, ст. 188 ГК України, ст. 32 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” розірвання договору є правовим наслідком порушення стороною зобов‘язань за договором, і є наслідком волевиявлення сторін (сторони) за договором, спрямованим на припинення між ними відповідних цивільних прав та обов‘язків, які стосуються лише сторін даного договору, за винятком якщо даним договором не було передбачено, що зобов‘язання за договором породжують права для третьої особи щодо сторін договору (ст.ст. 511, 636 ЦК України). В даному випадку, оспорюваний договір суборенди породжував лише права та обов‘язки для його сторін –відповідачів у справі.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Статтею 2 даного Кодексу передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заяви прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. При цьому згідно з вимогами частини третьої статті 2 ГПК прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, у позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та вибирає спосіб такого захисту, при цьому обґрунтовуючи необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

В даному випадку, подавши позов в інтересах держави в особі Ковельської міської ради, з врахуванням його уточнення, прокурором було обрано спосіб захисту порушеного права територіальної громади міста, який не передбачений чинним законодавством, а отже, такий позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 4-7, 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, не має права з власної ініціативи виходити за межі позовних вимог, в тому числі й обравши інший спосіб захисту порушеного права, ніж визначений в позовній заяві.

За наведеного вище, рішення господарського суду Волинської області від 11.12.2006 року у справі № 04/32-92 є законним та обгрунтованим, оскільки воно ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права та на підставі повно та всебічно з‘ясованих обставин справи, а тому відсутні правові підстави для його скасування чи зміни.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційне подання Першого заступника прокурора Волинської області залишити без задоволення.

2. Рішення рішення господарського суду Волинської області від 11.12.2006 року у справі № 04/32-92 залишити без змін.

3. Постанова набирає законої сили з дня її прийняття.

4. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Справу повернути в господарський суд Волинської області.

Головуючий суддя                           М.І.Городечна

Судді                                      П.Д.Скрутовський

В.Л.Кузь