ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"30" березня 2007 р.
Справа №  4/34

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І.,розглянув матеріали справи  № 4/34

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Ремонтно-механічний  завод” м.Олександрія  Кіровоградської  області

до відповідача 1:  відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” м.Київ б-р Т.Шевченка 18,  в особі Центру  електрозв'язку №1  Кіровоградської філії м.Олександрія

відповідача  2: прокуратура  Кіровоградської області м.Кіровоград

про стягнення  4000 грн.

Представники сторін:

від позивача - Логвінов Б.І , довіреність № 7  від 07.03.07;

від відповідача 1 - Ніколаєв М.В , довіреність № 24  від 10.01.06;

від відповідача 2 - Федунець З.О , довіреність № б/н  від 05.01.07;

С У Т Ь  С П О Р У:

Подано позов про стягнення з  відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” м.Київ б-р Т.Шевченка 18,  в особі Центру  електрозв'язку №1  Кіровоградської філії м.Олександрія 4000 грн. коштів перерахованих відповідачу на  виконання  робіт по наданню  послуг  зв'язку  з  Інтернет.

За клопотанням відповідача 1  до участі в розгляді  справи в якості  відповідача 2  ухвалою  суду  від 07.03.2007  року  залучено  відповідача 2: прокуратуру  Кіровоградської  області.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами справи та при даній явці сторін.

Дослідивши наявні матеріали справи  та правовідносини, що виникли  між сторонами,  господарський суд , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач  звернувся до  суду  з позовною заявою  про  повернення коштів перерахованих 14.11.2005  року  ним згідно до листа начальника   підприємства  відповідача платіжним дорученням №278 в сумі 4000 грн. в якості  попередньої оплати за послуги інтернет зв'язку, оскільки відповідачем не було  виконано умови домовленості про надання  послуг  інтернет зв'язку  та  будь-яких  інших  послуг.    На вимогу суду  обґрунтувати свої позовні вимоги з посиланням на законодавство  позивач   доказів  та  пояснень  до суду не надав.

Відповідачем  позовні  вимоги не визнано в повному обсязі  посилаючись на ту  обставину, що    позивачем   14.11.2005 року за  №14  направлено відповідачу  листа, яким пропонувалось перераховані кошти згідно  до   платіжного  доручення №278 від 14.11.2005  року  в сумі  4000 грн. зарахувати  на оплату послуг зв'язку, наданих прокуратурі  Олександрійського  району на особовий  рахунок  №351137. Крім того, в ході розгляду справи №15/205 господарським  судом Кіровоградської області за  клопотанням представника  прокуратури Кіровоградської області  перерахована  позивачем сума в розмірі  4000 грн. зарахована як  погашення заборгованості  за  надані послуги електрозв'язку. Приймаючи до уваги, що фактично  позивач виконав зобов'язання  прокуратури Кіровоградської області,  за  клопотанням відповідача 1 до участі в справі  було залучено   в якості відповідача 2  прокуратуру Кіровоградської області.

Представник  відповідача 2 заявив, що  позивачем не виконано ухвалу  суду  від 07.03.2007  року про направлення  відповідачу 2  копії позовної заяви та долучених до неї матеріалів, тому  він позбавлений  можливості надати будь- які  заперечення по суті  вимог. Однак, з наданого позивачем  доповнення до позовних вимог вбачає, що вимоги є повністю  необґрунтованими, оскільки  позивачем  добровільно було проведено оплату  заборгованості відповідача 2 та враховано дану операцію при  винесенні рішення господарського суду  по справі № 15/205 щодо визначення  розміру заборгованості.

В  судовому засіданні 30.03.2007 року  представник позивача  надав  письмове   пояснення  про те, що будь-яких  вимог майнового характеру  до прокуратури  Кіровоградської  області він не  має та  повністю  підтримав  позовні вимоги  заявлені до відповідача 1  щодо повернення коштів  в розмірі  4000 грн.

Заслухавши  представників  сторін, дослідивши матеріали справи та надавши їм правову оцінку, господарський  суд  приходить  до  переконання, що  позовні вимоги  є необґрунтованими, в  позові  слід   відмовити. Такий  висновок господарський  суд  зробив на підставі наступного.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті  обставини, на  які вона посилається як  на підставу своїх  вимог і заперечень. Докази  подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Незважаючи на вимоги суду  згідно до ухвал від 31.01.2007 року та  від 07.03.2007  року  позивачем не подано до суду  лист  керівника підприємства відповідача  ІльЇна  В.О. згідно до якого за твердженням позивача  виникли правовідносини між сторонами спору та були перераховані кошти в  якості попередньої оплати за послуги інтернет  зв'язку. Позивачем не  спростовано  заяву відповідача 1  про  відсутність такого листа та  про  відсутність  правовідносин саме з виконання робіт  по наданню  послуг інтернет зв'язку. Натомість,  відповідачем  безспірно  доведено, що  кошти в  розмірі  4000 грн.  перераховані  позивачем для  оплати наданих прокуратурі Олексадрійського району  послуг  з електрозв'язку. Фактично в  доповненнях  до позовних вимог   позивач  також визнав факт перерахування  4000 грн. для погашення заборгованості , яка виникла  у прокуратури Олександрійського району  згідно до усної домовленості про надання сприяння позивачу у  вирішені  питання про  стягнення матеріальних збитків по кримінальній справі №80-764. Вказане пояснення  позивача не приймається судом до уваги та розцінюється  як необґрунтоване, оскільки чинним законодавством не передбачено укладення органами прокуратури договорів щодо сприяння об'єктивному вирішенню питання про відшкодування  шкоди   та  проведення суб'єктами  кримінального   процесу оплати за такі  дії. Факт скасування  рішеннями Олександрійського міськрайонного та Апеляційного суду  Кіровоградської області постанов  прокуратури Олександрійського району про закриття провадження у справі  №80-764 засвідчує про те, що прокуратурою Олександрійського району не укладались будь-які в тому числі  усні угоди  про   сприяння в об'єктивному вирішенню питання відшкодування шкоди, а позиція позивача  про наявність  усної  домовленості  є  надуманою та не базується на вимогах права.

Як вбачається з рішення  господарського суду Кіровоградської області по справі №15/205 від  06.03.2006  року  в листопаді  2005  року  ТОВ “Ремонтно-механічний завод” здійснив  оплату за  прокуратуру  Кіровоградської області в особі  прокуратури  Олександрійського району  для погашення заборгованості  за надані послуги  електрозв'язку в 2005  році.

За приписом ст 35 Господарського кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який  вирішує  господарські спори) під час  розгляду однієї справи, не  доводяться  знову  при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь  ті  самі   сторони.

Таким  чином, господарський  суд  достовірно  встановив, що   між  позивачем та  відповідачем 1 не  виникали  будь- які  зобов'язання з  вказаних  позивачем підстав щодо надання  послуг  зв'язку в  мережі Інтернету,  перерахування  коштів в  розмірі  4000 грн. позивачем проведено   з  визначенням    призначення  та   зараховано  відповідачем   згідно до вказівки  позивача на  погашення  заборгованості відповідача 2 , тому  позовні   вимоги до  відповідача 1  є повністю  безпідставними та  не підлягають до задоволення.

Господарський  суд враховує, що незважаючи  на встановлений факт виконання зобов'язання  відповідача 2  щодо   сплати  заборгованості  за надані  послуги електрозв'язку  позивачем, в  судовому засіданні та  після   залучення до розгляду  справи   у якості  відповідача2  прокуратури Кіровоградської  області, від  позивача не надійшло  будь-яких  вимог  майнового характеру.

За  приписом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням  є правовідношення, в  якому  одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити  на  користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати  роботу, надати послугу, сплатити  гроші тощо) або  утриматись від  певної дії, а кредитор має  право  вимагати від  боржника  виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватись  на засадах добровільності, розумності  та  справедливості.

Згідно  до вимог  ст.512  Цивільного кодексу  України кредитор у зобов'язанні не може бути змінений, якщо  це встановлено договором  або законом.

У відповідності до ст. 235 Цивільного  кодексу України удаваним є правочин, який вчинено  сторонами для приховування іншого правочину, який  насправді  вони вчинили.

За приписом  ст. 215  Цивільного кодексу України  недійсним є  правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому  разі визнання такого  правочину недійсним  судом  не вимагається.

За вказаних обставин, господарський суд відмовляє в  задоволенні  позовних вимог повністю.

Судові витрати по справі згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на  позивача.

Керуючись   ст.ст. 33, 34, 44,  49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові  відмовити  повністю.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України рішення господарського  суду  набирає  законної  сили   після закінчення  десятиденного  строку з дня його прийняття,  а у разі, якщо  у  судовому  засіданні  було  оголошено  лише   вступну   та резолютивну  частини  рішення,  воно  набирає  законної сили після закінчення  десятиденного  строку  з   дня   підписання   рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дане рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому  законом порядку.

Суддя