СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23.01.07                                                                                 Справа № 2/558пн-ад.

Суддя Седляр О.О.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Акціонерного товариства закритого типу «Луганський домобудівельний комбінат»,                    м. Луганськ

до Управління Пенсійного фонду України в Станічно-Луганському районі Луганської області

про спонукання виконати певні дії

за участю представників сторін:

від позивача –Кудінов С.І., дов. від 13.12.06 № 331, Скрильнікова Л.О., дов. від 13.12.06 № 330,

від відповідача –Дюміна Т.О., дов. від 03.01.07 № 03/01-05,

відповідно до вимог ст. 150 КАС України у засіданні суду було оголошено перерву з 09.01.07 по 23.01.07 ,

в с т а н о в и в:

Суть спору: заявлено вимоги про зобов’язання відповідача провести перерахунок пільгової пенсії гр. Бочарову О.Н. відповідно до вимог ст. 100 Закону України „Про пенсійне забезпечення” з моменту призначення йому пільгової пенсії.

Відповідач відзивом  на позовну заяву від 12.12.06 № 3470/02-05 позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що  гр. Бочаров О.Н. звернувся до управління Пенсійного  фонду України в Станічно-Луганському районі 25.10.04 з заявою при призначення пенсії по віку за списком № 2. Пакет документів, наданий гр. Бочаровим О.Н. відповідав вимогам законодавства про призначення пенсії за віком відповідно п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” згідно п. б ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, щодо призначення пенсії по списку 2 виробництв робіт, професій і показників за умовами атестації робочих місць. Тому він вважає, що позовна заява позивача про перерахунок пенсії Бочарову О.Н. відповідно до ст. 100 Закону України „Про пенсійне забезпечення” на підставі довідки від 09.06.06 № 14/75 (про пільговий характер роботи Бочарова О.Н. в період з 01.02.73 по 30.11.90 з посиланням на списки № 2, що затверджені Постановою Совміна СРСР від 22.08.56 № 1173 ) не підлягає задоволенню, оскільки на дату отримання вказаної довідки Бочарову О.Н . вже була призначена пенсія за віком на пільгових умовах, відповідно до ст. 45 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” та такий вид пенсії призначається довічно. Крім того, Законом України „Про загальнообов’язкове  державне пенсійне страхування” передбачено проведення перерахунків пенсії за віком з наступних обставин: з більшого стажу, з більшого заробітку та у зв’язку зі зміною прожиткового мінімуму. Інших перерахунків чинним законодавством не передбачено.

Позивач наполягає на задоволені його позову.

Сторони не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін,  суд дійшов до наступного.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що:

Відповідач у справі – Управління Пенсійного фонду України у Станічно-Луганському районі представив позивачеві розрахунки про фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. „б-з” ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, відносно колишнього працівника підприємства –Бочарова О.Н. З наданими відповідачем розрахунками позивач не згодний та більш того, вважає їх такими що не відповідають нормам чинного законодавства.

18.05.06 позивачем до УПФУ у Станічно-Луганському районі було направлено звернення № 122 про перегляд даних  розрахунків, на що відповідь відповідачем надана не була. 08.06.05 позивачем до УПФУ у Станічно-Луганському районі була направлена довідка, яка підтверджує стаж зазначеної особи, необхідний для призначення пільгової пенсії за списком № 2 пільгового забезпечення 1956 р. З вимогою про проведення перерахунку пенсії  гр. Бочарову О.Н. за ст. 100 Закону України „Про пенсійне забезпечення” на що відповідачем надана відмова.

Позивач вважає, що дана відмова необґрунтована, оскільки особам, які працювали на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці до введення в дію Закону України „Про пенсійне забезпечення” ( до 01.01.92) пенсії призначаються на умовах передбачених ст. 100  цього Закону, а саме відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

За ст. 100  Закону України „Про пенсійне забезпечення” пенсії призначаються особам, які до 01.01.92 працювали на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, і на день введення в дію цього закону мають повний пільговий стаж на зазначених роботах: Бочаров О.Н. має стаж , що дає право для призначення пільгової пенсії з 55 років з 01.02.73 по 30.11.90 –17 років 9 місяців 29 днів. Тому позивач вважає, що Бочаров О.Н. має на 01.01.92 повний пільговий стаж, необхідний для призначення йому пенсії відповідно до ст. 100 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, а витрати на виплату та доставку цієї пенсії відшкодуванню позивачем не підлягають, у зв’язку з чим він був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності суд вважає позовні вимоги такими що не підлягають до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до п. 2 Заключних положень Закону України від 09.07.03 № 1058-ІV “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон № 1058-ІV) передбачено, що підприємства та організації з грошових коштів, які призначені на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, яка покриває витрати на виплату та доставку пенсій. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату та доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності Законом № 1058-ІV.

Порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій передбачений Законом України "Про пенсійне забезпечення" частиною 6 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного до Пенсійного фонду України", затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.03 №21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.01.04 за № 64/8663, де встановлюється, що відшкодування провадиться підприємствами, які підтверджували пільговий стаж відповідно відпрацьованого часу на певному підприємстві.

Згідно з нормами ст.13 п.б Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91    №1788-XII (далі –Закон №1788-XII) право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, які затверджені Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, мають: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Пенсії відповідно до ст. 100 Закону №1788-XII призначаються особам, які працювали на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці та станом на 01.01.92 мали повний стаж на зазначених роботах. Цей факт підтверджується документами того часу, коли виконувалась робота, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення та на підставі довідки уточнюючої особливий характер роботи, яка видається підприємством, на якому працював пенсіонер із посиланням на "Списки №2 виробництв, цехів, професій і посад робота на яких дає право на державну пільгову пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах", що затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 № 1173.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 в довідці, яка у уточнює особливий характер роботи повинні бути вказані: періоди роботи, включені в спеціальний стаж; професії або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або його номер, в який включається цей період; первинні документи за датою виконаної роботи, на основі яких видана довідка.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем була видана гр. Бочарову О.Н. довідка від 27.09.04 № 14/195, яка уточнює особливий характер роботи від 07.07.04 № 14/195 за періоди його роботи у якості монтажника по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій з 01.02.73 по 30.11.90 та з 01.02.93 по 01.01.98. Дана довідка була видана позивачем з посиланням на Списки виробництв робіт та професій, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.93 № 162.

Пунктом 9 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 передбачено, що основним документом, що підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умовами праці є наказ по підприємству, організації.  Підприємства та організації, в свою чергу, повинні надсилати до органів Пенсійного фонду, за місцем знаходження підприємства, організації один примірник наказу, або в кожному конкретному випадку надавати органам Пенсійного фонду України витяг із наказу по підприємству, організації.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.02 № 497, передбачено, що Державна експертиза праці зобов'язана надавати органам, що призначають та виплачують пенсії, висновок щодо підтвердження (скасування) права працівників на пенсію на пільгових умовах.  Під час проведення цієї експертизи перевіряється відповідність проведення атестації встановленому порядку та методичним рекомендаціям. Якщо при позачерговій атестації робочого місця за умовами праці не підтвердилось право на пільгове пенсійне забезпечення, виплати по призначених пільгових пенсіях припиняються з дати видання наказу за результатами цієї атестації.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи гр. Бочарову О.Н., відповідно до вимог діючого законодавства, підприємством позивача для призначення йому пільгової пенсії було надано накази по підприємству АТЗТ «Луганський ДБК»від 25.07.03 № 64, від 30.10.94 № 241 та додаток до нього № 1 «Про висновки атестації робочих місць», на підставі яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення монтажнику стальних та залізобетонних конструкцій, а також копії висновків державної експертизи умов праці про правильність проведення атестації робочих місць на підприємстві АТЗТ «Луганський ДБК»відповідно до наказів від 25.07.03 № 64, від 30.10.94 № 241.

Згідно п.п. 28,29 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії  відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України №224/30 від 30.04.02, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2002р. №536/6824 (який діяв на час призначення)(далі –Порядок) встановлено, що на підставі всіх поданих документів власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи посадова особа оформляє подання про призначення пенсії та не пізніше дня досягнення працівником пенсійного віку повідомляє його про виникнення права на пенсію; в 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і  своє подання, ознайомлює з ним заявника і разом з профспілковим комітетом розглядає питання про можливість представлення працівника до призначення пенсії. При позитивному вирішенні питання документи і подання разом із заявою працівника направляються до органу, що призначає пенсію, за місцем знаходження підприємства. У випадках, коли адміністрацією підприємства не підготовлені всі необхідні для призначення пенсії документи, до органу, що призначає пенсію, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково у трьохмісячний термін (п.5 Порядку). Згідно п. 31 Порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення, перерахунок та поновлення виплати раніш призначеної пенсії.

Пунктом 3 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.05, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.05 №1451/11731, "Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи та до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків. Тобто, до 2005р. при призначені пенсій за віком на пільгових умовах для органа, який призначає пенсію, не мало суттєвого значення, на які  Списки йде посилання у пільгових довідках при    визначенні адміністраціями підприємств права осіб на пенсію.

Оскільки гр. Бочаров О.Н. працював за професією монтажник в період дії Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при розрахунку стажу роботи, що дає право на пенсію по віку на пільгових умовах», який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.93 № 162, що підтверджено виданими позивачем довідками, до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. б ст. 13 Закону №1788-XII зараховується увесь період його роботи в якості монтажника по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій.

Згідно ст. 101 Закону №1788-XII передбачено, що підприємства та організації несуть відповідальність за достовірність даних і документів для оформлення пенсій. Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств до оформлення прийнятих документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі, якщо вони визивають сумніви. Довідки виданні підприємством не визивали сумнівів працівників відділу з призначення пенсії Управління труда і соціального захисту населення, тобто відповідали Закону №1788-XII.

Таким чином, відповідно до поданих документів та ст. 45 Закону 1058-ІV гр. Бочарову О.Н. з 18.10.04 було призначено пенсію за віком по Списку № 2 згідно п. б ст. 13 Закону №1788-XII довічно, що підтверджено протоколом про призначення пенсії від 21.01.05 № 2434.

За таких обставин, суд вважає позовна вимога про перерахунок пенсій гр. Бочарову О.Н. за нормами ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" безпідставна та не відповідає вимогам діючого законодавства, а тому у її задоволенні слід відмовити, з віднесенням судового збору на позивача.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п"ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 112, 150, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судовий збір покласти на позивача.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 26.01.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                           О.О.Седляр