ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2007 р.
16:20
Справа №  1/596/06

м. Миколаїв

За позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю “Техноторг-Дон”.
/54025, м. Миколаїв, пр.-т Героїв Сталінграду, 113/1/
До відповідача: Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими
платниками податків у м. Миколаєві
/54017,  м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20/
про: скасування податкового повідомлення-рішення № 00002238/0 від 29.11.2006р.

Суддя Васильєва Л.І.

Секретар судового засідання Дьяченко Т.В.

Представники:

Від позивача: Цюпа В.П., довіреність від 23.01.2007.

Атланова Ю.О., довіреність від 23.01.2007р.

Від відповідача: Глушко Д.В., довіреність від 22.01.2007р.

В судовому засіданні 26.02.2007 року оголошено перерву до 06.03.2007 року.

Судове засідання 06.03.2007 року продовжено після перерви.

Позивач звернувся з позовом  про скасування податкового повідомлення –рішення від 29.11.2006р., № 00002238 (т.1, а.с.149) про  визначення суми податкового зобов’язання по податку на прибуток у сумі 596 800 грн. і застосування штрафної санкції  у сумі 298 400 грн., обґрунтовуючи свої вимоги  посиланням на пункт 5.1. статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, відповідно якого до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, нарахованих протягом звітного періоду у зв’язку з організацією, веденням виробництва, продажем продукції, послуг, тобто вартість маркетингових послуг відноситься до складу валових витрат.

Відповідач позовні вимоги не визнає з тих підстав, що  позивачем порушено вимоги абзацу 4 підпункту 5.3.9. пункту 5.3. та пункту 5.1. статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”: у  позивача відсутні первинні бухгалтерські документі, які  б визначали суть наданих маркетингових послуг і доказів отримання  позивачем доходу від здійснення маркетингових послуг, відсутні також докази, що внаслідок отримання таких послуг розширено коло покупців сільськогосподарської техніки(т.1, а.с.155,164-166).

Дослідивши  надані сторонами докази, заслухавши доводи сторін у судовому засіданні, суд –

в с т а н о в и в:

відповідачем здійснена виїзна планова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2004 року по 30.06.2006 року, про що складено акт від 16.11.2006 року № 49/38-000/31764816 (т.1, а.с.8-148).

За результатами перевірки відповідач  направив позивачу податкове повідомлення-рішення від 29.11.2006р., № 00002238 (т.1, а.с.149) про  визначення суми податкового зобов’язання по податку на прибуток у сумі 596 800 грн. і застосування штрафної санкції  у сумі 298 400 грн., яке позивач просить скасувати.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав:

В акті перевірки від 16.11.2006 року № 49/38-000/31764816 на сторінці 46 відповідачем встановлено, що в перевіряємий період  позивач відніс до складу валових витрат суми маркетингових послуг в розмірі 2387378,18 грн.(т.1 а.с.53), в тому числі  по періодам (т.1. а.с.54-101):

1-й квартал 2004 року:

по приватним підприємцям Романчук М.І., Буделко М.Д., Новосьолов М.Б., Камнєва Т.О. -  253 918, 5 грн.;

2-й квартал 2004 року:

по приватним підприємцям Романчук М.І., Буделко М.Д., Новосьолов М.Б., Камнєва Т.О. –354 531,1 грн.

3-й квартал 2004 року :

по приватним підприємцям Романчук М.І., Ковальова Е.А., Буделко М.Д., Камнєва Т.О.  –338 308,73 грн.

4-й квартал 2004 року:

по приватним підприємцям  Ільїн В.Н., .Ковальова Е.А., Буделко М.Д.,  ., Камнєва Т.О.   –195 000,0 грн.

1-й квартал 2005 року:

по приватним підприємцям  Ільїн В.Н., Ковальова Е.А.,  Новосьолов М.Б. –51466,68 грн.

2-й квартал 2005 року:

по приватним підприємцям  Ільїн В.Н., Ковальова Е.А. –2 879,17 грн.;

4-й квартал 2005 року:

по приватному  підприємцю  Ільїну В.Н. –466 100 грн.

2-й квартал 2006 року:

по приватним підприємцям          Романчук М.І., Буделко М.Д., Камнєва Т.О. Новосьолов М.Б. –714 194,0 грн.

Пункт 5.1.  статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” визначає поняття валових витрат як  суму будь-яких  витрат  платника  податку  у  грошовій, матеріальній    або   нематеріальній   формах,   здійснюваних   як компенсація вартості товарів (робіт,  послуг),  які  придбаваються (виготовляються)   таким   платником  податку  для  їх  подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно пункту 5.2. ст.5 вказаного закону до складу валових витрат включаються суми   будь-яких   витрат,   сплачених   (нарахованих) протягом  звітного періоду у зв'язку з підготовкою,  організацією, веденням   виробництва,   продажем  продукції  (робіт,  послуг)  і охороною  праці,  у  тому  числі  витрати  з придбання електричної енергії    (включаючи    реактивну),   з   урахуванням   обмежень, установлених  пунктами  5.3-5.7  цієї  статті.

Абзац 4 підпункту 5.3.9. пункту 5.3. статті 5  визначає, що не належать  до  складу  валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними  розрахунковими,  платіжними  та  іншими документами,  обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Аналіз вказаних вище норм Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”  дозволяє зробити висновок, що для включення сум витрат до валових витрат необхідні наступні умови: сплачені кошти повинні бути пов’язані з підготовкою,  організацією, веденням   виробництва,   продажем  продукції  (робіт,  послуг) для подальшого використання у власній господарській діяльності і вони повинні бути підтверджені  відповідними  розрахунковими,  платіжними  та  іншими документами.

Підставою для виплати коштів і подальшого їх включення до валових витрат позивач вважає договори по наданню маркетингових послуг з приватними підприємцями  Романчук М.І., Буделко М.Д., Новосьолов М.Б., Камнєва Т.О.,  Ільїн В.Н., Ковальова Е.А.  і  акти прийому-передачі виконаних послуг з вказаними суб’єктами підприємницької діяльності (т.2 –т.5).

Суд вважає, що договори і акти прийому-передачі виконаних послуг не є належними  доказами, які б свідчили, що           сплачені кошти   пов’язані з підготовкою,  організацією, веденням   виробництва,   продажем  продукції  (робіт,  послуг) для подальшого використання у власній господарській діяльності .

Всі договори з приватними підприємцями по наданню маркетингових послуг  визначають, що предметом договору є надання послуг по проведенню маркетингових досліджень (п. 1.1.), територією досліджень є країни СНД (п. 2.1.), предметом досліджень є попит на сільськогосподарську техніку(п.3.1.), направлення досліджень –наявність потенційних покупців, попит на дану продукцію, потенційні конкуренти (п.4.1.), обов’язок  виконавця по договору –надання результатів дослідження, проведення пошуку покупців на товари, що реалізує позивач, проведення підписання договорі між покупцем і  позивачем, надання позивачу проектів договорів, підписаних зі сторони покупця для підписання позивачу (п.5.1-5.4).

Пункт 7.2. договорів передбачає, що оплата вартості наданих послуг здійснюється після надходження 100% вартості товару по договорам купівлі - продажу, укладених з допомогою виконавця по договору  надання маркетингових послуг   між покупцем і позивачем.

В актах прийому-передачі виконаних послуг, робіт з  приватними підприємцями  Романчук М.І., Буделко М.Д., Новосьолов М.Б., Камнєва Т.О.,  Ільїн В.Н., Ковальова Е.А.  не зазначено про  результати дослідження,  не вказані  знайдені покупці на товари, що реалізує позивач, відсутні докази проведення підписання договорів між покупцем і  позивачем, відсутні проекти договорів, підписані зі сторони покупця для підписання позивачем. В актах зазначений лише перелік сільськогосподарської техніки, її кількість і вартість.  Докази того, що зазначена техніка реалізована саме завдяки маркетинговим послугам, наданим приватними підприємцями  Романчук М.І., Буделко М.Д., Новосьолов М.Б., Камнєва Т.О.,  Ільїн В.Н., Ковальова Е.А.  відсутні, тобто позивач допустив порушення абзацу 4 підпункту 5.3.9. пункту 5.3. статті 5  Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, включив до складу валових витрат витрати, що не підтверджені необхідними документами.

За таких обставин відповідач правомірно зменшив  валові витрати позивача на 2387378,18 грн. і визначив податкове зобов’язання по податку на  прибуток у сумі  596 800 грн.

Оскільки податкове зобов’язання по податку на  прибуток у сумі 596 800 грн. визначено самостійно податковим органом, то відповідно до підпункту 17.1.3. пункту 17.1. статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, відповідачем обґрунтовано застосована штрафна санкція у сумі 298 400 грн.

За таких обставин в задоволенні позову необхідно відмовити.

Приймаючи до уваги,  що відповідно  до пункту 2  частини 3 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України  сплата судового збору складає 3,40 грн., а позивач сплатив  102 грн., надмірно сплачене мито в сумі 98,6 грн., перераховане платіжним дорученням № 235401 від 13.12.2006. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Кодексом адміністративного судочинства України не передбачена оплата вартості послуг по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу, позивачу необхідно повернути сплачені ним ДП “Судовий інформаційний центр” кошти у сумі 118 грн., перераховані платіжним дорученням № 235404 від 13.12.2006.

Керуючись  ст.ст. 94, 160, 162-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю “Техноторг-Дон” /54025, м. Миколаїв, пр.-т Героїв Сталінграду, 113/1, / з Державного бюджету України через Головне управління державного казначейства України у Миколаївській області /54055, м. Миколаїв, проспект Леніна, 114 В, / надмірно сплачене державне мито в сумі 98, 60 грн. (дев’яносто вісім гривень шістдесят копійок) перераховане платіжним дорученням № 235401 від 13.12.2006.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю “Техноторг-Дон” /54025, м. Миколаїв, пр.-т Героїв Сталінграду, 113/1, / з Державного підприємства “Судовий інформаційний центр” /03057, м. Київ, проспект Перемоги, 44, р/рахунок 0001 у ВАТ «Банк Універсальний»,  м. Львів,  МФО 325707, /  118 грн. (сто вісімнадцять гривень) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, перерахованих платіжним дорученням № 235404 від 13.12.2006.

Постанова у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
Л.I.Васильєва