ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2007 р.
Справа № 22/479-06-13078А

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Л.В. Поліщук,

суддів Л.І. Бандури, В.Б. Туренко,

при секретарі судового засідання –О.О. Соломахіній,

за участю представників сторін

від позивача: С.В. Литвиненко

3-я особа: (ВАТ „Ізмаїльський целюлозно-паперовий комбінат”) –

І.А. Михальчук

від відповідача: Н.В. Балджи, Д.О. Пеліпадченко

прокурор: О.А. Лянна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Ізмаїльської митниці

на постанову господарського суду Одеської області від 22.01.2007р.

у справі № 22/479-06-13078А

за позовом ВАТ „Стахановський завод феросплавів”, м. Стаханов Луганської області

до Ізмаїльської митниці

за участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору –ВАТ „Ізмаїльський целюлозно-паперовий комбінат”,                      м. Ізмаїл;

МБПП „Босфор плюс” м. Ізмаїл

про визнання неправомірними дій,

встановив:

ВАТ „Стахановський завод феросплавів” звернулося до господарського суду з позовом про визнання протиправними дії Ізмаїльської митниці щодо не проведення митного оформлення обладнання для виробництва упаковки з гофракартону Flexo 160/SPO 160 Vision/In-line, імпортованого                                ВАТ „Стахановський завод феросплавів” і пред’явленого до митного оформлення за вантажними митними деклараціями № /6/200396,                    № /6/200397; та зобов’язання Ізмаїльську митницю закінчити митне оформлення обладнання для виробництва упаковки з гофракартону Flexo 160/SPO 160 Vision/In-line, імпортованого ВАТ „Стахановський завод феросплавів”, з використанням вантажних митних декларацій                                     № /6/200396 та № /6/200397 та простих векселів серії            АА № 0089255 на суму 1120721,35грн. та серії АА № 0089256 на суму 938730,86 грн., виданих ВАТ „Стахановський завод феросплавів” 22.09.2006р. на суму податкових зобов’язань зі сплати ПДВ. Позов мотивовано тим, що незважаючи на нормативно визначений строк митного оформлення та наявність постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.11.2006р. про зобов’язання закінчити митне оформлення вантажу, Ізмаїльською митницею не завершено митне оформлення обладнання для виробництва упаковки з гофрокартону, що є порушенням ст. 124 Конституції України та ст.78 Митного кодексу України.

Постановою господарського суду Одеської області від 22.01.2007р. (суддя Л.О. Торчинська) позов задоволено. Постанова мотивована тим, що митний орган не має права відмовити в прийнятті митної декларації, якщо декларантом виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу в прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанту. Як свідчать матеріали справи ВМД № /6/200396 та № /6/200397 були прийняті Ізмаїльською митницею 22.09.2006р., тобто у ВАТ „Стахановський завод феросплавів” відсутні правові підстави для видачі нових податкових векселів і як наслідок нових ВМД. Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на вищевикладене, відповідач не довів правомірність своїх дій щодо не завершення митного оформлення обладнання для виробництва упаковки з гофрокартону Flexo 160/SPO 160 Vision/In-line.

Ізмаїльська митниця, не погоджуючись із постановою суду, звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, в задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 72, 88, ч. 2 ст. 90,                  ст.ст. 96, 357, 386, 391 Митного кодексу України, ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 5, 13 Закону України „Про обіг векселів в Україні”, п. 8 Порядку випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України від 05.04.2001р. № 2374-ІІІ, затв. постановою КМУ                   від 01.10.1997р. № 1104, п. 4.5 Порядку справляння податку на додану вартість під час митного оформлення товарів, імпортованих на митну територію України, затв. наказом Державної митної служби України від 27.09.2006р.               № 821, зареєстр. в Мінюсті України 19.10.2006р. за № 1128/13002, п. 3 ч. 1            ст. 156 КАС України.

Представник прокуратури підтримав апеляційну скаргу.

ВАТ „Стахановський завод феросплавів” у запереченнях на апеляційну скаргу просить постанову суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з посиланням на правомірність висновків суду при задоволенні позову.

ВАТ „Ізмаїльський целюлозно-паперовий комбінат” підтримав заперечення ВАТ „Стахановський завод феросплавів” на апеляційну скаргу митниці.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи і перевіривши правомірність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

09.06.2006 року між ВАТ „Стахановський завод феросплавів” та фірмою „БОБСТ СА”, Швейцарія, укладено контракт № 09-06, предметом якого є поставка фірмою обладнання для виробництва упаковки з гофракартону Flexo 160/SPO 160 Vision/In-line  (далі –обладнання) на умовах DDU, Ізмаїл, Україна.

На відповідальне зберігання цього обладнання ВАТ „Стахановський завод феросплавів” укладено з ВАТ „Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат” договір 07-06/06 від 07.06.2006р.

Позивач також уклав з ВАТ „Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат” договір № 3925/09-06 від 09.06.2006р. на продаж імпортованого обладнання на умовах DDU, Ізмаїл, Україна.

У зв’язку з тим, що  умовами поставки нерезидентом обладнання є DDU, Ізмаїл, Україна, ВАТ „Стахановський завод феросплавів” отримано письмове погодження Луганської митниці від 22.08.2006р. про здійснення митного оформлення цього обладнання  в Ізмаїльській митниці.

З цих підстав між ВАТ „Стахановський завод феросплавів” та ВАТ „Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат” укладено договір поруки                    № 2925/08-18 від 08.08.2006р., згідно умов якого останній приймає на себе обов’язки від імені та за дорученням позивача здійснювати  всі необхідні юридичні дії, спрямовані на декларування вантажу довірителя, пред’явлення митним органам товарів, транспортних засобів, інших предметів та документів до них для митного оформлення.

На виконання умов контракту № 09-06 від 09.06.2006р., обладнання було доставлено фірмою „БОБСТ СА”, Швейцарія  автомобільним транспортом до             м. Ізмаїл 16.09.2006р.

21.09.2006 року обладнання у присутності посадових осіб Ізмаїльської митниці та з дозволу на той час виконуючого обов’язки начальника Ізмаїльської митниці Кардаша В.В. було розміщено на території цеху гофротари ВАТ „Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат”.

22.09.2006 року митним брокером МБПП „Босфор плюс”, на підставі доповнення від 25.08.2006р. до договору доручення на оформлення вантажно-митної декларації № 03-05 від 01.02.2005р., укладеного з ВАТ „Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат”, було подано до Ізмаїльської митниці вантажні митні декларації № /6/200396 та № /6/200397, інші документи, необхідні для здійснення митного оформлення обладнання та  податкові векселі серії АА № 0089255 на суму 1120721,35грн. та серії АА                 № 0089256 на суму 938730,86грн., видані позивачем 22.09.2006р. на сплату податкових зобов’язань з податку на додану вартість.

Згідно ст. 85 МК України митна декларація подається митному органу, який здійснює митне оформлення, протягом 10 днів з дати доставляння товарів і транспортних засобів у митний орган призначення.

Митна декларація, відповідно до ст. 86 МК України, приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи. Дата і час прийняття митної декларації фіксуються посадовою особою митного органу, що її прийняла, проставленням відміток на бланку митної декларації та відповідним записом у документах митного органу.

З моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення.

Митний орган не має права відмовити в прийнятті митної декларації, якщо декларантом виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відмова митного органу в прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанту.

Як вбачається із матеріалів справи, ВМД № /6/200396 та                № /6/200397 були прийняті Ізмаїльською митницею 22.09.2006р., Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України Ізмаїльською митницею у передбаченому митним законодавством України порядку ВАТ „Стахановський завод феросплавів” не видавалась, тобто у позивача відсутні правові підстави для видачі нових податкових векселів і як наслідок подання нових ВМД.

Не здійснення митного оформлення Ізмаїльська митниця обґрунтовує тим, що 04.10.2006р. нею було складено протокол про порушення митних правил, передбачених ст. 336 МК України, за № 0389/50600/2006  відносно голови правління ВАТ „Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат” Кесарського В.Л. і додаток № 1 до цього протоколу про вилучення обладнання.

Але постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області              від 10.11.2006р. визнано Кемарського В.Л. винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 337 МК України, а не ст. 336 МК України як кваліфіковано Ізмаїльською митницею, та накладено штраф у сумі 340,00грн., також було зобов'язано Ізмаїльську митницю закінчити митне оформлення обладнання. Матеріали справи містять докази про отримання Ізмаїльською митницею цієї постанови суду 13.11.2006р., однак остання не виконала рішення суду і не здійснила митне оформлення обладнання. Більш того, 15.11.2006р. Ізмаїльською митницею знову було складено протокол про порушення митних правил, передбачених ст. 352 МК України, за № 469/50600/2006 відносно голови правління ВАТ „Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат” Кемарського В.Л. та додаток № 1 до цього протоколу про вилучення обладнання. Відповідач надав до суду лист від 19.12.2006р. за № 6/18-01/9625, відповідно до якого Ізмаїльська митниця передала справу про порушення митних правил № 469/50600/2006 в прокуратуру Одеської області і просив зупинити у зв’язку з цим провадження у справі.

Враховуючи, що відповідач не надав доказів щодо порушення провадження прокуратурою Одеської області кримінальної справи за переданими  матеріалами чи відмови в її порушенні, також щодо передачі даної справи про порушення митних правил до  Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області,  місцевий господарський суд не прийняв доводи відповідача стосовно того, що проведення митного оформлення обладнання буде неправомірним до розгляду  Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області справи про порушення митних правил № 469/50600/2006 та не задовольнив клопотання про зупинення провадження у справі з цих підстав.

Апеляційна інстанція погоджується з таким висновком суду, оскільки згідно п. 3 ст. 156 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Митниця не надала доказів відповідно до вищевказаних положень КАС України про судовий розгляд справи.

Крім того, апеляційна інстанція зазначає, що отримувачем вантажу, згідно поданих до митного оформлення ВМД, і векселедавцем у векселях зазначений позивач - ВАТ „Стахановський завод феросплавів”, а тому не проведення митного оформлення через складення протоколів про порушення митних правил відносно голови правління ВАТ „Ізмаїльський целюлозно-паперовий комбінат” є неправомірним, так як із матеріалів справи, а також при розгляді апеляційної скарги не було встановлено безпосереднього зв’язку між митним оформленням вантажу позивача і порушенням митних правил іншим суб’єктом господарської діяльності. Посилання митниці на додаткові відомості до графи № 8 на зворотній стороні аркушу 5 ВМД, де зазначений лише код і назва комбінату, не заслуговує на увагу, так як в графі 8 ВМД одержувачем зазначений ВАТ „Стахановський завод феросплавів” і в графі 9 ВМД він же вказаний, як особа, відповідальна за фінансове врегулювання, а тому всі питання при митному оформленні вантажу Ізмаїльська митниця повинна вирішувати з одержувачем вантажу, тобто з ВАТ „Стахановський завод феросплавів”.

Посилання скаржника на те, що проведення митного оформлення з використанням податкових векселів серії АА № 0089255 на суму 1120721,35грн. та серії АА № 0089256 на суму 938730,86грн., виданих 22.09.2006р., є неможливим з огляду на набуття чинності з 18.11.2006р. Порядку справляння податку на додану вартість під час митного оформлення товарів, імпортованих на митну територію України, затвердженого наказом Державної митної служби України від 27.09.2006р. № 821, п. 4.5 якого визначено, що митне оформлення товарів з наданням платниками ПДВ податкових векселів на суму податкового зобов'язання з ПДВ здійснюється в митниці, у зоні діяльності якої розташований цей платник. А тому, на думку Ізмаїльської митниці, митне оформлення товарів із наданням ВАТ „Стахановський завод феросплавів” податкових векселів на суму податкового зобов'язання з ПДВ можливо лише у Луганський митниці, не заслуговує на увагу, оскільки на момент подання ВАТ „Стахановський завод феросплавів” вказаних податкових векселів на суму податкового зобов'язання з ПДВ, наказ Державної митної служби України від 27.09.2006р. № 821 не набув чинності, а тому будь-яких обмежень застосування податкових векселів при митному оформленні товарів на момент виникнення спірних правовідносин законодавство не містило. Враховуючи положення статі 58 Конституції України, згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, ВАТ „Стахановський завод феросплавів” вважає, що господарським судом при розгляді справи правомірно не було прийнято до уваги положення вказаного нормативно-правового акту.

Заперечення Ізмаїльської митниці стосовно неможливості здійснення митного оформлення з використанням податкових векселів серії АА                         № 0089255 на суму 1120721,35грн. та серії АА № 0089256 на суму 938730,86грн., виданих 22.09.2006р. та ВМД № /6/200396 та                    № /6/200397, в яких наявне посилання на ці векселі, так як строк дії їх закінчився 22.10.2006р., апеляційна станція відхиляє, виходячи із наступного.

При митному оформленні товарів зі сплатою податку на додану вартість шляхом надання митним органам податкових векселів на суму податкового зобов'язання необхідно керуватись п. 11.5 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.1997р., з наступними змінами та доповненнями, та положеннями Порядку випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.1997р. № 1104.

Відповідно до п. 11.5 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість” платники податку при імпорті товарів на митну територію України, за умови оформлення митної декларації (за винятком тимчасової чи неповної, періодичної чи попередньої декларації), можуть за власним бажанням надавати органам митного контролю податковий вексель на суму податкового зобов'язання зі строком погашення на тридцятий календарний день з дня його поставки органу митного контролю, один примірник якого залишається в органі митного контролю, другий надсилається органом митного контролю на адресу органу державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку, а третій залишається платнику податку.

Видача податкового векселя здійснюється під час проведення митного оформлення імпортованих на митну територію України товарів у строк, встановлений для сплати податку на додану вартість (п. 9 Порядку випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.1997р. № 1104).

Підпунктом 7.3.6 пункту 7.3 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань при імпорті є дата подання митної декларації із зазначенням у ній суми податку, що підлягає сплаті.

Враховуючи те, що оскільки датою виникнення податкових зобов'язань при імпорті є дата подання митної декларації, апеляційна інстанція вважає правомірним висновок місцевого господарського суду, що подання органу митного контролю податкового векселя на сплату таких податкових зобов'язань також повинно здійснюватися за цією датою. Так як подання митних декларацій до Ізмаїльської митниці було 22.09.2006р., то позивач правомірно видав податкові векселі саме 22.09.2006 року.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна інстанція погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що Ізмаїльська митниця не довела правомірність своїх дій щодо не проведення митного оформлення вантажу за ВМД № /6/200396 та ВМД № /6/200397 із використанням податкових векселів серії АА № 0089255 на суму 1120721,35грн. та серії АА № 0089256 на суму 938730,86грн., а тому підстави для скасування постанови відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Постанову господарського суду Одеської області від 22.01.2007р. у справі № 22/479-06-13078А залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя                                                            Поліщук Л.В.

Суддя                                                                                Бандура Л.І.

Суддя                                                                                Туренко В.Б.