ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2007 р.                                                                   Справа № А4/001-07

Суддя господарського суду Київської області Попікова О.В., розглянувши справу

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю „Астор-Сервіс”, смт. Іванків

до
Іванківської міжрайонної державної податкової інспекції

про
встановлення відсутності компетенції

секретар судового засідання: Холоденко Н.О.

за участю представників:

від позивача
Стрельцова О.Ю. дов. від 10.11.2006р., Косогор О.М. дов. від 30.12.2006р.

від відповідача
Коваленко О.В. дор. від 9.01.2007р. № 1041025

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 9.02.2007р. об 11 год. 30 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 15.02.2007р, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови.

Встановив:

Товариством з обмеженою відповідальністю „Астор-Сервіс” (надалі позивач) заявлений позов (з урахуванням уточнень, викладених в заяві від 5.02.2007р.) про встановлення відсутності компетенції Іванківської МДПІ (надалі відповідач) на видання наказу від 7.11.2006р. № 160-„Д”, встановлення відсутності компетенції Іванківської МДПІ на проведення перевірки ТОВ „Астор-сервіс”, встановлення відсутності компетенції Іванківської МДПІ на складання акта по результатах перевірки.

Позовні вимоги обґрунтовані приписами статті 19 Конституції України, статей 11 та 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, з огляду на наступне:

- при видачі наказу від 7.11.2006р. № 160-„д” про проведення перевірки ТОВ „Астор-Сервіс” на підставі ч. 13 статті 11-1 Закону України ”Про державну податкову службу в Україні” податкова служба не мала підстав для його видання, а саме відсутня порушена кримінальна справа проти посадових осіб ТОВ „Астор-Сервіс”, і як наслідок відповідач діяв не межах встановленої законом компетенції.

- при проведенні перевірки відповідачем не було дотримано вимоги ч. 1 статті 11-2 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”.

-  у зв’язку з недопущенням посадових осіб МДПІ до проведення перевірки, позивач наголошує на тому, що позапланова виїзна перевірка ТОВ „Астор-Сервіс” взагалі не проводилась, і відповідно у відповідача були відсутні повноваження щодо складання акта за результатами такої перевірки.

У відзиві на позовну заяву, наданому відповідачем, Іванківська МДПІ просить залишити позовну заяву без задоволення з тих підстав, що податкова служба правомірно провела перевірку ТОВ „Астор-Сервіс” з питань достовірності бюджетного відшкодування за період з 1.12.2005р. по 31.01.2006р. на підстав наказу ДПА в Київській області від 6.11.2006р. № 695 та наказу Іванківської МДПІ від 7.11.2006р. № 160-„д” керуючись вимогами ч. 13 статті 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”. У зв’язку з тим, що перевірка проводилась на підставі постанови слідчого СВ Оболонського РУГУ МВС України та на підставі  ч. 13 статті 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, для перевірки були використані матеріали, надані слідчим.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне:

6 листопада 2006р. головою ДПА у Київській області видано наказ № 695 про проведення виїзної позапланової документальної перевірки ТОВ „Астор-Сервіс”  на підставі постанови про призначення документальної перевірки від 25.10.2006р. старшого слідчого СВ Оболонського РУ ГУМВС України та керуючись вимогами п.13 статті 11-1 Закону України „Про державн4у податкову службу в Україні”.  Наказом відряджено  головного державного податкового ревізора-інспектора Виходцева П.В. до Іванківської МДПІ, та зобов’язано начальника Іванківської МДПІ  здійснити комплекс заходів щодо забезпечення проведення перевірки з дотриманням вимог статті 11-2 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”.

На підставі цього наказу та вимог п. 13 статті 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” начальником Іванківської МДПІ 7 листопада 2006р. було видано наказ № 160-„Д” про проведення виїзної позапланової перевірки ТОВ „Астор-Сервіс” з питань дотримання вимог валютного та податкового законодавства за період з 1.12.2005р. по 31.01.2006р.

До матеріалів справи залучено лист в.о. начальника УПМ ДПА в Київській області від 12.01.2007р. № 81726-50 , в якому повідомляється, що 25.04.2006р. старшим слідчим СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві порушено кримінальну справу № 05-9313 по факту фіктивного підприємництва ТОВ „Астор-Сервіс”, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 статті 205 КК України (копія постанови також залучена до справи). Також до матеріалів справи залучено постанову від 25.10.2006р. старшого слідчого СВ Оболонського РУ ГУМВС України про призначення позапланової виїзної документальної  перевірки ТОВ „Астор-Сервіс” з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з ПДВ за період з 1.12.2005р. по 31.01.2006р.

7.11.2006р. начальником Іванківської МДПІ видане направлення № 225 про проведення з 7.11.2006р. по 20.11.2006р. виїзної позапланової документальної перевірки ТОВ „Астор-Сервіс”.

Відповідачем залучено до справи акт від 7.11.2006р. № 16 про неможливість вручення керівництву ТОВ „Астор-Сервіс” наказу та направлення на проведення позапланової перевірки та акт ненадання бухгалтерських документів для проведення позапланової документальної перевірки ТОВ „Астор-Сервіс”, акт № 72 перевірки місцезнаходження платника податків –ТОВ „Астор-Сервіс” станом на 17.07.2006р.,  а також повідомлення керівництва ТОВ „Астор-Сервіс” від 23.11.2006р. щодо ознайомлення та підписання акта перевірки.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 17 КАС України встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача –суб’єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов’язання відповідача –суб’єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов’язання відповідача –суб’єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача –суб’єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб’єкта владних повноважень.

Як вбачається з позовної заяви ТОВ „Астор-Сервіс” предмет позову складає вимога щодо встановлення відсутності компетенції Іванківської МДПІ на видання наказу від 7.11.2006р. № 160-„Д”, встановлення відсутності компетенції Іванківської МДПІ на проведення перевірки ТОВ „Астор-сервіс”, встановлення відсутності компетенції Іванківської МДПІ на складання акта по результатах перевірки. Господарський суд не вбачає правових підстав для задоволення  згаданих позовних вимог товариства з огляду на наступне:

Компетенція суб’єкта владних повноважень, в даному випадку Іванківської міжрайонної державної податкової інспекції, - це визначена законом сукупність повноважень, а саме: прав та обов’язків органів державної податкової служби. Законом, що визначає статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, є Закон України „Про державну податкову службу в Україні”.

Приписами ч. 1 статті 11 Закону України „Про державну податкову службу в України передбачено право органів державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обов'язкових платежів) визначені приписами статті 11-1 згаданого Закону. Зокрема, вимогами частини 6 статті 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” передбачено право податкових органів щодо проведення позапланової виїзної перевірки, яка не передбачена в планах роботи органу ДПС і проводиться за наявності певних обставин.

Вимогами статі 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” визначено, що позапланова виїзна перевірка здійснюється за рішенням керівника податкового органу, яке оформлюється наказом.

До матеріалів справи залучений наказ Начальника Іванівської МДПІ від 7.11.2006р. № 160-„Д” про проведення виїзної позапланової перевірки ТОВ „Астор-Сервіс” з питань дотримання вимог валютного та податкового законодавства за період з 1.12.2005р. по 31.01.2006р, видання якого знаходиться у компетенції керівника ДПС.

За результатами будь-якої перевірки (планової, позапланової) працівниками податкової служби складається відповідний акт, порядок оформлення якого визначений Наказом ДПА України від 10.08.2005р. № 327.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і  характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт –це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж  до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов’язки тільки у того суб’єкта (чи визначеного ними певного кола суб’єктів), якому вони адресовані.

Форми, найменування і порядок прийняття актів державними чи іншими органами (далі –акти) залежать від місця даного органу в системі відповідних органів та його компетенції і регламентуються Конституцією України, відповідними законами України та положенням (статутом) про такий орган.

У відповідності до ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб’єкт господарювання та  споживач  має  право  на захист своїх прав і законних інтересів.  Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються зокрема шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання  повністю  або частково недійсними актів  органів державної  влади та органів місцевого самоврядування, актів  інших суб’єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб’єкта господарювання або споживачів; відновлення  становища, яке існувало  до  порушення  прав та законних інтересів суб’єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.

Таким чином, позивач скориставшись своїм правом на судовий захист, яке не може бути обмежене,  обрав невірний спосіб захисту порушеного, на його думку, права. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо встановлення відсутності компетенції у відповідача на видання наказу, проведення перевірки та оформлення акта, ТОВ „Астор-Сервіс” посилається на порушення відповідача вимог Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, а саме щодо неправомірності  дій відповідача при проведенні перевірки, виданні наказу, та складанні акта перевірки. Однак, визнання дій неправомірними та встановлення відсутності компетенції це різні позовні вимоги, і за наявності підстав платник податку не позбавлений можливості оскаржити дії податкової служби при проведенні перевірки або про скасування рішення, прийнятого за наслідками такої перевірки.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що вимогами чинного процесуального законодавства не передбачено право господарського суду самостійно змінювати предмет заявленого позову.

Зважаючи на викладені норми чинного законодавства, за умови не встановлення під час судового розгляду правових підстав для висновку щодо відсутності компетенції відповідача у видачі наказу, проведенні перевірки, складанні акту перевірки, господарський суд не вбачає законних підстав для задоволення позову ТОВ „Астор-Сервіс”.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 71, 94, 100, 158 –163, Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

п о с т а н о в и в

У задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями   185-187 КАС України.

Суддя                                                                                                 Попікова О. В.

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі –  15 лютого 2007р.