ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.02.2007                                                                                               Справа  № 18/122

За позовом Закритого акціонерного товариства „РодАн-Капітал”, м. Київ

до Дочірнього підприємства „Закарпатський облавтодор” відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія” ”Автомобільні дороги України”,                       м. Ужгород

про стягнення 132 975 грн. 55 коп., в тому числі 19 393 грн. 68 коп. інфляційних нарахувань, 4 666 грн. 70 коп. трьох відсотків річних, 26 685 грн. 68 коп. пені, 48 103 грн. 38 коп. штрафу, 34 126 грн. 12 коп. відсотків за користування чужими коштами,

Суддя господарського суду –Кривка В.П.

представники:

Позивача –Додатко Р.В., довіреність № 06/07/06 від 07.07.2006 року;

Відповідача –Біланинець І.І., довіреність № 06/723 від 04.07.2006р.,

Бонь В.І., довіреність №02/86 від 26.01.2007р.;

СУТЬ СПОРУ: Закритим акціонерним товариством „РодАн-Капітал”, м. Київ заявлено позов до Дочірнього підприємства „Закарпатський облавтодор” відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія” ”Автомобільні дороги України”,  м. Ужгород про стягнення 132 975 грн. 55 коп., в тому числі 19 393 грн. 68 коп. інфляційних нарахувань, 4 666 грн. 70 коп. трьох відсотків річних, 26 685 грн. 68 коп. пені, 48 103 грн. 38 коп. штрафу, 34 126 грн. 12 коп. відсотків за користування чужими коштами.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що відповідачем не належним чином виконано взяті на себе зобов’язання, обумовлені договором купівлі-продажу нафтопродуктів №22/01-06 від 22.01.2006 року щодо оплати за поставлені і отримані ним паливно-мастильні матеріали на загальну суму 1 239 092 грн. 45 коп., а саме, всупереч обумовленого договором строку, розрахунок за отриманий товар Дочірним підприємством проводився несистематично з значним його порушенням та несвоєчасно, внаслідок чого було допущено прострочення грошових зобов’язань. Зважаючи на те, що відповідачем не виконано господарських зобов’язань щодо своєчасного розрахунку за отриманий товар відповідно до чинного законодавства, умов договору, заявником проведено нарахування пені, штрафу, відсотків за користування чужими коштами, а також інфляційні нарахування та 3 відсотки річних за весь час прострочення грошових зобов’язань за договором і просить стягнути з Дочірнього підприємства „Закарпатський облавтодор” відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія” ”Автомобільні дороги України” суму 132 975 грн. 55 коп., в тому числі 26 685 грн. 68 коп. пені, 48 103 грн. 38 коп. штрафу, 34 126 грн. 12 коп. відсотків за користування чужими коштами, 19 393 грн. 68 коп. інфляційних нарахувань, 4 666 грн. 70 коп. трьох відсотків річних.

продовження рішення господарського суду      Закарпатської області від 06.02.2007 року  у справі № 18/122

Уповноважений представник позивача позов підтримав у повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами та додатковими письмовими обґрунтуваннями до позову. Зокрема стверджує, що внаслідок неналежного виконання  відповідачем умов договору щодо проведення в узгоджений строк оплати за поставлений товар Товариству завдано реальні матеріальні збитки, у підтвердження чого надав копії письмових претензій кредиторів, у зв’язку з чим настоює на повному задоволенні заявлених до стягнення штрафних санкцій за прострочення договірних зобов’язань щодо проведення розрахунку за отриманий товар.

Представники відповідача проти позовних вимог заперечили з підстав зазначених у письмовому пояснені по суті спору та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,

суд встановив:

22 січня 2006 року між Закритим акціонерним товариством „РодАн-Капітал” (Продавець) та Дочірнім підприємством „Закарпатський облавтодор” відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія” ”Автомобільні дороги України” (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів №22/01-06,  за умовами якого продавець зобов’язується передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти на умовах цього договору (а.с. 10-12).

Згідно п. 5.2. зазначеного договору покупець зобов’язався протягом 30-ти календарних днів з дати постачання партії товару перерахувати на розрахунковий рахунок продавця повну суму вартості товару, згідно залізничних (товаротранспортних) накладних.

Даним договором його сторони також обумовили: у випадку порушення зобов’язання, що виникає з цього Договору сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством (п. 6.1); порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору (п. 6.2.); у випадку невиконання покупцем умов п.п. 3.1, 5.2 цього Договору Продавець не несе відповідальності за затримку товару (п.6.3.); за відмову від розрахунку за товар або за прострочення Покупцем встановленого п. 5.2 даного Договору строку для розрахунку за товар Покупець зобов’язаний за вимогою Продавця виплатити останньому пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від несплаченої суми, за кожний день прострочення платежу (п 6.6.); покупець, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу Продавця зобов’язаний сплатити останньому відсотки за неправомірне користування чужими коштами у розмірі 0,06% від простроченої суми, за кожен день прострочення  по день сплати всієї суми грошового зобов’язання (п. 6.7.).

продовження рішення господарського суду      Закарпатської області від 06.02.2007 року  у справі № 18/122

На підставі вказаного договору та актів прийому-передачі товару б/н від 22.04.2006 року, 19.06.2006 року та 22.06.2006 року позивачем було поставлено, а відповідачем отримано нафтопродукти на загальну суму 1 239 092 грн. 45 коп. (а.с. 13-15). Однак, всупереч обумовленого договором строку, розрахунок за отриманий товар Дочірнім підприємством проводився зі значним його порушенням, несистематично та несвоєчасно, внаслідок чого було допущено прострочення грошових зобов’язань. Вказане підтверджується матеріалами справи, зокрема витягами з банківських виписок про проведення відповідачем проплат за отриманий згідно договору товар (а.с. 39-57), з яких вбачається, що остаточний розрахунок ним проведено тільки 28.11.2006 року, претензією позивача з вимогою погашення заборгованості №67/09 від 05.09.2006 року (а.с. 22) та відповіддю відповідача за №12/837, якою станом на15.09.2006 року визнається заборгованість за отримані нафтопродукти в сумі 394,1 тис. грн. (а.с. 23), а також поясненнями уповноважених представників сторін. Зазначені обставини відповідачем у встановленому порядку не спростовані та не оскаржені.

Аналізуючи правовідносини сторін та встановлюючи дійсні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору суд дійшов наступних висновків.

Зазначеними вище обставинами, а також наявними у матеріалах справи доказами та поясненнями сторін достовірно встановлено факт порушення відповідачем обумовленого договором строку проведення розрахунку за отримані нафтопродукти.

Згідно ч.2 ст. 9 Цивільного кодексу України, ст. 7, ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначаються Господарським кодексом України, а майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Положеннями ч.1 ст. 216 та ч.2 ст. 217 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України від 16.01.03 № 436-IV з наступними змінами та доповненнями (ст. 526 Цивільного кодексу України від 16.01.03 № 435-IV з наступними змінами та доповненнями) господарське зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що за певних умов звичайно ставляться. Якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст. 530 ЦК України).

продовження рішення господарського суду      Закарпатської області від 06.02.2007 року  у справі № 18/122

За таких обставин, заявлені позивачем до стягнення згідно ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання (період прострочення з 22.05.2006 року по 21.11.2006 року), суми 19 393 грн. 68 коп. інфляційних нарахувань та 4 666 грн. 70 коп. трьох відсотків річних (а.с. 9) підлягають задоволенню. Нарахована позивачем сума 34 126 грн. 12 коп. (а.с. 9) - плати за користування чужими грошовими коштами (період порушення грошових зобов’язань з 22.05.2006 року по 21.11.2006 року), обумовлена п. 6.7. договору та обґрунтована ч.3 ст. 692, ч.2 ст.1214 Цивільного кодексу України та ч.6 ст. 231 Господарського кодексу України –підлягає до стягнення.

Враховуючи ступінь виконання зобов’язання боржником (на час звернення позивача з даним позовом суму заборгованості за поставлений товар відповідачем погашено в повному обсязі), беручи до уваги значний розмір штрафних санкцій, який є предметом позову (нараховані до стягнення штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, реальність понесення яких позивачем у встановленому порядку не доведено, а тільки вказано на можливість їх понесення, а.с. 61-64, 65, 66), керуючись ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, п. 3 ст. 83 Господарського процесуального, суд дійшов висновку про необхідність зменшення нарахованих позивачем, відповідно до п.6.6 договору (період прострочення з 22.05.2006 року по 21.11.2006 року) штрафних санкцій –пені до 10 000 грн.

Водночас заявлені та нараховані позивачем позовні вимоги в частині стягнення 48 103 грн. 38 коп. - 7% штрафу від простроченої суми оплати у відповідності до вимог ч.2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (а.с. 9) задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Положеннями частини 2 вказаної статті регламентовано, що ці штрафні санкції у разі порушення господарського зобов’язання застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором. Між тим, як вбачається із зазначених вище умов договору сторони передбачили інший порядок застосування штрафних санкцій. Крім цього, цією нормою вказано на застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов’язань в натурі, таких як поставка товарів, виконання робіт, надання послуг, тощо, з яких допущено прострочення. Тому ці положення закону, за даних обставин, при порушенні передбаченими нею суб’єктами господарювання грошових зобов’язань застосуванню не підлягають.

Заперечення відповідача викладені у письмовому поясненні на позов і по суті спору спростовуються як матеріалами справи так і вищенаведеним. Його доводи  про те, що позивач допустив порушення умов договору щодо поставки замовленого товару не заслуговують на увагу, оскільки позивач діяв у відповідності до п. 6.3. умов договору, крім цього ним письмово попереджено відповідача про притримання відвантаження наступної партії товару, внаслідок порушення Дочірнім підприємством своїх зобов’язань щодо проведення повної оплати за отриманий раніше товар (а.с. 84-86).

За таких обставин, позов підлягає до задоволення частково в сумі 68 186 грн. 50 коп., в тому числі 19 393 грн. 68 коп. інфляційних нарахувань, 4 666 грн. 70 коп. трьох відсотків річних, 10 000 грн. пені, 34 126 грн. 12 коп. відсотків за користування чужими коштами. Позовні вимоги у зазначеній частині підтверджені належними доказами, відповідачем у встановленому порядку не спростовані, тому підлягають задоволенню.

У решті позовних вимог слід відмовити.

продовження рішення господарського суду      Закарпатської області від 06.02.2007 року  у справі № 18/122

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог і становлять 848 грн. 38 коп. держмита та 75 грн.             28 коп. витрат на інформаційно-технічного забезпечення судового процесу

Керуючись ст. ст. 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 230-232, 233 Господарського кодексу України, ст. ст. 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства „Закарпатський облавтодор” відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія” ”Автомобільні дороги України”, м. Ужгород, вул. Собранецька, 39 (р/р 1857 в ПІБ м. Ужгород, МФО 312163, ідентифікаційний ) на користь Закритого акціонерного товариства „РодАн-Капітал”, м. Київ, вул. М.Раскової, 11 (р/р 01 в АБ „Банк регіонального розвитку”, МФО 300540, ідентифікаційний ) суму 68 186 (Шістдесят вісім сто вісімдесят шість) грн.                   50 коп., в тому числі 19 393 грн. 68 коп. інфляційних нарахувань, 4 666 грн. 70 коп. трьох відсотків річних, 10 000 грн. пені, 34 126 грн. 12 коп. відсотків за користування чужими коштами, а також суму 848 (Вісімсот сорок вісім) грн. 38 коп. на відшкодування витрат по сплаті державного мита та суму 75 (Сімдесят п’ять) грн. 28 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. У решті позовних вимог в позові відмовити.

5. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК  України.

Суддя                                                                                              В. Кривка