ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" лютого 2007 р.

Справа  № 17/360-06-12608

За позовом:         Ізмаїльської міської ради

до відповідача:
Суб'єкта підприємницької діяльності -ОСОБА_1

Залікович

про знесення самовільно збудованої
будівлі

та за зустрічним позовом:  Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи

ОСОБА_1

до відповідачів:  Ізмаїльської міської ради

Комунального
підприємства “Ізмаїльське міжміське бюро технічної

Інвентаризації”

про визнання права власності

Суддя           Зуєва Л.Є.

Представники:

У судових  засіданнях
15.01.2007р. та 05.02.2007р.  були
присутні :

Від позивача:        Кравченко  М.І
представник на підставі доручення №4 від 09.01.07р.

Від відповідача:   СПД
ОСОБА_1 паспорт серії НОМЕР_1

У судове засідання 13.02.2007р.
представники  позивача   та
відповідача не з'явилися .

По справі у відповідності до ст.77
ГПК України оголошувались перерви з 15.01.2007р. по 05.02.2007р. та з
05.02.2007р. по 13.02. 2007р.

Суть спору:    Ізмаїльська міська рада звернулася
до господарського суду Одеської області з позовом про зобов'язання СПД -ОСОБА_1
знести самочинно збудовану будівлю, яка розташована за АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з позовними
вимогами, СПД -ОСОБА_1 18.01.2007р. звернулася до господарського суду з
зустрічною позовною заявою вхід.НОМЕР_2 до Ізмаїльської міської ради, за участю
3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача Ізмаїльського БТІ про визнання права власності на об'єкт
нерухомості, який розташований АДРЕСА_1, загальною площею 1449 кв.м.

Представник Ізмаїльської міської
ради в судове засідання з'явився, на  своєму
позові  наполягає, відзив на зустрічний
позов не надав, однак надав усні пояснення в яких заявлені позовні вимоги не
визнає.

Представник  Ізмаїльського міськрайонного бюро технічної
інвентаризації в судове засідання не з'явився, однак надав письмові пояснення,
в яких позовні вимоги викладені в зустрічній позовній заяві визнає, та просить
суд розглядати справу без участі представника МБТІ.

Розглядом
справи встановлено:

22.05.2003р. міською інспекцією
державного архітектурно-будівельного контролю при виконавчому комітеті
Ізмаїльської міської ради було зафіксовано факт самовільного, без отримання в
установленому порядку дозволу, виконання робіт по будівництву кафе, туалету,
підсобних приміщень, сараю, навісу, сторожки АДРЕСА_1 про що було складено
протокол про правопорушення у сфері містобудування, який мається в матеріалах
справи.

23.05.2003р. Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю при виконавчому комітету Ізмаїльської
міської ради була винесена постанова про накладання на відповідача по справі
штрафу в розмірі 102 грн. зазначений факт також підтверджується постановою
Інспекції НОМЕР_2.

09.08.2006р. Міською інспекцією
державного архітектурно-будівельного контролю було винесено припис, згідно з
яким відповідачу по справі було запропоновано в строк до 01.10.2006р. знести
самовільно збудовану будівлю, яка розташована АДРЕСА_1.

Актом обстеження від 03.10.2006р.
було встановлено, що СПД -ОСОБА_1 не виконав припис міської інспекції ДАБК від
09.08.2006р. про знесення самовільно збудованого об'єкту.

Зазначені обставини спонукали
Ізмаїльську міську раду звернутися до господарського суду Одеської області з
позовною заявою (від 28.11.2006р. вхід.НОМЕР_3)
про знесення самовільно збудованої будівлі.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 30.11.2006р. порушено провадження у справі
№17/360-06-12608 за позовом Ізмаїльської міської ради до суб'єкта
підприємницької діяльності -ОСОБА_1 про знесення самовільно збудованої будівлі.

В свою чергу СПД -ОСОБА_1 не
погоджуючись з зазначеними позовними вимогами, звернулася до суду з зустрічною
позовною заявою про визнання права власності.

Ухвалою господарського суду
Одеської області 22.01.2007р. зустрічна позовна заява СПД -ОСОБА_1 була
прийнята судом до провадження та обєднана в одне провадження зі справою №
17/360-06-12608.

В якості обґрунтування своїх
зустрічних позовних вимог СПД ОСОБА_1 посилається на ті обставини, що він є
володільцем об'єкту нерухомості який розташований АДРЕСА_1(кафе-бар) про що
органами МБТІ м. Ізмаїла було складено технічний паспорт від 03.11.2005р. Крім
того, позивач по зустрічній позовній заяві посилається на договір
купівлі-продажу нежилого приміщення від 03.12.2002р., згідно з яким СПД -
ОСОБА_1 придбав у власність нежитлове приміщення кафе-бару, що знаходиться
АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 13.02.2007 р. було
змінено процесуальний статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача КП „Ізмаїльське міжміське бюро технічної
інвентаризації” на відповідача КП „Ізмаїльське міжміське бюро технічної
інвентаризації”.

Дослідивши обставини справи,
заслухавши пояснення представників сторін та надані ними докази суд дійшов
наступних висновків.

Статтею 49 Закону України “Про
власність”  за  № 697-ХІІ від 07.02.1991 року (зі змінами та
доповненням), передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо
інше не буде встановлене судом.

Як вбачається з матеріалів справи
нежитлове приміщення кафе-бару загальною площею 48,7 кв.м., що розташоване
АДРЕСА_1, належить СПД -фізичній особі ОСОБА_1 на праві власності про що
свідчить договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 03.12.2002р.,
нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі НОМЕР_5.

Відповідно до ст. 328 ЦК
України  право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, та вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, відповідно до вимог ст.
386 ЦК України власник який має підстави передбачити можливість порушення свого
права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про вчинення
певних дій для запобігання такому порушенню.

При цьому вимогами ст.392 ЦК
України передбачено, що власник майна, може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а
також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В подальшому з метою благоустрою
кафе-бару, для створення належних умов
господарської діяльності СПД -ОСОБА_1 було реконструйовано  приміщення, яке належить йому на праві
власності для поліпшення та благоустрію кафе-бару, після чого  в подальшому Ізмаїльським міжміським бюро
технічної інвентаризації було розроблено та виготовлено технічний паспорт, на
реконструйоване приміщення загальною площею 1449 кв.м.,   який мається в матеріалах справи.

Вирішуючи спори, пов'язані з правом
власності, суд виходить з того, що підтвердженням наявності такого права можуть
бути документи, що фіксують, підтверджують і оформлюють безпосередньо самі
юридичні факти, на підставі яких у власника виникає (до нього переходить) право
власності.

Статтями 15, 16 ЦК України
передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист
свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав
та інтересів можуть бути зокрема
визнання права. Крім цього відповідно до ст.ст. 15, 16, 392 ЦК України у
разі якщо якась особа не визнає право власності
іншої особи на належне такій іншій особі на праві власності майно, порушує
право власності такої іншої особи на це майно, така інша особа має право
звернутися до суду з позовом до особи, що порушила або не визнає її право
власності для захисту свого права власності.

Відповідно до п.п. 1,3,4 ст.331
Цивільного кодексу України в редакції від16.01.03 р. право власності на нову
річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше  не встановлено договором або законом. Особа,
яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є
власником цієї речі. До завершення будівництва (створення майна) особа
вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ст. 376  ЦК України житловий будинок, будівля,
споруда, інше неру хоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істот
ними порушеннями будівельних норм і правил. При цьому

частиною 3 цієї ж статті визначено,
що право власності на самочинно збудоване нерухо ме майно може бути за рішенням
суду визнане за осо бою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Крім цього, пунктом 5 ст. 376 ЦК
України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд
може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване
на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник на свій розсуд
володіє,  користується  і розпоряджається  належним йому майном.  Власник має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, що не суперечать закону.
Він може використовувати майно для здійснення господарської    та іншої, не забороненої законом  діяльності.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку, що реконструйоване прміщення кафе-бару загальною площею 1449 кв.м.,
який розташований АДРЕСА_1 не є своїми ознаками самочинним, тому у задоволенні
позову Ізмаїльської міської ради про знесення самовільно збудованої будівлі
слід відмовити .

Приймаючи до уваги, що позивач за
первісним позовом не визнає права суб'єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_1
як власника збудованої будівлі, розташовану АДРЕСА_1, загальною площею 1449
кв.м., суд вважає можливим захистити право власності на це  нерухоме майно у судовому порядку шляхом  визнання
права власності на цю будівлю за СПД -ОСОБА_1.

При цьому відповідно до вимог п.п.
1,2,3 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права
на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і
правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який
зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в
порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на
нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова
від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Як вбачається зі змісту Тимчасового
положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно
затвердженого наказом Мін'юсту України від 07.02.2002р. №7/5 державну
реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро
технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних
одиниць.

Державна реєстрація прав власності
на нерухоме майно -це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме
майно, у зв'язку  з виникненням,
існування або припинення права власності на нерухоме майно, що здійснюються БТІ
за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі право
встановлювальних документів особи, яка звернулася до БТІ.

Обов'язковій реєстрації прав
підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому
числі іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних
організацій, іноземних держав, а також територіальних громад в особі органів
місцевого самоврядування та держави в особі органів, уповноважених управляти
державним майном.

За таких обставин, приймаючи до
уваги вищевикладене, суд керуючись вимогами ст. 15,16,182, 316,328,
331,386,376, 392, вирішив в задоволенні позовних вимог Ізмаїльської міської
ради про знесення самовільно збудованої будівлі -відмовити, позовні вимоги по
зустрічній позовній заяві СПД -ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Судові витрати по оплаті державного
мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу по
первісному позову покласти на позивача, по зустрічній заяві на СПД ОСОБА_1,
згідно її заяви, яка мається в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову
Ізмаїльської міської ради про знесення самовільно збудованої будівлі
-відмовити.

2. Зустрічний позов суб'єкта підприємницької
діяльності -ОСОБА_1 -задовольнити.

3. Визнати за субєктом
підприємницької діяльності -ОСОБА_1 /АДРЕСА_2, свідоцтво НОМЕР_4/ право
власності на об'єкт нерухомості, кафе-бар
загальною площею 1449 кв.м., який розташований АДРЕСА_1.

4. Зобов'язати Ізмаїльське
міжміське бюро технічної інвентаризації /Одеська область, м. Ізмаїл, вул.
Болградська,61/ за реєструвати за субєктом підприємницької діяльності -ОСОБА_1
/АДРЕСА_2, свідоцтво НОМЕР_4/ право власності на об'єкт нерухомості, кафе-бар   загальною площею 1449 кв.м., який
розташованийАДРЕСА_1.

Наказ видати.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, в порядку
передбаченому  ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після вступу рішення в
законну силу.

Повний
текст рішення складено та підписано 21.02.2007р.

Суддя
Зуєва Л.Є.