АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
Путятинський, 3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2007 р.
Справа №  16/6598

м. Житомир

Житомирський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Майора
Г.І.

суддів:
Горшкової Н.Ф.

Філіпової Т.Л.

при
секретарі
Чайці О.С. ,

за
участю представників сторін:

від
позивача: Кундиловська М.М., довіреність №34543/9/10 від 08.11.2006 року,

від
відповідача: не з'явився,

розглянувши
апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому,
м.Хмельницький

на
рішення господарського суду Хмельницької
області

від
"20" січня 2006 р. у справі №  16/6598 (суддя Магера В.В.)

за
позовом Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому, м. Житомир

до
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький

про
звернення стягнення на активи відповідача в сумі 1268,76 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 20 січня
2006року  у справі №16/6598 відмовлено в
позові Державної податкової інспекції в                                      м.
Хмельницькому до Приватного підприємця ОСОБА_1 про звернення стягнення на
активи відповідача в сумі 1268,76 грн. (а.с.36-37).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державна податкова інспекція
у            м. Хмельницькому звернулася  до суду з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов з
підстав, викладених у скарзі (а.с.45-47).

Вказує, що враховуючи публічно-правовий характер спору дана справа
є справою адміністративної юрисдикції, розгляд яких віднесено до повноважень
адміністративних судів. При цьому враховуючи п.п.6,7 Прикінцевих та перехідних
положень Кодексу адміністративного судочинства України дані справи вирішуються
відповідним господарським судом за правилами КАС України.

Посилається на те, що відповідно до п.2 указу Президента України
"Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва передбачено, що суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи
мають право самостійно обирати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком
шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Зазначає, що згідно ст.76 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2004 рік" платежі, які відповідно до цього Закону
зараховуються до Державного бюджету України та місцевих бюджетів і для яких не
визначені терміни їх сплати, сплачуються щомісячно в порядку, визначеному
Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами" для платежів, що мають
базовий (звітний) період - календарний місяць. Своєчасно не внесені до бюджетів
суми цих платежів вважаються податковим боргом та стягуються до бюджету в
порядку, визначеному законодавством.

Тому, висновок місцевого господарського суду, що оскільки
відповідач обрав спрощену систему оподаткування, зокрема сплату єдиного
податку, який не врегульований Законами України, тому положення Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами"  не
визначають порядок його стягнення і не регулюють питання стягнення активів
відповідача в рахунок погашення такої заборгованості вважає помилковим.

В судовому засідання представник позивача доводи апеляційної
скарги підтримав в повному обсязі.

Відповідач - Приватний підприємець ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив,
хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь
у справі,  належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду
справи.

Колегія суддів вважає, що відсутність представника позивача не
перешкоджає  розгляду справи за наявними
у ній матеріалами

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши доводи
апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 зареєстрований як приватний підприємець
Хмельницьким міськвиконкомом 12.09.2002 року (а.с.24).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звертався до ДПІ
у                              м.
Хмельницькому з заявою про право застосування спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності  (а.с.17).

01.04.2004 року ДПІ у м. Хмельницькому ПП ОСОБА_1 було видано
свідоцтво про сплату єдиного податку (а.с.16).

Згідно даних ДПІ у м. Хмельницькому за відповідачем рахується
заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі 1268,76
грн., що підтверджується довідкою про заборгованість (а.с.5), розрахунком
заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами (а.с.12) та
обліковими картками платника (а.с.6-11).

Вказана заборгованість виникла у зв'язку з несплатою відповідачем
єдиного податку за 2004 року - 1268,76 грн.

У зв'язку із несвоєчасною сплатою відповідачем єдиного податку за
період 2004 року в сумі 1246,27 грн. йому нараховано пеню в сумі 22,49 грн.

ДПІ у м. Хмельницькому на адресу ПП ОСОБА_1 було направлено першу
податкову вимогу НОМЕР_1 (а.с.15) та другу податкову вимогу НОМЕР_2 (а.с.14) на
суму 1253,21 грн.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених закном.

Згідно з п.3 ч.1 ст.9 Закону України "Про систему
оподаткування"платники податків і зборів (обов'язкових платежів)
зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у
встановлені законом терміни.

Сплата єдиного податку передбачена Указом Президента України
"Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" від 03.07.1998 року №727/98 (в редакції Указу Президента
№746/99 від 28.06.1999 року).

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва"
від 03.07.1998 року №727/98 (в редакції Указу Президента №746/99 від 28.06.1999
року) (надалі - Указ Президента України №727) суб'єкти малого підприємництва -
фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за
єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва -
фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації
залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200
гривень на місяць.

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний
податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок
відділень Державного казначейства України.

Згідно пункту 4 Указу Президента України №727 спрощена система
оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва може
застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності,
передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва.

Статтею 76 Закону України "Про Державний бюджет України на
2004 рік" передбачено, що платежі, які відповідно до цього Закону
зараховуються до Державного бюджету України та місцевих бюджетів і для яких
законодавчо не визначені терміни їх
сплати, сплачуються щомісячно в порядку, визначеному Законом України
"Про порядок погашення зобов'язань платників  податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" для платежів, що мають базовий (звітний) період -
календарний місяць.

Своєчасно не внесені до бюджетів суми цих платежів вважаються
податковим боргом та стягуються до бюджету в порядку,  визначеному законодавством.

Відповідно до пункту 5 Указу Президента України №727 суб'єкти
малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення,
своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно із
законодавством України.

В преамбулі Закону України "Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"  №2181-ІІІ від 21.12.2000 року (зі змінами та
доповненнями) (надалі - Закону України №2181) зазначено, що цей Закон є
спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення
зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів, обов'язкових платежів, включаючи збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій,
що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Враховуючи, що  єдиний
податок є альтернативним способом оподаткування в складі спрощеної системи
оподаткування, судова колегія погоджується з доводами позивача про необхідність
застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" щодо стягнення заборгованості по єдиному податку.

Згідно пп.2.3.1 п.2.3 ст.2 та п.1.6 ст.1 Закону України №2181 та
ст.10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні"
позивачу надано право здійснювати заходи з примусового стягнення податкового
боргу, тобто проводити звернення стягнення на активи платника податків у рахунок
погашення його податкового боргу.

Судовою колегією враховується, що відповідно до п.1.2 ст.1 Закону
України №2181 податкове  зобов'язання -
зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових
фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або
іншими законами України.

Приписами п.1.3 ст.1 Закону України №2181 визначено, що податковий
борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Примусове стягнення податкової заборгованості - передбачена
законодавством України процедура погашення податкової заборгованості платника
податків шляхом звернення стягнення на активи відповідного платника податків.

Активами  платника податків
є кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або
фізичній особі за правом власності або повного господарського відання (п.1.7
статті 1 Закону України №2181).

Статтею 3 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"
визначено, що активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок
погашення його податкових зобов'язань виключно за рішенням суду (арбітражного
суду).

Отже, судовий порядок звернення стягнення на активи платника
податків встановлений для будь-якого податкового боргу.

Суд першої інстанції на вищевказане уваги не звернув і прийшов до
помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Також господарським судом першої інстанції при ухваленні судового
рішення не враховано п.6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України згідно якого до початку діяльності
окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи,
підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального
кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях
відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України, а відповідно до ст.158 КАС України
судове  рішення,  яким
суд   вирішує   спір
по   суті, викладається у формі
постанови.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ДПІ у м. Хмельницькому підлягає задоволенню, а рішення господарського
суду Хмельницької області від 20.01.2006 року у справі №16/6598 - скасуванню.

Керуючись
ст.ст.160,195,196,198,202,205,207,212,254, п.п.6-7 Прикінцевих та перехідних
положень Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський
апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому,                      м.
Хмельницький задовольнити.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 20 січня
2006 року у справі №16/6598 скасувати та прийняти нове судове рішення -
постанову.

"Позов Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому, м.
Хмельницький про звернення стягнення на активи Приватного підприємця ОСОБА_1,
м. Хмельницький в сумі 1268,76грн. задовольнити.

Стягнути за рахунок активів Приватного підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, код НОМЕР_3) на користь Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому (м. Хмельницький, вул. Театральна, 12, рахунок 035-11 у
ВДК у м. Хмельницькому ЗКПО 21324474) 1268,76 грн. податкового боргу."

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення постанови
в повному обсязі.

4. Справу №16/6598 повернути до господарського суду Хмельницької
області.

Головуючий
суддя
Майор Г.І.

судді:

Горшкова Н.Ф.

Філіпова Т.Л.

Віддрук.
4 прим.

1
- до справи

2,3
- сторонам

4
- в наряд