СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06.02.07                                                                                 Справа № 8/35ад.

Суддя   Середа А.П.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Державної інспекції  з контролю за цінами у  Луганській області, місто Луганськ,

до Комунального підприємства «Тепло», місто Молодогвардійськ Луганської області, -

про стягнення   14602 грн. 41 коп.,

при секретарі судових засідань Качановській О.А.,

в присутності представників сторін:

від позивача –Сердюков А.П., - довіреність №34-03/402 від 05.02.07 року;

від відповідача –Олейнік Н.А. –юрисконсульт, - довіреність №б/н від 04.01.06 року, -

встановив:

суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми економічних санкцій відповідно до рішення Державної інспекції з контролю за цінами у Луганській області від 16.11.06 року №190 на суму 14602 грн. 41 коп.

Відповідно до ст. 111 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАСУ) попереднє судове засідання було призначене та фактично відбулося 06.02.07 року, за участю представників сторін.

В цьому судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача позов визнав частково –на суму 13602,41 грн., з яких сума штрафу складає 8734,94 грн., зазначивши про це у своєму письмовому відзиві на позов (вих. №88 від 06.02.07 року). Часткове його визнання він пояснив тим, що грошові кошти у сумі 1000,00 грн. від загальної суми позову відповідач добровільно  сплатив 25.01.07 року, платіжне доручення №25, - залишок суми економічних санкцій він сплатить впродовж І кварталу поточного року.

З урахуванням цієї обставини представник позивача звернувся до суду з заявою (вих. №б/н від 06.02.07 року) про зменшення своїх позовних вимог на 1000,00 грн., у зв’язку з чим вони складають 13602,41 грн., яку він і просить стягнути з відповідача.

Крім того, він також звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у цьому ж судовому засіданні.

Представник відповідача погодився з цим клопотанням.

Суд, розглянувши обидва клопотання, враховуючи, що вони відповідають вимогам ст.ст.49,51 та частини 3 ст. 121 КАСУ, - вважає, що вони підлягають задоволенню, а спір –розгляду по суті у цьому ж судовому засіданні.

Предметом спору по справі є сума економічних санкцій у розмірі 13602,41 грн.

Представники сторін не заявили клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 41 та п. 2-1 розділу УІІ «Прикінцеві та перехідні положення»КАСУ.

Заслухавши представників сторін, дослідивши обставини справи та додатково надані  матеріали,  суд  дійшов  наступного.

І.1.Рішенням Краснодонської міської ради Луганської області від 30.04.2004 року №18/689 створено Комунальне підприємство «Тепло»(далі КП «Тепло», - відповідач), ідентифікаційний код33009314.

2.В період з 17 по 27 жовтня 2006 року фахівцями Державної інспекції з контролю за цінами у Луганській області (далі –ДІКЦ, - позивач) здійснено перевірку  дотримання державної дисципліни цін при формуванні, встановленні та застосуванні тарифів на послуги з теплопостачання, що надаються всім споживачам, в діяльності КП «Тепло».

За результатами перевірки складено акт №06234 від 27.10.06 року, згідно якому встановлено, що за опалювальний період 2005-2006 років  підприємством надлишково нараховано 4869,47 грн. оплати  за постачання споживачам теплової енергії, при цьому сума додатково отриманої підприємством виручки також склала 4869,47 грн.

14.11.06 року ДІКЦ прийняла рішення №190 - про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни, згідно якому підприємство своїми вищезгаданими діями порушило:

вимоги п. 6 ст.2, п. 6 ч. 2 ст. 21, п.2 ст. 32 Закону України від 24.06.04 року №1875-ІУ «Про житлово-комунальні послуги»(далі –ЗУ №1875-ІУ); п. 6.1.4 Міжгалузевих норм споживання електричної та теплової енергії для установ і організацій бюджетної сфери України, затверджених наказом  Державного комітету України з енергозбереження від 25.10.1999 року; п. 2.2.4 КТМ 204 України 244-94 «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових споруд, а також на господарсько-побутові  потреби в Україні», затверджені Держжитлокомунгоспом України 14.12.93 року; постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.05 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

З огляду на це, на підставі ст. 14 ЗУ №1875-ІУ до нього застосовано економічні санкції шляхом:

вилучення в доход Державного бюджету незаконно отриманої грошової виручки у сумі 4867,47 грн.,

накладення штрафу у сумі 9734,94 грн., - а всього 14602,41 грн.

3. ДІКЦ 15.11.06 року за вих. №34-24/3077 спрямувала на адресу КП «Тепло»претензію, в якій запропонувала  у 10-денний термін сплатити ці санкції до державного бюджету Краснодонського району.

Як вбачається з матеріалів справи, претензія у встановлений термін не була задоволена.

ІІ.Заслухавши  представників сторін,  дослідивши та оцінивши матеріали справи та додатково надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі  з таких підстав.

1.Право ДІКЦ на здійснення  державного контролю за цінами, у тому числі у сфері житлово-комунального господарства, передбачено ст. 13 Закону України  від 03.12.1990 року №507-ХІІ «Про ціни та ціноутворення»(далі –ЗУ №507-ХІІ).

2.Факт порушення -  безпідставного нарахування   КП «Тепло»оплати у сумі 4869,47 грн. та отримання виручки  у названій сумі за подану теплову енергію у опалювальний період 2005-2006 років –належним чином підтверджено актом №06234 від 27.10.06 року.

3.Як при складенні акту, такі і при прийнятті на його підставі вищезгаданого рішення ДІКЦ діяла у відповідності до вимог законів №507-ХІІ  та 1875-ІУ, а також Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої  Міністерством економіки та з питань європейської інтеграції України та Міністерством фінансів України №298/519 від 03.12.2001 року, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 18.12.01 року №1047/6238 (далі –Інструкція №298/519).

3.1.Згідно пункту 6 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на принципі дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг.

Пунктом 6 частини 2 ст. 21 того ж Закону передбачено обов’язок  виробника  житлово-комунальних послуг  розглядати  у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Частиною 2 ст. 32  названого Закону  встановлено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими у встановленому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем порушено  вимоги статтей 21 та 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

4.Порядок проведення перевірки стану дотримання виробником комунальних послуг (у т.ч.  з теплопостачання)  чинного законодавства у цій сфері врегульовано вищезгаданою Інструкцією №298/519.

ДІКЦ при  проведенні перевірки, складанні акту про її результати  та винесенні рішення про застосування економічних санкцій  дотримано  її вимог, у т.ч.:

п. 2.1 ст. 2 Інструкції №298/519 - щодо встановлення та обчислення суми надлишково стягнутої виручки за надані послуги з теплопостачання;

пунктів 3.1 -3.4 ст.3 –щодо прийняття рішення про застосування економічних санкцій.

5.Згідно ст. 14 ЗУ №507-ХІІ - вся необґрунтовано одержана підприємством сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін … підлягає вилученню  в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду.

З огляду на те, що відповідач у встановлений термін не виконав вимоги ДІКЦ про сплату  економічних санкцій до бюджету, - остання у відповідності до вимог частини 3 ст. 13 Закону України «Про ціни та ціноутворення», а також  пункту 3.6 ст. 3 Інструкції №198/519 правомірно звернулася з позовом до господарського суду.

6.Відповідач позовні вимоги не спростував.

Приймаючи до уваги те, що матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача не сплачених до бюджету економічних санкцій, а також факт його ухилення від їх сплати, - позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.

Керуючись частиною 4 ст.94 КАСУ суд не стягує з відповідача судові витрати.

Судом прийнято до уваги те, що позивач згідно ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93 року №7/93 “Про державне мито”  при зверненні до суду з позовом звільнений від сплати державного мита.

На підставі викладеного, ст.2, 21, 32 Закону України від 24.06.04 року №1875-ІУ „Про житлово-комунальні послуги»; ст.ст.13 та 14  Закону України від 03.12.1990 року №507-ХІІ «Про ціни і ціноутворення», керуючись ст.ст.49, 51, ч. 3 ст.121, ст.ст. 158-163 та 167 КАС України,  суд

п о с т а н о в и в :

1.Позов задовольнити у повному обсязі.

2.Стягнути з Комунального підприємства «Тепло», ідентифікаційний код 33009314, яке знаходиться за адресою; місто Молодогвардійськ, вул. Молодіжна,5 Луганської області, -  на користь державного бюджету  України, код платежу 23030300, отримувач: державний бюджет Краснодонського району, код 24048922, на р/р 0134 в банку УДК у Луганській області, МФО 804013, - економічні санкції у сумі 13602 (тринадцять тисяч шістсот дві) грн. 41 коп.

Відповідно до частини 4 ст. 167 КАС України  за згодою представників сторін у судовому засіданні 06.02.2007 року оголошено тільки вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови у повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу - з  дня  складення  в  повному обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову у повному обсязі складено та підписано 08.02.2007 року.

Суддя                                                                                                А.П.Середа