ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.07

Справа №АС14/698-06.

За позовом:          Науково – виробничого підприємства «Обласний технічний інноваційний центр» у формі товариства з обмеженою відповідальністю

До  відповідача: Державної виконавчої служба Сумської області

Третя особа: Державна виконавча служба в Сумській області

Про  оскарження дій органу ДВС Сумської області по оцінці арештованого майна.

СУДДЯ С.О. МИРОПОЛЬСЬКИЙ

Представники сторін:

Від позивача:         П’ятницькова Л.А.

Від  відповідача:   Варуха В.О.

Третя особа: не з’явився

За участю експертів: Андрєєва Л.Г., Грачова О.О., Варуха В.О.

За участю секретаря судового засідання: С.В.Ємельяненко.

Представники сторін заявили клопотання про відмову від технічної фіксації судового процесу.

Суть спору: позивач просить визнати протиправними дії органу Державної виконавчої служби Сумської області по оцінці майна підприємства; визнати нечинними висновки експертів по оцінці арештованого майна підприємства від 31.07.2006р. № 641, № 642, № 643, № 644, № 645; від 24.07.2006р. № 626, № 627, № 628, № 629, № 630, № 631, № 632, № 633, № 634, № 637; від 10.07.2006р. № 5; від 31.07.2006р. № 4; від 31.07.2006р. № 4/1; від 20.06.2006р. № 1; від 28.06.2006р., 29.05.2006р., 29.06.2006р., 22.03.2006р.; зобов’язати орган ДВС Сумської області надати суду висновки експертів  по оцінці арештованого майна підприємства та ліцензії експертів на право зайняття експертною діяльністю, та стягнути з відповідача судові витрати на користь позивача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що експертиза майна проводилася у відповідності з вимогами Закону України «Про судову експертизу» № 4038-XII від 25.02.1994р. із наступними змінами та доповненнями, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998р. № 53/5(у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30.12.2004р. № 144/5), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.01.2005р. за № 61/10341. Крім того відповідач зазначає, що до відповідальності за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову  без поважних причин від виконання покладених на них обов’язків, може бути притягнуто лише фізичну особу - експерта, хоча б проведення судової експертизи було покладено на відповідну державну установу, відомчу службу або підприємницьку структуру, а також те, що законодавством України не передбачено оскарження висновків судової експертизи шляхом подання позову до відповідної державної установи, відомчої служби або підприємницької структури.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення експертів,  повноважних представників сторін, суд встановив :

Ст. 3 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об'єктивності і повноти дослідження. Відповідно до ст. 10 цього Закону судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань, а ст. 14 визначено, що судовий експерт на підставах і в порядку, передбачених законодавством, може бути притягнутий до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» експерт або спеціаліст зобов’язаний дати письмовий висновок з питань, що поставлені йому державним виконавцем у постанові, а також давати усні рекомендації щодо дій, які виконуються в його присутності. Дана норма порушена експертом і висновок зроблений не позиційно по кожному об’єкту нерухомості, який значиться в постанові державного виконавця. Оцінка нерухомості проводиться у відповідності до Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 28 жовтня 2004 року. Висновок експерта є неповним, бо досліджено не всі надані йому об’єкти та не дано вичерпних відповідей на всі поставлені перед експертом питання. Визначення вартості дорожніх транспортних засобів повинне здійснюватись згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року. Пункт 7.1 Методики передбачає, що ринкова вартість дорожнього транспортного засобу ураховує його комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, строк експлуатації, велечину пробігу, умови, у яких він експлуатувався (зберігався), особливості кон’юнктури ринку регіону. Відповідач же на день проведення оцінки не дослідив і не врахував кон’юнктуру ринку регіону, дату введення в експлуатацію по транспортним засобам, обладнанню позивача.

Викликані в судове засідання експерти пояснили, що експертиза проводилася у відповідності до діючого законодавства і в межах поставлених державним виконавцем питань.

Відповідно до п. 6 розділу VII “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу Адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі  господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року вирішують у першій та  апеляційний інстанціях відповідні місцеві та апеляційні  господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 12 Господарського суду України господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, зазначених у законодавстві, крім: спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України, міждержавних договорів та угод віднесено до відання інших органів.

Як вбачається з матеріалів справи суть даного спору полягає в оскарженні дій судових експертів. Оскільки судовим експертом, відповідно до п. 10 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання призначення судової експертизи», може бути виключно фізична особа, а отже даний спір не підвідомчий господарському суду і відноситься до компетенції судів загальної юрисдикції.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст.157 Кодексу Адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 157, 158, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ :

1.          Закрити провадження по адміністративній справі № АС 14/698-06.

2.          Ухвалу надіслати сторонам.

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Повний текст ухвали підписано 23.02.2007 року.

СУДДЯ                                                                  С.О. МИРОПОЛЬСЬКИЙ