СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19.04.07                                                                                 Справа № 3/120ад.

Суддя Доманська М.Л.,   при секретарі судового засідання Буймирській О.В.,  розглянувши матеріали справи  за позовом

Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, м. Сєвєродонецьк уганської області

до Приватного підприємства "Сєвєродонецькхімпокриття", м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 751 грн. 96 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача – Полупан Д.А. (дов. від 02.03.07 № 4),

від відповідача –не прибув (явка обов'язкова),

в с т а н о в и в:

Суть спору: заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача                 751 грн. 96 коп. недоїмки по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав законної сили  з 01.09.05, до початку  діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи суб'єктний склад сторін у справі, характер спору,  де в якості позивача виступає суб'єкт владних повноважень, та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження у даній справі порушено за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заявою, зданою у судовому засіданні 19.04.07, позивач відмовився від позову в частині стягнення недоїмки у сумі 323 грн. 02 коп., зазначаючи, що з наслідками часткової відмови від позову ознайомлений.

Відзивом на позовну заяву, зданому до суду 19.04.07, відповідач позовні вимоги визнав частково у сумі 428 грн. 94 коп., посилаючись на сплату решти заборгованості - 323 грн. 02 коп. та просить розглянути справу за відсутнісю свого повноважного представника.

Дослідивши  матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представника позивача,  суд прийшов до наступного.

Засади і механізми системи  функціонування  загальнообов‘язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів  Пенсійного фонду, що формуються  за рахунок страхових внесків  роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України  від 09.07.03 № 1058-ІУ “Про загальнообов‘язкове державне  пенсійне  страхування” (далі –Закон).

Відповідно до ст.1 Закону страхові внески –це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов‘язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на   загальнообов‘язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.17  Закону  страхувальники  (роботодавці) зобов‘язані нараховувати,  обчислювати  і сплачувати  в установлені строки  та в повному обсязі страхові внески.

Порядок обчислення і сплати  страхувальниками  та застрахованими  особами внесків  на загальнообов‘язкове державне пенсійне страхування  до Пенсійного фонду  України  встановлений однойменною  Інструкцією,   затвердженою Постановою  Правління Пенсійного фонду  України від 19.12.03 № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві  юстиції України 16.01.04 № 64/8663 (далі –Інструкція).

Розміри  страхових внесків  на загальнообов‘язкове  державне пенсійне страхування  встановлюються відповідно  до Закону України  “Про збір на обов‘язкове  державне  Пенсійне  страхування”  (п.4 Інструкції).

З матеріалів справи  вбачається, що підприємство відповідача  зареєстровано  в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області як платник збору на обов‘язкове державне пенсійне  страхування та своєчасно  не перераховує  названий збір, у зв‘язку  з чим  за ним  за листопад 2006 року утворилась заборгованість (недоїмка) у сумі 751 грн. 96 коп.

Згідно зі ст. 106 Закону позивач направив відповідачеві відповідну вимогу про сплату заборгованості на суму недоїмки по страховим внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на суму 751 грн. 96 коп., яка оплачена відповідачем частково, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь недоїмку у сумі 428 грн. 94 коп.

.

Відповідач позов визнав частково у сумі 428 грн. 94 коп.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи сторін, обставини справи у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості (недоїмки) по сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в сумі 428 грн. 94 коп.  відповідають чинному законодавству, документально обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, у тому числі актом звірення станом на 18.04.07, підписаним сторонами без доповнень та зауважень, та визнані відповідачем у повному обсязі, тому підлягають до задоволення повністю.

Згідно зі ст. ст. 112, 136 КАС України у разі визнання відповідачем адміністративного позову суд приймає рішення  про задоволення адміністративного позову за умови, що дії відповідача не суперечать закону або не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що дії відповідача у справі не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб.

Заявою, зданою у судовому засіданні 19.04.07, позивач відмовився від позову в частині стягнення недоїмки у сумі 323 грн. 02 коп. Згідно зі ст.ст. 51, 136 КАС України позивач вправі  відмовитись  від частини адміністративного позову, а суд прийняти відмову  від частини адміністративного позову за умови, що ці дії не суперечать закону та не  порушують чиї-небудь права, свободи чи  інтереси. Суд ознайомив позивача з правовими  наслідками  відмови від  позову. З огляду на наведене, вказана часткова відмова позивача від адміністративного позову прийнята судом. За таких обставин, провадження у справі щодо позовних вимог в частині стягнення недоїмки у сумі 323 грн. 02 коп. слід закрити відповідно до п. 2 ч.1 ст. 157 КАС України.

За таких обставин позов підлягає задоволенню частково у сумі 428 грн. 94 коп.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому законом порядку, віднесення судових витрат на відповідача, який не є суб'єктом владних повноважень, у даному випадку не передбачено чинним законодавством, у тому числі ст. 94 КАС України.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п'ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 112, 136, 157, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного підприємства "Сєвєродонецькхімпокриття", Луганська область,                       м. Сєвєродонецьк, вул. Федоренка, 26-а, код 32533460, на користь Управління Пенсійного фонду України м. Сєвєродонецьку, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченко, 9, недоїмку по сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування у сумі 428 грн.       94 коп.

3.Закрити провадження у справі щодо решти позовних вимог.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 20.04.07 у відповідності до вимог                   ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                                   М.Л. Доманська