РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2007 р.
Справа № 9/49-1142

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Кропивної Л.В.

Розглянув справу

за позовом  Будинкоуправління № 2 вул. 22 Січня, м.Броди, Львівська область,80602

до відповідача-1:   Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя вул. Галицька, 1, м.Тернопіль.

відповідача-2   Військова частина  А 2595 м. Броди  Львівської області

Третьої особи  без самостійних вимог  на предмет спору на стороні  Відповідача – Управління державного казначейства в Тернопільській  області

За участю представників сторін від :

позивача:  Мельникова Г.С.,  довір.

відповідача-1,2  :  Ткач О.Є.,  довір.  , Панченко А.В., довір., Яременко  І.В.,               довір , Безушко О.І.,  довір. , Береза, Т.Ю.

третя особа:

роз’яснивши  у розпочатому судовому засіданні представнику позивача  права та обов’язки  учасника господарського процесу згідно з ст.ст. 22,  29  ГПК  України,

встановив:

Позивач –Будинкоуправління № 2  ,м. Броди Львівської області,  як кредитор у зобов’язанні  поруки за договором від  22.01.2006 р.  ,  звернувся 01.03..2007 р. до господарського суду Тернопільської області з позовом до Відповідача –Квартирно-експлуатаційного  відділу  м. Тернополя,  як до поручителя ,  про  стягнення  247 521,10 грн., посилаючись на  невиконання    поручителем взятих  на себе зобов’язань  за договором  поруки  в частині   оплати   за боржника –Військову частину  А 2595 ,м. Броди,   заборгованості   за спожиту впродовж  2005р. –2006р.   військовою частиною  воду.

В обґрунтування  матеріально-правових    вимог  до  Відповідача    Позивач   наводить наступні  обставини.

04 січня  2005 р.  між Будинкоуправлінням № 2  та військовою частиною  А 2595 був укладений договір   № 1  на водопостачання,  на виконання  якого   Будинкоуправління поставило  В/Ч  А 2595  питної води на  загальну суму  159 807,08 грн.,  яку     В/Ч оплатила   лише частково,  на суму  29 020 грн,  внаслідок чого  станом на  01.01.2006 р.  заборгованість  В/Ч  А 2595  становила 130787,08 грн.

22.01.2006 р.   Будинкоуправління  № 2   уклало   трьохстороннній  договір, за участю   В/Ч  та  Квартирно-експуатаційного відділу  Будинкоуправління  № 2  ,  у якому   КЕВ  виступило поручителем    за належне  виконання   військовою частиною  своїх грошових зобов’язань   за договором  №  від 04.01.2005 р.  у повному обсязі,  передбачивши, що   поручитель   повинен  у трьохденний  строк  з моменту прострочення  боржником  оплати чергового  щомісячного  платежу, або з моменту  отримання  вимоги  кредитора ,  відповідати перед  Будинкоуправлінням в межах суми  боргу  за спожиту  воду,   шляхом   перерахування  коштів на розподільчій рахунок  Кредитора .

В період з 01 січня  2006 р.  по  31.12.2006 р.   Будинкоуправління  № 2 поставило  В/Ч  питної води   на загальну суму  140 049,92 грн. ,   але  ні  КЕВ  ,як поручитель,  ні  військова частина,  як боржник ,  послуг з водопостачання не  оплатили  .

Позивач стверджує, що   внаслідок   невиконання зобов’язань за договором  поруки Поручителем   ,    заборгованість,    яка  станом на 01.01.2007 р.    становить  247 521 ,10 грн.,  має бути примусово стягнена    за рішенням суду.

Військова частина    визнає позовні вимоги,     вважає їх обґрунтованими   і просить позов  задовольнити. З ним погоджується  і поручитель   –КЕВ   .

Пояснюючи   необхідність   укладення договору поруки  обидва   Відповідачі  спираються на  спільний лист  Департаменту  фінансів  Міністерства оборони України та  головного   квартирно-експлуатаційного  управління   Збройних сил  України від 09.12.2005 р,  згідно  з яким   впроваджується  територіальний принцип  квартирно-експлуатаційного  забезпечення , тобто закріплення  всіх будівель і споруд(нерухомого  майна) ,які раніше   були закріплені  , зокрема, за   військовими частинами ,  за квартирно-експлуатаційними   відділами з   метою  здійснення ними  дій, пов’язаних  із забезпеченням  військових частин  комунальними послугами, енергоносіями та  паливом.

Спільним листом  передбачалося переукладення   договорів  з організаціями, які надають   комунальні послуги , а також    укладення    трьохсторонніх договорі  між постачальником –організацією , що надає  квартирно-експлуатаційні  послуги,    військовою частиною , як одержувачем послуги, та   квартирно-експлуатаційним   відділом, як платником   цих послуг.

При цьому, укладення  таких  договорів мало   супроводжуватися  передачею   до  квартирно-експлуатаційних   відділів існуючої  дебіторсько-кредиторської заборгованості  із складенням   відповідної  бухгалтерської документації.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши   наявні  та додатково подані   сторонами докази,  суд дійшов до висновку , що  позов підлягає  до   задоволення,  виходячи з наступного.

В силу  ч.  ст.  546 та ч. 1 ст. 548 ЦК України  , виконання зобов’язання може  забезпечуватися  неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком,   коли  це встановлено  основним   зобов’язанням    або законом.

Договір  на водопостачання   за  № 1 від 04.01.2005 р. між Будинкоуправлінням    № 2 Луцької КЕЧ,  правонаступником  якого    є Позивач,  та  В/Ч  А 2595  ,   як основне зобов’язання,  не вміщує    вказівки  на те, що  його виконання    зі сторони  військової частини  , забезпечується    порукою .  Жодним із законодавчих актів ,  які регулюються     надання послуг з водопостачання,   не передбачає    укладення  таких  договорів ,    за умови   забезпечення   виконання  цих зобов’язань абонентом   порукою .

Разом з тим,  проаналізувавши  обсяг спеціальної   цивільної правоздатності    Будинкоуправління № 2 квартирно-експлуатаційного  відділу м. Тернопіль,      та     квартирно-експлуатаційного  відділу м. Тернопіль,     який випливає із   Положень про  ці  організації,    взявши  до уваги     правовідносини,  на врегулювання яких  направлений  спільний лист від 09.12.2005 р.   Департаменту  фінансів  Міністерства оборони України та  головного   квартирно-експлуатаційного  управління   Збройних сил  України,  суд   дійшов  до висновку, що    між сторонами  спору -  квартирно-експлуатаційним  відділом   і    Будинкоуправлінням    № 2 , як   організації, що підпорядкована      квартирно- експлуатаційного  відділу  м. Тернопіль,   та   військовою частиною  А 2595  -    склалися , зокрема,    внутрішньо- та організаційно-   господарські    відносини     (   між   Квартирно-експлуатаційним  відділом  та   його       - Будинкоуправлінням , )   та цивільно-правові відносини  між  квартирно-експлуатаційним  відділом, Будинкоуправлінням    № 2 та військовою частиною  А 2595 , де   заборгованість  військової частини ,як абонента,   за поставлену та спожиту   питну воду  перед надавачем  цих  послуг - Будинкоуправлінням  на підставі   договору   № 1 від 04.01.2005 р.,   для   здійснення   оплати   була  передана   у відповідності   до обов’язкового     для цих організацій    акту органів  управління   Збройними силами   України та Міністерства оборони   України   , разом із   відповідними  розрахунково- бухгалтерськими документами, КЕВ м. Тернопіль , як  платнику цих послуг,  на підставі   трьохстороннього договору   між  КЕВ , Будинкоуправлінням та В/Ч  А 2595 від   22 січня 2006 р.

Враховуючи те, що    укладення   трьохстороннього  договору  22.01.2006 р.   ,який  сторони назвали  договором поруки,    здійснювалося   на підставі обов’язкового   для  його  сторін  акті   органів управління  Збройними силами України,    суд не застосовує до  зобов’язань,  що виникли    на підставі    цього  договору   , положення Цивільного  Кодексу України ,  якими регулюються  відносини  поруки,  що не виключає    цей договір   з  числа  підстав,   що   породжують   для  його  сторін    цивільні    права та  обов’язки відповідно до ч.  . 5 ст 4,  ст.   ст.   6 та  11 ЦК України.

За таких обставин справи  та  беручи до уваги  обґрунтованість  та доведеність   майнових  вимог  Будинкоуправління  № 2  поданими       розрахунково-бухгалтерськими  документами,  які долучені до матеріалів справи,  позов  про стягнення  з  Квартирно-експлуатаційного відділу  м. Тернополя,  м. Тернопіль,   247 521,10 грн.   в користь   Будинкоуправління № 2   підлягає до задоволення з покладенням на    КЕВ  судових витрат у  розмірі  1700 грн. державного  мита та 118 грн.   витрат на інформаційно-технічне    забезпечення судового  процесу відповідно до  ст. 49 ГПК України.

Беручи до уваги  те , що Позивача  платіжним дорученням  № 98  від 01.03.2007 р.   надмірно сплатив  державне   мито,  перевищивши його  розмір  на  775, 21 грн.,    різниця    суми  підлягає поверненню  йому   з державного  бюджету на підставі ст.  47 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 1,  11,  14, 546, 548 ЦК України,  ст.ст.   2, 3 , 4 ГК України,  ст.ст.  82, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.  Позов задовольнити .

2. Стягнути  Квартирно -експлуатаційного відділу  м. Тернополя,  м. Тернопіль,  вул.. Галицька, 1,  код  08464162, р/р  0150 в ГУДКУ у Тернопільські йобалсті, МФО  838012,   247 521,10 грн.   боргу та     1818 грн. судових витрат  в користь   Будинкоуправління № 2   квартирно-експуатаційного  відділу м. Тернопіль,  м. Броди,  вул.. 22 Січня, 82,  код  24965133,  р/р  6 в філії –Бродівське  відділення №  6323 ВАТ „Ощадбанк”, МФО  385123,  про що видати наказ.

3. Повернути  з державного  бюджету  Будинкоуправлінню № 2   квартирно-експуатаційного  відділу м. Тернопіль,  м. Броди,  вул.. 22 Січня, 82,  код  24965133,                        р/р  6 в філії –Бродівське  відділення №  6323 ВАТ „Ощадбанк”, МФО  385123,    775, 21 грн. як надмірно  сплаченого державного  мита згідно   платіжного доручення  № 98  від 01.03.2007 р.  , про що видати довідку.

Наказ та довідку   видати після набрання рішенням законної сили

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення 07 травня  2007  року через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          Л.В. Кропивна