ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2007 р.
№ 11/156-03

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів :

головуючий суддя
Полянський А.Г.

судді
Коробенко Г.П.

Фролова Г.М.

розглянувши

касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м. Вінниці

на
постанову від 05.05.2005 р. Житомирського  апеляційного господарського суду

за скаргою
Державної податкової інспекції у м. Вінниці

на дії
ВДВС Вінницького міського управління юстиції

у справі
№ 11/156-03 господарського суду Вінницької області

за позовом
ТОВ "Авіатехсервіс ЛТД"

до
Державної податкової інспекції у м. Вінниці

про
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

За участю представників сторін:

позивач –не з’явились,

відповідач –Волощук В.О. дов. № 11944/10/10 від 07.07.2005 р.

ВДВС Вінницького міського управління юстиції - не з’явились

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 21.02.2005 р. в задоволенні скарги Державної податкової інспекції у м. Вінниці № 1430/10/10 від 02.02.2005 р. про визнання неправомірними дій відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції, визнання недійсною постанови про арешт коштів від 21.01.2005 р. відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 05.05.2005 року (судді: Черпак Ю.К., Веденяпіна О.А., Іоннікова І.А.) ухвала Господарського суду Вінницької області від 21.02.2005 р. залишена без змін.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Вінницької області від 21.02.2005 р. та постановою від 05.05.2005 р. Житомирського  апеляційного господарського суду, Державна  податкова інспекція у м. Вінниці звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм процесуального права.

Представники позивача та  ВДВС Вінницького міського управління юстиції не скористались наданим процесуальним правом участі у суді касаційної інстанції.

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 16.04.2007 р. у зв’язку з відпусткою судді Муравйова О.В., для перегляду в касаційному порядку справи № 11/156-03 призначеної до розгляду на 17.04.2007 р., утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий –Полянський А.Г., судді – Коробенко Г.П., Фролова Г.М.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.01.2005 р. ВДВС Вінницького міського управління юстиції винесено постанову про накладення арешту на  кошти боржника (Державної податкової інспекції у м. Вінниці), які знаходяться на реєстраційному рахунку № 0343 у ВДК у Вінницькій області по КЕВД-1139, який був зазначений в ухвалі господарського суду Вінницької області від 22.06.2004 р. по справі № 9/155-04 ( т.1 а.с. 221).

Постанова про накладення арешту винесена при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження по стягненню боргу з ДПІ у м. Вінниці на суму 148 306,67 грн. згідно наказів господарського суду Вінницької області на  користь 41 юридичної особи.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на те, що на час винесення постанови про арешт коштів боржника від 21.01.2005 р., на рахунку № 0343 були відсутні грошові кошти.

Разом з цим слід зазначити, що ст. 50 Закону України  "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. передбачає, що  звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.  Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт.

Враховуючи викладене, ВДВС Вінницького міського управління юстиції в межах своїх повноважень виніс постанову про накладення арешту на кошти боржника, які знаходились на певному рахунку та як обґрунтовано зазначено апеляційним господарським судом, відсутність коштів боржника на день прийняття постанови не може свідчити про її незаконність.

Згідно ч. 7 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на  час винесення постанови про арешт коштів), якщо у виконавчому документі про стягнення грошових коштів указаний певний номер рахунка, з якого мають бути стягнені грошові кошти, то в разі відсутності коштів на цьому рахунку державний виконавець звертається до органу, який видав виконавчий документ, з клопотанням про заміну способу та порядку виконання рішення шляхом звернення стягнення на майно боржника або встановлення іншого способу та порядку виконання рішення.

За таких обставин, ВДВС Вінницького міського управління юстиції має повноваження на здійснення своїх функцій іншим способом передбаченим ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження".

Виходячи з викладеного, Господарським судом Вінницької області обґрунтовано було відмовлено у задоволенні скарги Державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання неправомірними дій відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції та визнання недійсною постанови про арешт коштів від 21.01.2005 р.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що апеляційний господарський суд в порядку ст. ст. 43, 47, 43, 99, 101 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази.

Висновки апеляційного суду ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Посилання оскаржувача на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.ст.85, 111-5 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою представника відповідача оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  Державної податкової інспекції у м. Вінниці залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 21.02.2005 року та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 05.05.2005 року у справі № 11/156-03 залишити без змін.

Головуючий    суддя                                                                  Полянський А.Г.

Судді                                                                                            Коробенко Г.П.

Фролова Г.М.