ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2007 р., 12 год. 00 хв.                                                  Справа  № 8/26

Суддя    –  В.С. Русняк

Секретар судового засідання   – А.А. Кокрева

За позовом Управління Пенсійного фонду в Тячівському районі Закарпатської області, м. Тячів

до відповідача Тячівського районного управління Соціального захисту населення, м. Тячів

про визнання дій Тячівського управління праці та соціального захисту населення незаконними та стягнення заборгованості в сумі 38 930,98 грн.

Представники:

Від позивача – Дьомін О.О. –головний спеціаліст-юрисконсульт юридичного сектору, довіреність №1379/01 від 18.01.07

Від відповідача –Виранич М.М. –головний спеціаліст експерт

СУТЬ СПОРУ: Управлінням Пенсійного фонду в Тячівському районі Закарпатської області, м. Тячів заявлено позов до Тячівського районного управління Соціального захисту населення, м. Тячів про визнання дій Тячівського управління праці та соціального захисту населення незаконними та стягнення заборгованості в сумі 38 930,98 грн.

Позивач подав до суду позов про визнання дій Тячівського управління праці та соціального захисту населення незаконними та стягнення 38 930,98грн. заборгованості (збитків) мотивуючи свої вимоги, зокрема тим, що при призначенні пенсії за вислугу років вчителям Пуліско Ю.І., Гузо І.М., Ціпле Р.К., Ціпле Ю.Г., Булат І.П. Тячівським районним відділенням соціального захисту населення було порушено діючі на той час вимоги постанови Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 р. №1397 та наказ Міністерства соціального забезпечення УРСР від 31.12.1959 р. №135, яким було затверджено „Положення про порядок обчислення стажу для призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти і охорони здоров’я”. В результаті неправильного призначення пенсій вищевказаним громадянам безпідставно нараховано і виплачено пенсію за вислугу років та нанесено збитків Пенсійному фонду на загальну суму 38930,98 грн.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись при цьому на те, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Тячівським районним відділом соціального захисту населення в 1993 році призначено пенсії за вислугу років вчителю Пуліско Ю.І. згідно копії трудової книжки загальний трудовий стаж на момент призначення пенсії складав 25 років, 6 місяців, 1 день, а стаж працівника освіти лише 19 років, 10 місяців і 19 днів (необхідно 25 років педагогічного стажу).

Вчителю Гузо І.М. (копія трудової книжки) загальний трудовий стаж на момент призначення пенсії складав 25 років, 10 місяців, 12 днів, а стаж працівника освіти лише 21 рік та 13 днів.

Вчителю Ціпле Р.К. (копія трудової книжки) загальний трудовий стаж на момент призначення пенсії складав 26 років, 11 місяців, а стаж працівника освіти лише 22 роки та 1 день.

Вчителю Ціпле Ю.Г. (копія трудової книжки) загальний трудовий стаж на момент призначення пенсії складав 26 років, 9 місяців, 12 днів, а стаж працівника освіти лише 21 рік, 10 місяців і 13 днів.

Вчителю Булат І.П. (копія трудової книжки) загальний трудовий стаж на момент призначення пенсії складав 26 років, 7 місяців, 21 день, а працівника освіти лише 18 років, 11 місяців і 8 днів.

При призначенні пенсії за вислугу років вищевказаним пенсіонерам відповідачем було порушено діючі на той час вимоги постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 17.12.1959 р. №1397 „Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров’я і сільського господарства” та наказ Міністерства Соціального забезпечення УРСР від 31 грудня 1959р. №135, яким було затверджено „Положення про порядок обчислення стажу для призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти і охорони здоров’я”.

Згідно вказаного Положення до стажу роботи вчителів і інших працівників освіти зараховується час навчання в педагогічних учбових закладах і університетах, якщо йому безпосередньо передували і безпосередньо за ним слідувала педагогічна діяльність. Ні один із вказаних пенсіонерів не працював до поступлення в учбові заклади в системі освіти та не займався педагогічною діяльністю, що підтверджується записами в трудових книжках пенсіонерів.

Отже, призначення громадянам Пуліско Ю.І., Гузо І.М., Ціпле Р.К., Ціпле Ю.Г., Булат І.П. пенсій за вислугу років проведено відповідачем всупереч вищевказаних законодавчих актів.

На виконання Закону України від 21.09.2000 р. №1980, Постанови КМ України від 13.12.2000 р. №1828 та спільного наказу Міністерства праці та соціальної політики України і Пенсійного фонду України від 28.12.2000 р. №366/54 з 2001 року функції з призначення та виплати пенсії передано від органів соціального захисту до Пенсійного фонду.

Згідно протоколів про відмову в призначенні пенсій Управлінням Пенсійного фонду України в Тячівському районі припинено виплату пенсій згідно ст. 55 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, а саме:

·          Ціпле Ю.Г протокол №5 від 25.07.2003 р.

·          Ціпле Р.К. протокол №6 від 04.08.2003 р.

·          Гузо І.М. протокол №3 від 25.06.2003 р.

·          Пуліско Ю.І. протокол №4 від 25.06.2003 р.

·          Булат І.П. протокол №7 від 04.08.2003 р.

Таким чином за період з 01.10.1993 р. по 01.09.2003 р. вищевказаним громадянам було безпідставно нараховано і виплачено пенсію за вислугу років та нанесено збитків Пенсійному фонду на загальну суму 38930,98 грн., в тому числі поштові витрати складають 688,35 грн., які позивач просить стягнути з відповідача за вказаний період.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем пропущений трирічний строк позовної давності (ст. 257 ЦК України) і він не просив його поновити. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась, або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка  його порушила. Позивач довідався про безпідставність призначення вказаним громадянам пенсії за вислугу років в 2003 році, що підтверджується протоколами про відмову в призначенні пенсій вказаним громадянам, а позов заявив 12.02.2007 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Враховуючи викладене в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160 –163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          В позові відмовити повністю.

2.          Повний текст постанови виготовлений і підписаний 05.04.2007 р.

3.          Постанова набирає законної сили і підлягає оскарженню в порядку і строки, визначені ст. 186 КАС України.

Суддя                                                                                                         В.С. Русняк