СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

26 березня 2007 року

Справа № 2-30/14401-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Прокопанич Г.К.,

суддів                                                                      Плута В.М.,

Щепанської О.А.,

за участю представників сторін:

позивача: Чиханцова І. О., довіреність №  232 від 20.03.07;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства України "Міжнародний дитячий центр "Артек" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Ловягіна Ю.Ю.) від 26.01.2007 у справі №2-30/14401-2006

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Кримська продовольча компанія" (вул. Ж. Дерюгіної, 6, м.Сімферополь, 95022)

до           Державного підприємства України "Міжнародний дитячий центр "Артек" (вул. Ленінградська, 41, с.м.т. Гурзуф, м. Ялта, 98645)

про стягнення 23874,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Ловягіна Ю.Ю.) від 26.01.2007 у справі № 2-30/14401-2006 частково задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Кримська продовольча компанія" до Державного підприємства України "Міжнародний дитячий центр "Артек" про стягнення 23874,58 грн. З Державного підприємства України "Міжнародний дитячий центр "Артек" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кримська продовольча компанія" стягнуто 21813,23 грн. заборгованості, 548,62 грн. річних, 1385,14 грн. індексу інфляції та судові витрати. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановленим судовим актом, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати частково та прийняти нове рішення.

Заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

У судове засідання 26.03.2007 представник відповідача не з’явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи не вбачається.

За клопотанням представника позивача судочинство здійснювалось російською мовою.

Розглянувши справу повторно, в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судова колегія встановила наступне.

У серпні 2006 року товариство з обмеженою відповідальністю "Кримська продовольча компанія" звернулось до Державного підприємства України "Міжнародний дитячий центр "Артек", просило стягнути 21813,23 грн. заборгованості за поставлений товар, суму інфляції 1461,49 грн., 3% річних у сумі 599,86 грн., всього 23874,58 грн.

Уточнивши позовні вимоги, товариство з обмеженою відповідальністю "Кримська продовольча компанія" просило про стягнення боргу за поставлений товар за договором в сумі 4730,00 грн., боргу за поставлений товар згідно з видатковими накладними у розмірі 17083,23 грн., суми інфляції 1461,49 грн., 3% річних у сумі 599,86 грн., всього 23874,58 грн.

Відповідач позов визнав частково, у сумі 4 730,00 грн. В іншій частині у заявлених вимогах просить відмовити з  огляду на відсутність між сторонами договірних відносин.

Оскаржуване рішення мотивоване посиланням на загальні підстави виникнення та виконання зобов’язань та норми про відповідальність за їх порушення.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія  не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Судом встановлено, що 11.06.2004 між товариством з обмеженою відповідальністю "Кримська продовольча компанія" (постачальник) та Державним підприємством України "Міжнародний дитячий центр "Артек" (покупець) укладено договір № 305 про поставку продовольчих товарів, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник на підставі заявки покупця поставляє продукти харчування у власність покупця, а покупець приймає та своєчасно сплачує вартість товару за цінами, у кількості та асортименті, які обумовлені у заявці та на підставі товаротранспортних накладних.

Строк дії договору визначено до 31.12.2004, після його закінчення правовідносини сторін не припинились.

Факт поставки товару позивачем відповідачеві підтверджується наявними у справі доказами та Державним підприємством України "Міжнародний дитячий центр "Артек" не  спростовано.

З матеріалів справи вбачається, що сума 4 730,00 грн. заборгована відповідачем за договірними поставками і проти стягнення цієї суми відповідач не заперечує, тоді як заборгованість у сумі 17083,23 грн., що утворилась внаслідок здійснення позивачем  поставок  після закінчення строку дії договору  відповідачем не визнається.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод,   передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких,  які йому не суперечать.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Оскільки відповідач, не зважаючи на відсутність письмового договору, продовжував приймати товар від позивача за накладними і частково сплачував вартість товару, висновок суду першої інстанції про наявність у відповідача обов’язку по сплаті заборгованості у сумі 17083,23 грн. відповідає загальновстановленим цивільно-правовим приписам, передбаченим статтею 11 Цивільного кодексу України.

Також правильним є  судове рішення  про часткове задоволення позовних вимог та стягнення 3% річних та індексу інфляції з врахуванням часу здійснення відповідачем останнього платежу та періоду заборгованості.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про неприпустимість стягнення річних та індексу інфляції, оскільки стаття 625 Цивільного кодексу України не передбачає обов’язкової наявності письмового договору у разі застосування відповідальності за порушення грошового зобов’язання.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства України "Міжнародний дитячий центр "Артек" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.01.2007  у справі № 2-30/14401-2006 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Г.К. Прокопанич

Судді                                                                                В.М. Плут

О.А. Щепанська