Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2007 р.                                                           Справа № 21/406-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Байбак О.І.

за участю представників сторін:

позивача - Сузанський І.В.

відповідача -  не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 4650Х/3-7) на рішення господарського суду Харківської області від 20.11.06 р. по справі № 21/406-06

за позовом ВАТ "Промзв'язок" м. Харків

до Приватне підприємство "Екологія", смт. Комсомольський

про стягнення 40248,40 грн.

встановила:

У вересні 2006 р. позивач –ВАТ „Промзв”язок”, м. Харків звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача ПП „Екологія”, смт. Комсомольське 40248,40 грн. та судових витрат.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.11.2006 р. по справі № 21/406-06 позов задоволено. З відповідача на користь позивача стягнуто 33998,80 грн. боргу, 402,47 грн. держмита, 118 грн. судових витрат. В частині стягнення 6248,40 грн. основного боргу провадження у справі припинено. Рішення мотивоване з тих підстав, що відповідач фактично визнав існування боргу, не надав доказів його оплати та ін.

Відповідач з рішенням господарського суду не погоджується, вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування своїх вимог відповідач посилається на те що суд першої інстанції при винесенні рішення необгрунтовано відхилив  його клопотання про відкладення розгляду справи, та розглянув справу без участі його представника. Крім того, на думку відповідача, господарським судом при винесенні рішення не були взяті до уваги факти того, що відповідач після порушення провадження у даній справі продовжував сплачувати заборгованість; що для встановлення остаточної суми заборгованості необхідно було скласти акт звіряння взаєморозрахунків; що позивач безпідставно порушив строки надання послуг та частково не виконав умови договору, в зв”язку з чим, відповідачем фактично і були перенесені строки оплати боргу; що господарський суд безпідставно відмовив відповідачу в задоволенні клопотання про відстрочку виконання рішення та ін.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить суд рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в господарському суді, і, з власної ініціативи не брав участь в судових засіданнях; що сторонами на виконання вимог ухвали господарського суду від 25.09.2006 р. складено акт звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого відповідач визнав борг в сумі 40248,40 грн.; що господарському суду на момент винесення рішення було відомо про здійснення відповідачем часткової сплати заборгованості після порушення провадження по справі; що відповідачем в обґрунтування заявленого ним клопотання про відстрочку виконання рішення не доводились обставини, які обумовлюють таку необхідність та ін.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, про причини свого неприбуття не повідомив.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, судова колегія встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, 25.11.2003 р. між позивачем та відповідачем укладено договір поставки обладнання № 01Є-11, відповідно до умов якого позивач зобов'язався поставити, змонтувати та ввести в експлуатацію, вузли та елементи обладнання, а відповідач прийняти їх у власність та сплатити договірну вартість обладнання та вартість робіт по його монтажу, наладці та введенню в експлуатацію, всього на суму 259946,40 грн.

Згідно з вимогами договору позивач по видаткових накладних № 252 від 16.12.2003 року, № 252/1 від 16.12.2003 року та № 16 від 02.02.2004 року передав відповідачеві обладнання на загальну суму 259946,40 грн.

Відповідач товар прийняв через своїх представників, що діяли по довіреностях НАЇ № 639504 від 16.12.2003 року, НАЇ № 639514 від 02.02.2004 року, але в передбачений договором строк, обов'язки по оплаті виконав частково.

Зокрема, як свідчать матеріали справи, до порушення господарським судом провадження по даній справі відповідач виконуючи умови договору платіжними дорученнями № 1 від 05.12.2003 р., № 17 від 16.02.2004 р., № 5 від 16.09.2005 р. перерахував позивачу 219699 грн., та після порушення провадження по даній справі платіжним дорученням від 30.10.2006 р. перерахував позивачу ще 6248,40 грн.

Доказів сплати решти заборгованості у сумі 33998,80 грн. на момент винесення господарським судом оскаржуваного рішення відповідачем не надано.

З матеріалів справи вбачається, що господарський суд приймаючи оскаржуване рішення виходив з того, що відповідач фактично визнав існування боргу, не надав доказів його оплати; що відповідач в обґрунтування заявленого ним клопотання про надання відстрочки виконання рішення, не надав доказів необхідності її надання.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів,  повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм  надана правильна та належна правова оцінка, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі рішення з наступних підстав:

Відповідно до ст. ЗЗ ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу  господарський суд  оцінює  докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в  судовому  процесі  всіх обставин справи  в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв  ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості, що господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення були враховані платежі, які здійснив відповідач після порушення провадження по даній справі, що відповідачем не доведено факту здійснення інших платежів, не врахованих господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення та погашення решти заборгованості, господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 33998,80 грн. заборгованості.

Крім того, господарський суд правомірно відмовив позивачу в задоволенні клопотання про надання відстрочки виконання рішення, оскільки відповідачем з урахуванням вимог ст. 33 ГПК України, не надано доказів необхідності її надання.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, відповідач просить скасувати рішення господарського суду по тих мотивах, що господарський суд приймаючи рішення не звернув уваги на те, що представник позивача для дачі пояснень в судове засідання не з'явився, та не задовольнив його клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, суддя відкладає розгляд справи коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, зокрема такою обставиною є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Однак враховуючи по-перше те, що норми ГПК України передбачають можливість розгляду справи без участі представників сторін, по-друге те, що ст. 77 ГПК України передбачає відкладення розгляду справи лише у випадках, коли спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, по-третє те, що відповідач з моменту прийняття позовної заяви до моменту прийняття господарським судом рішення по даній справі мав можливість надати вичерпний перелік доказів в обгрунтуавання своїх заперечень, по-четверте те, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання і не повідомив суд про причини свого неприбуття, посилання останнього на незаконність винесення господарським судом оскаржуваного рішення є необґрунтованими в зв'язку з чим, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни судового рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення. Однак, враховуючи викладене, відповідачем, з урахуванням ст. 33 ГПК України не надано жодного доказу того, що господарський суд при винесенні рішення порушив норми процесуального права, які могли б в будь-якому випадку бути підставою для скасування даного рішення в повному обсязі.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, судова колегія -

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 20.11.2006 р. по справі № 21/406-06 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя

Судді