СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.07                                                                                 Справа № 5/113

Господарський суд Луганської області у складі судді Закропивного О.В., при секретарі Агафоновій С.В., за участю представників сторін:

від позивача –не прибув;

від відповідача –Краснякова Т.В. (довіреність № 03/5-7 від 25.12.06.);

розглянувши матеріали справи за позовом:

товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполіс» (м. Моспіно, Донецької області, вул. Чехова, 19а, код 30074815) до державного підприємства «Луганськвугілля»в особі Відокремленого підрозділу «Групова збагачувальна фабрика «Слав’яносербська» (с.м.т. Лозівський, Слав’яносербського району, Луганської області, код 26410824);

про стягнення 62873 грн. 56 коп., –

В С Т А Н О В И В:

Суть спору: позивачем заявлено позовні вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за договором № 32 від 09.11.06. в сумі 62873,56 грн.

Відповідач відзивом на позовну заяву на позовну заяву та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані з урахуванням наступного.

Згідно укладеного між сторонами договору № 32 від 09.11.06., позивач виконав для відповідача роботи по ремонту технологічного обладнання. Після здійснення між сторонами часткових розрахунків, за відповідачем перед позивачем утворилась заборгованість 62079,77 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, наявність даної заборгованості перед позивачем відповідач не заперечує.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України господарські зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, за умовами договору та вимогами Господарського і Цивільного кодексів України у встановлений строк, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання, також, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми.

З урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних заборгованість відповідача перед позивачем складає 62873,56 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполіс»до державного підприємства «Луганськвугілля»в особі Відокремленого підрозділу «Групова збагачувальна фабрика «Слав’яносербська»підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України на відповідача покладаються витрати, понесені позивачем, по сплаті держмита в сумі 628,74 грн. і 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського  процесуального кодексу України суд, –

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства «Луганськвугілля»в особі Відокремленого підрозділу «Групова збагачувальна фабрика «Слав’яносербська» (с.м.т. Лозівський, Слав’яносербського району, Луганської області, код 26410824) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполіс» (м. Моспіно, Донецької області, вул. Чехова, 19а, код 30074815) заборгованість в сумі 62873,56 грн., витрати по сплаті держмита в сумі 628,74 грн.  і 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видати наказ.

Рішення підписано 06.04.07.

Суддя                                                                                          О.В. Закропивний

Надруковано 3 примірники

1-          до справи

2-          позивачу

3-          відповідачу