донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

26.02.2007 р.                                                                                 справа №22/318а

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового засідання

за участю представників сторін:

від позивача:
Бачурська О.З. - за дов. від 18.10.2006р.,

від відповідача:
Ткаченко ВЄ. - за дов. №56455/10/10/10-013 від 15.11.2006р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державна податкова інспекція у Ворошиловському районі м.Донецька

на постанову господарського суду

Донецької області

від
04.12.2006 року

по справі
№22/318а

за позовом
Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Груп 2005" м.Донецьк

до
Державна податкова інспекція у Ворошиловському районі м.Донецьк

про
визнання недійсним рішення

В С Т А Н О В И В:

1.Стислий виклад суті постанови місцевого господарського суду

12.10.2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Груп 2005" м. Донецьк звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька про визнання недійсним рішення від 02.10.2006 р. № /0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3986грн.50коп.

Ухвалою від 13.10.2006 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Постановою від 04.12.2006р. у справі № 22/318а  господарський суд Донецької області (суддя Волошинова Л.В.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Груп 2005" м. Донецьк задоволенні.

Визнано недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 02.10.2006 р. № /0.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес –Груп 2005” м. Донецьк судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3,40 грн.

Загальний строк розгляду справи склав 1 місяць 21 день.

2. Підстави з яких порушено питання про перегляд постанови

Відповідач не погодився з прийнятою постановою господарського суду від та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 04.12.2006р.  та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Груп 2005" м. Донецьк  в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом постанова прийнята з  порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що згідно п. 3.3. Інструкції про порядок здійснення контролю та отриманням ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціям, яка затверджена постановою   Правління   Національного   банку   України   від   24.03.099   №   136  та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28.05.99 № 338/3631, уповноважений банк знімає імпортну операцію резидента з контролю після надання останнім документів, що засвідчують поставку нерезидентом продукції, що сплачена резидентом. Крім того, уповноважений банк знімає імпортну операцію з контролю лише після отримання реєстру ВМД від відповідного митного органу згідно з вимогами постанови Кабінету міністрів України і Національного банку України від 26.12.95. 1044, тобто оформленої ВМД відповідно до вимог п.8 Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.97 № 574 зі змінами та доповненнями.

Посилається на те, що податкового органу надійшло повідомлення Філії ДРУ ЗАТ КБ "Приватбанк" від 04.05.06р. №Р09.01/1-9092 про факт порушення ТОВ "Бізнес груп 2005" своєчасності розрахунків за вищевказаним контрактом.

Відповідно до наказу ДПА України від 23.10.02 № 505 "Щодо затвердження податкового роз'яснення щодо застосування норм статті 4 Закону України від 23.09.94р № 185/94 - ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" датою імпорту слід вважати дату надходження товару на митну територію України, фактичного перетину ним митного кордону України, що підтверджується поставленням відтиску штампа на СМR товаросупровідних документах і означає початок перебування товару під митним контролем, але при обов'язковій наявності ВМД типу 40 оформленої відповідно до вимог п.8 Положення про вантажну митну декларацію, тобто оформленою за наявності на всіх її аркушах відбитка особистої номерної печатки посадової особи митниці, що здійснила митне оформлення товарів і транспортних засобів.

Моментом перетину митного кордону при імпорті для визначення митної вартості встановлений згідно з абзацами десятим - чотирнадцятим пункту 1.7 Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Державної митної служби України від 09.07.97 р. № 307, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24.09.97 р. за № 443/2247, а саме: для перевезень іншими видами транспорту (в тому числі залізничним та автомобільним): початок або здійснення митного оформлення у пункті пропуску на митному кордоні України на шляху переміщення товару.

Зазначає, що вантажно митна декларація ТОВ "Бізнес - Груп 2005" на суму у розмірі 920719,8 руб. Р.Ф. до банку надано не було.

Закон України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.94р № 185/94-ВР - це спеціальний закон і нормою ст. 2 цього Закону не ставиться в залежність надходження товару в Україну від переходу права власності на товар. Юридичний перехід права власності перебуває за межами валютного контролю. Тобто надання підприємством доказів, що товари, які знаходились під митним контролем викрадено і в наслідок чого, відсутність у підприємства належним чином оформлених ВМД типу 40, не є підставою для не застосування відповідальності, яка передбачена ст. 4 Закону.

3.Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу

Позивач вважає, що суд першої інстанції дослідив усі докази та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що порушень вимог статті 2 Закону України № 18594-ВР від 23.09.1994 року "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" з боку ТОВ "Бізнес груп 2005" не було, а рішення відповідача про застосування фінансових санкцій прийняте безпідставно.

Статтею 2 Закону України № 18594-ВР від 23.09.1994 року "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" передбачено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу, потребують індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Посилається на те, що його постачальник ТОВ "РОЯЛ ФІШ" у передбачений законом та умовами договору купівлі-продажу термін передав на його адресу придбаний  товар, згідно з умовами Специфікацій №1 та №2. Згідно Специфікації №1  період поставки визначений з 05.12.2005 року по 10.12.2005року. Згідно Специфікації №2 період поставки визначений з 15.01.2006 по 25.01.2006 року. Саме під час поставки у другий період було встановлено нестачу товару у перевізника, який виконував поставку для ТОВ "Бізнес груп 2005" на умовах договору доручення №9 від 01.12.2005 року. Цей факт підтверджується актом митного огляду товарів та транспортних засобів № 10319060260106000025 від 26.01.2006 року, Актом №9 від 25.01.2006 року, який було складено при перетинанні Українського кордону (мп Успінка), а також Актом про порушення митних правил від 30.01.2006 року, який було складено при проведенні ідентифікаційного огляду Донецької митниці. Було встановлено, що згідно товаро транспортних документів вказано 819 місць, в наявності - 777 місць. Цей факт знайшов своє відображення в акті експертизи Донецької Торгово-промислової палати від 30.01.2006 року за №483, згідно якого у автомобілі без пломб відправника знаходилось 777 місць товару.

Згідно умов діючого національного законодавства, а саме статті 924 ЦК України та міжнародних угод, ратифікованих Україною, а саме ст. 17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення від 19.05.1956 року (приєднання України з застереженнями Законом №57-У від 01.08.2006 року), відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу несе перевізник.

Зазначає, що його претензія до перевізника ТОВ "Компанія Капітал-Авто" від 01.02.2006 року задоволена в повному обсязі,  та на його адресу було сплачено розмір нестачі, що підтверджується платіжним дорученням №110 від 03.02.2006 року.

Згідно з п.п. 3.3. Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензії за експортними та лізинговими операціями, яка затверджена постановою Правління Національного Банку України від 24.03.99 р. № 136 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28.05.99 р. за № 338/363І, уповноважений банк знімає імпортну операцію резидента з контролю після пред'явлення акту (іншого документа), що засвідчує поставку нерезидентом продукції, виконання робіт, отримання послуг, що оплачені резидентом. Таким чином, на думку позивача, митна декларація не є виключним документом, що засвідчує поставку нерезидентом продукції. Вважає, що він надавало інші документи, про які йшла мова вище, до банку, які посвідчують факт виконання нерезидентом поставки продукції.

4. Як встановлено судом першої інстанції та визнається сторонами по справі:

Фахівцем Державною податковою інспекцією у Ворошиловському районі м. Донецька була проведена планова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес - Груп 2005” м. Донецьк з питань дотримання вимог валютного законодавства, за результатами якої складений акт від 25.09.2006 р. № 1009/22-0/33670636 (л.с.24-26).

Актом перевірки встановлено порушення вимог ст. 2 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” в частині ненадходження імпортної частини контракту в законодавчо встановлені строки.

02.10.2006 р. Державною податковою інспекцією у Ворошиловському районі м. Донецька було прийняте рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /0, яким Товариству з обмеженою відповідальністю “Бізнес –Груп 2005” м. Донецьк була нарахована пеня у розмірі 3986грн.50коп., відповідно до ст. 4 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” (л.с.23).

01.12.2005 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “РОЯЛ ФІШ” м. Москва та Товариством з обмеженою відповідальністю “Бізнес –Груп 2005” м. Донецьк був укладений договір купівлі –продажу № 105, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю “РОЯЛ ФІШ” м. Москва прийняло на себе зобов’язання поставити свіжозаморожену рибну продукцію (л.с.28-29).Загальна ціна договору складає 10 000 000 рос. руб.

Згідно п.4.1 договору поставка товару здійснюється на умовах FCA Москва (Росія). Поставка продукції здійснюється автотранспортом за рахунок покупця.

У п.4.3 договору зазначено, що датою поставки вважається дата отримання продукції у місці доставки, яка зафіксована документально представниками транспортної компанії, вказаної покупцем.

Відповідно до специфікації від 15.01.2006 р. № 2 (л.с.30) до договору купівлі –продажу від 01.12.2005 р. № 105 протягом 17.01.2006р. –25.01.2006р. Товариство з обмеженою відповідальністю “РОЯЛ ФІШ” м. Москва повинно було відвантажити позивачеві продукцію (кальмар Командорський) масою нетто 18 018 кг на загальну суму 920 719,80 рос. руб.

17.01.2006 р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Бізнес – Груп 2005” м. Донецьк перерахувало нерезидентові грошові кошти в сумі 920 719,80 рос. руб. (л.с.44).

У вантажній митній декларації (л.с.48), оформленої при вивезенні товару за межі митної території Росії, вага експортованого товару складає 19  820 кг брутто та 18  018 кг нетто.

Відповідно до вантажної митної декларації № 700000003/6/001696 (л.с.45), оформленої при ввезені товару на митну територію України, вага імпортованого товару склала 18 804 кг брутто та 17 094 кг нетто.

Перевезення товару з пункту завантаження здійснювало Товариство з обмеженою відповідальністю “Компанія Капітал - Авто” м. Київ на підставі договору доручення про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.12.2005 р. № 9 (л.с.31-33).

Товариство з обмеженою відповідальністю “Компанія Капітал - Авто” м. Київ визнало, що втрата вантажу відбулась з його вини, та платіжним дорученням від 03.02.2006 р. № 110 на суму 8 537,76 грн. відшкодував Товариству з обмеженою відповідальністю “Бізнес - Груп 2005” м. Донецьк вартість втраченого товару (л.с.62).

5.Мотиви, за якими апеляційна інстанція виходила при прийнятті ухвали

Відповідно до ст.2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно ст.2 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті“ від 23.09.1994р. № 185/94-ВР імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують індивідуальної ліцензії Національного банку України.

При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву термін, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Стаття 4 цього закону встановлює, що за порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2  Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

У разі прийняття судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом термінів, передбачених експортно-імпортними контрактами, терміни, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду терміни, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці терміни було зупинено.

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Державні податкові інспекції вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

З аналізу зазначених норм випливає, що законом введений контроль держави за надходженням до України валютної виручки  за експортовані товари ( послуги, роботи) або отримання товарів від нерезидентів у разі здійснення авансових платежів або виставлення векселів в інтересах постачальника, встановлені санкції за не дотримання резидентами встановлених строків розрахунків.  Метою застосування санкцій є стимулювання вітчизняних суб’єктів ЗЕД до повернення в Україну валютних цінностей.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "РОЯЛ ФІШ" (постачальник) у передбачений законом та умовами договору купівлі-продажу № 105 від 01.12.2005р. термін відвантажив автомобільним транспортом на адресу ТОВ "Бізнес Груп 2005" придбаний ним товар (кальмар тушка).

Під час проведення митного огляду товарів 25.01.06р.Амвросієвською митницею було встановлено нестачу товару у вантажному ам СВ7132АВСВ2477ХХ  ВМД 7000000036001690, що підтверджується актом № 9 від 25.01.2006 року (л.с.59), який було складено при перетинанні Українського кордону (мп Успінка), в якому зазначено, що при огляді товарів було виявлено нестачу в кількості вантажу, зазначеного в супровідних документах та в наданому для огляду, а саме згідно документів вказано місць 819 , в наявності 794 міста

30 січня 2006 року був складений акт про проведення ідентифікаційного огляду товарів та інших предметів Донецькою митницею, в якому зазначено, що у транспортному засобі СВ7132АВСВ2477ХХ  кількість вантажних місць складає 777 картонних коробів замість  вага брутто 18803,6 кг., вага нетто 17094 кг, які знаходяться під митним контролем.

30.01.2006 року було складено акт експертизи за № 483 про визначення кількості місць. В акті зазначений вантажоотримувач - ТОВ "Бізнес Груп 2005", та відправник - ТОВ "Роял Фіш", Росія. Цим актом встановлено, що в авторефрежераторі за № СВ7132АВСВ2477ХХ  знаходилося 777 упаковок. Виконання зазначених дій відображено у міжнародній товаро - транспортній накладній СМR  серії   А   № 0135109 (л.с.48). Після виконання цих дій вантаж було заявлено до митного оформлення, що відбулося 04.02.2006 року та зроблені відповідні відмітки на декларації типу 40 за № 7000000036001696 (л.с.45).

01.02.2006 року ТОВ "Бізнес Груп 2005" була заявлена претензія №1 до перевізника ТОВ "Компанія Капітал-Авто" м. Київ, яка задоволена в повному обсязі, та на адресу ТОВ "Бізнес Груп 2005" було сплачено розмір нестачі у сумі 8537грн.76коп. (вартість втраченого товару), що підтверджується платіжним дорученням №110 від 03.02.2006 року.(л.с.62).

За таких підстав суд першої інстанції вірно встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю “РОЯЛ ФІШ” м. Москва виконало свої зобов’язання щодо поставки рибної продукції за договором купівлі –продажу від 01.12.2005 р. № 105 перед позивачем з моменту передачі товару перевізнику - Товариству з обмеженою відповідальністю “Компанія Капітал - Авто” м. Київ. у передбачений законом та умовами договору термін.

Згідно ст. 924 ЦК України та ст. 17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення від 19.05.1956 року (приєднання України з застереженнями Законом №57-У від 01.08.2006 року), відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу несе перевізник. Матеріалами справи підтверджено визнання перевізником втрати товару за його вини та відшкодування позивачу добровільно вартості втраченого товару.

За таких підстав судова колегія вважає, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій правомірно визнано судом першої інстанції недійсним, оскільки це рішення порушує необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких направлене рішення. Тобто застосування санкцій державним органом має на меті стимулювання повернення валютних цінностей в Україну, матеріалами  справи підтверджено здійснення позивачем з нерезидентом розрахунків протягом встановлених законодавчо строків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.184,195,198,205,212, п.6, п.7 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України судова колегія , -

У Х В А Л И Л А :

Постанову господарського суду Донецької області по справі № 22/318а від 04.12.2006р. залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька залишити без задоволення.

Ухвала Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після складання повного тексту ухвали. Касаційна скарга подається безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Ухвала виготовлена в повному обсязі   01.03.2007 р.

Головуючий:

Судді:

Надруковано:  4 примір.

1 –позивачу

1 –відповідачу

1 –до справи

1 –ДАГС