КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

27.03.07 р.          № 16/232

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Борисенко  І.В.

суддів:            Алданової  С.О.

Шипка  В.В.

при секретарі:          Дубінкіній Ю.А.

За участю представників:

від позивача - Поліванов І.В. – дов. № 607-0107 від 30.01.2007                     Сахно В.В. – дов. № 1044-0107 від 20.02.2007

від відповідача - Лось В.М. – дов. № 1552/9/10-010 від 12.03.2007                            Нітченко Ю.В. – дов. № 54/9/10-010 від 11.01.2007

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Чернігові

на постанову Господарського суду Чернігівської області від 08.12.2006

у справі № 16/232  (Фесюра М.В.)

за позовом           ВАТ "Чернігівське хімволокно"

до           Державної податкової інспекції у місті Чернігові

про          визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство „Чернігівське Хімволокно” (надалі – позивач) звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові (надалі – відповідач, апелянт) про скасування податкового повідомлення-рішення від 03.05.2006 №/1, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 306 198,00 грн.

Постановою Господарського суду Чернігівської області від 08.12.2006 р. у справі №16/232 позов задоволено повністю: скасовано повністю податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові від 03.05.2006р. № /1, яким Відкритому акціонерному товариству „Чернігівське Хімволокно” визначено завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 306198 грн.; стягнуто з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства „Чернігівське Хімволокно” 3,4 грн. державного мита; стягнуто з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства „Чернігівське Хімволокно” 2473,2 витрат на оплату судової експертизи.

Постанова місцевого суду мотивована тим, що податковим органом безпідставно проведено перевірки позивача та необґрунтовано прийнято податкове повідомлення-рішення, яким позивачу визначено завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 29.12.2006р. № 31033/10/10-010, в якій просить скасувати постанову Господарського суду Чернігівської області від 08.12.2006р. у справі № 16/232 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ВАТ „Чернігівське Хімволокно” відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права (а саме п. 1.19 ст.1, пп. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”).

Представники апелянта (відповідача) в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції проти доводів апелянта заперечували  та просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, перевіривши правильність застосування норм права місцевим господарським судом, судова колегія Київського апеляційного господарського суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Державною податковою інспекцією у м. Чернігові було прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.02.2006 № /0, яким позивачу було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2005р. в розмірі 306 198,00 грн.

Позивачем вказане податкове повідомлення-рішення оскаржено в порядку адміністративного узгодження, за результатами якого відповідачем було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 03.05.2006 № /1, яким позивачу у зв’язку з порушенням пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2005р. в розмірі 306 198,00 грн.

Оспорюване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем на підставі акту перевірки ДПІ у м. Чернігові № 39/23/00204048 від 10.02.06р. „Про результати позапланової виїзної документальної перевірки з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість ВАТ „Чернігівське Хімволокно”, код 00204048, за період з 01.12.2005 по 31.12.2005” (далі – акт перевірки від 10.02.06р.).

Копії названих документів наявні в матеріалах справи.

Як вбачається з акту перевірки від 10.02.06р., за висновками перевірки, враховуючи результати позапланової перевірки від 19.01.2006 № 14/23/00204048, встановлено порушення позивачем пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, що призвело до донарахування податку на додану вартість на суму 306 198,00 грн. Сума бюджетного відшкодування по податковій декларації за грудень 2005р. зменшена на 306 198,00 грн. і складає 1 674 905,00 грн.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані перевірки були призначені та проведені відповідачем всупереч приписам чинного законодавства. При цьому судова колегія виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було проведено позапланові виїзні документальні перевірки позивача, по результатах яких складено акти від 19.01.2006 № 14/23/00204048 та від 10.02.06р. № 39/23/00204048.

У відповідності до п.1 ст.11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ.

Відповідно до ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з таких обставин:

1) за наслідками перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків законів України про оподаткування, валютного законодавства, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту;

2) платником податків не подано в установлений строк податкову декларацію або розрахунки, якщо їх подання передбачено законом;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту;

4) платник податків подав у встановленому порядку скаргу про порушення законодавства посадовими особами органу державної податкової служби під час проведення планової чи позапланової виїзної перевірки, в якій вимагає повного або часткового скасування результатів відповідної перевірки;

5) у разі виникнення потреби у перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту;

6) проводиться реорганізація (ліквідація) підприємства;

7) стосовно платника податків (посадової особи платника податків) у порядку, встановленому законом, податковою міліцією заведено оперативно-розшукову справу, у зв'язку з чим є потреба у проведенні позапланової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності такого платника податків;

8) у разі, коли вищестоящий орган державної податкової служби в порядку контролю за достовірністю висновків нижчестоящого органу державної податкової служби здійснив перевірку документів обов'язкової звітності платника податків або висновків акта перевірки, складеного нижчестоящим контролюючим органом, та виявив їх невідповідність вимогам законів, що призвело до ненадходження до бюджетів сум податків та зборів (обов'язкових платежів). Позапланова виїзна перевірка в цьому випадку може ініціюватися вищестоящим органом державної податкової служби лише у тому разі, коли стосовно посадових або службових осіб нижчестоящого органу державної податкової служби, які проводили планову або позапланову виїзну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або порушено кримінальну справу;

9) платником подано декларацію з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

У відповідності до ч.8 ст.11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” (в редакції Закону України від 25.03.2005 № 2505-IV „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік”) позапланова виїзна перевірка здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом.

У відповідності до ст.11-2 названого Закону посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку:

1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби;

2) копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Ненадання цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

Представниками сторін не заперечується, що позивачем до податкового органу подано податкову декларацію з ПДВ за грудень 2005 (від 20.01.2006 вх. № 144863) з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представниками сторін, перевірки позивача проводились на підставі:

наказу начальника ДПІ у м.Чернігові № 7 від 10.01.2006 та направлення № 9 від 11.01.2006, яке під розписку 11.01.2006 було вручено посадовій особі позивача;

наказу начальника ДПІ у м.Чернігові № 220 від 30.01.2006 та направлення № 171 від 30.01.2006, яке під розписку 30.01.2006 було вручено посадовій особі позивача.

Таким чином, при проведенні перевірки позивача відповідачем було дотримано вимоги чинного законодавства щодо порядку та умов проведення позапланових документальних перевірок.

А тому висновок суду першої інстанції про те, що вказані перевірки були призначені та проведені відповідачем всупереч приписам чинного законодавства є помилковим.

Разом з тим, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оспорюване податкове повідомлення-рішення (яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2005) є безпідставним та підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Сторонами не заперечується, що між ВАТ „Чернігівське Хімволокно” (як боржником) та ТОВ „ТехНова” (як кредитором) була укладена мирова угода б/н від 20.07.2005, відповідно до якої сторони підтвердили наявність заборгованості позивача в сумі 7 861 202,18 грн., що встановлена рішенням Господарського суду Чернігівської області.

Згідно з п. 3 мирової угоди б/н від 20.07.2005 частина заборгованості в сумі 1 530 991,48 грн. була погашена боржником шляхом індосаменту векселя № 5868 номінальною вартістю 2 500 000,00 грн.

Відповідно до акту прийому-передачі цінних паперів від 11.11.2005 позивач передав цей вексель кредитору – ТОВ „ТехНова”.

Вказаний вексель був придбаний позивачем у ТОВ „Енергоюніверс” на підставі  договору купівлі-продажу цінних паперів № 459-К від 02.11.2004р. (відповідно до умов якого позивач купив простий вексель № 5868 номінальною вартістю 2 500 000,00 грн. векселедавцем якого є ПП „Влада-2002”) та відповідно до акту прийому-передачі цінних паперів від 02.11.2004 вказаний вексель був прийнятий позивачем.

Відповідно до пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України „Про податок на додану вартість” об’єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на об’єкти застави постачальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі об’єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю).

Пунктом 1.4 ст. 1 названого Закону встановлено, що поставка товарів – це будь-які операції, що здійснюються згідно з договором купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу права власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізінгодавцем) на баланс орендаря (лізінгоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізінгу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Не є об’єктом оподаткування, зокрема, операції з випуску (емісії), розміщення у будь-які форми управління та продажу за кошти цінних паперів, що випущені в обіг (емітовані) суб'єктами підприємницької діяльності, Національним банком України, Міністерством фінансів України, органами місцевого самоврядування відповідно до закону, включаючи приватизаційні та компенсаційні папери (сертифікати), інвестиційні сертифікати, житлові чеки, земельні бони та деривативи; обміну зазначених цінних паперів на інші цінні папери; розрахунково-клірингової, реєстраторської та депозитарної діяльності на ринку цінних паперів, а також діяльності з управління активами (пп. 3.2.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України „Про податок на додану вартість”).

Відповідно до пп. 3.2.4 п. 3.2 ст. 3 вказаного Закону не є  об’єктом оподаткування також операції обігу валютних цінностей (у тому числі національної та іноземної валюти), банківських металів, банкнот та монет Національного банку України, за винятком тих, що використовуються для нумізматичних цілей, базою оподаткування яких є продажна вартість; випуску, обігу та погашення білетів державних лотерей, запроваджених за ліцензією Міністерства фінансів України; виплати грошових виграшів, грошових призів і грошових винагород; прийняття ставок, у тому числі шляхом обміну коштів на жетони чи інші замінники гривні, призначені для використання в гральних автомата та іншому гральному устаткуванні, продажу негашених поштових марок України, конвертів або листівок з негашеними поштовими марками України, крім колекційних марок, конвертів чи листівок для філателістичних потреб, базою оподаткування яких є продажна вартість.

У відповідності до ст.3 Закону України „Про цінні папери та фондову біржу” векселі віднесено до цінних паперів.

Згідно ст.1 Декрету КМУ „Про систему валютного регулювання і валютного контролю” цінні папери (у тому числі векселі), виражені у валюті України, є валютними цінностями.

Таким чином, оскільки в чинному законодавстві наявна колізія щодо оподаткування господарських операцій з розрахунків векселями, судова колегія вважає, що місцевим судом правильно застосовано пп. 4.4.1 п. 4.4 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, у відповідності до якого у разі, коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Крім того, згідно наявного у справі висновку судово-бухгалтерської експертизи № 8354 від 15.11.2006, висновки акту перевірки від 19.01.2006 № 14/23/00204048 „Про результати документальної перевірки правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку на додану вартість ВАТ „Чернігівське Хімволокно” за період з 01.11.2005 по 30.11.2005” щодо заниження ВАТ „Чернігівське Хімволокно” податкових зобов’язань за листопад 2005 на 306 198, 00 грн. нормативно та документально не підтверджується.

Доводи апелянта щодо визнання недійсними установчих документів та свідоцтва платника податку на додану вартість ПП „Влада-2002” на момент емісії векселя колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки у позивача не було будь-яких господарських взаємовідносин з цим суб’єктом підприємницької діяльності, а належних доказів нечинності емітованого ним векселя відповідачем суду не надано.

Враховуючи усе вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції у м. Чернігові підлягає залишенню без задоволення, а постанова Господарського суду Чернігівської області від 08.12.2006р. у справі № 16/232 – підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 86, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 212 та 254, п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний господарський суд,  –

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові від 29.12.2006р. №31033/10/10-010 на постанову Господарського суду Чернігівської області від 08.12.2006р. у справі № 16/232 залишити без задоволення, а постанову Господарського суду Чернігівської області від 08.12.2006р. у справі № 16/232 за позовом Відкритого акціонерного товариства „Чернігівське Хімволокно” до Державної податкової інспекції у м. Чернігові - без змін.

2.  Матеріали справи № 16/232 направити до Господарського суду Чернігівської області.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, передбачені ст.ст. 211,212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя          Борисенко  І.В.

Судді

Алданова  С.О.

Шипко  В.В.