ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

12.01.2007
Справа №2-28/18602-2006

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕСА-ТРЕЙД», м. Харків,

до відповідача – Підприємства «Ели-Плюс», м. Сімферополь,

про стягнення 15 216,65 грн.

Суддя С.М. Альошина

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача –  Тімонік В.В. –представник по довіреності від 01.09.2006 р. (довіреність у справі).

Від відповідача – не з’явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕСА-ТРЕЙД», м. Харків, звернулось до господарського суду АР Крим із позовом до Підприємства «Ели-Плюс», м. Сімферополь, про стягнення заборгованості по договору купівлі - продажу № 30/04-Д від 05.02.2004 р. в сумі 15 216,65 грн., у тому числі 6 685,11 грн. інфляційних збитків, 3 % річних у розмірі 930,94 грн. та пені за прострочення платежів в сумі 7 600,60 грн.

Позивач, у ході розгляду справи, збільшив розмір позовних вимог на                  12 772,54 грн. і просив стягнути з відповідача 27 989,19 грн. заборгованості по вищевказаному договору купівлі – продажу, у тому числі 3 % річних у розмірі                  930,94 грн., 6 685,11 грн. інфляційних збитків, пеню за прострочення платежу в сумі  7 600,60 грн. та 12 772,54 грн. боргу за поставлений товар.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕСА-ТРЕЙД»,                  м. Харків, у засіданні суду надав заяву про уточнення розміру позовних вимог, в якій повідомив, що оскільки при розрахунку переплати вартості товару за Договором № 39/05-Д була допущена помилка, та переплата відповідача за поставлений товар за цим договором складає 19 857,20 грн., а не 18 899,59 грн., тому сума боргу відповідача за поставлений товар становить 11 814,93 грн.

У зв’язку з цим позивач просив стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 930,94 грн., 6 685,11 грн. інфляційних збитків, 7 600,60 грн. пені за прострочення платежів, 11 814, 93 грн. боргу за поставлений товар за Договором № 30/04-Д.

Відповідач явку  свого представника у засідання суду не забезпечив, вимоги ухвал господарського суду від 10.11.2006 р., 04.12.2006 р. та від 13.12.2006 р. не виконав, письмового відзиву на позовну заяву, з документальним та правовим обґрунтуванням своїх заперечень, суду не надав, хоча про час та місце розгляду справи у судовому засіданні кожен раз повідомлявся належним чином – рекомендованою кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розгляд справи двічі відкладався у порядку ст. 77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача,  суд

В С Т А Н О В И В :

05.02.2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю                     «СЕСА-ТРЕЙД», м. Харків, та Підприємством «Ели-Плюс», м. Сімферополь, був укладений договір купівлі-продажу № 30/04-Д.

Відповідно до п. 1.2. цього договору продавець (позивач) зобов’язувався продати (передати у власність), а покупець (відповідач) прийняти та оплатити товар, який належить продавцю (позивачу), а також тару, у випадках обумовлених у Договорі, в кількості узгодженій сторонами, по заявці, при дотриманні умов даного договору.

Згідно з п. 2.3. даного договору, продавець відпускає покупцю товар за умовами відстрочки платежу. Гранична вартість продукції, яка відпускається за умовами відстрочки платежу, узгоджується між сторонами, вказується у додатку до даного договору та може змінюватись на протязі строку дії договору згідно умов вказаних у Додатках до даного Договору.

Додатком № 3 до договору № 30/04-Д від 05.02.2004 р. гранична вартість товару, який відпускається за умовами відстрочки платежу встановлена у розмірі 13 000 грн.

Відповідно до п. 2.4 договору строк постачання партії товару -  на протязі 3-х днів з дня узгодження заявки.

Пунктом 2.5. договору купівлі – продажу від 05.02.2004 р., передбачено, що покупець сплачує продавцю суму заборгованості, більше суми вказаної у п. 2.3. даного договору на протязі 3-х банківських днів з моменту постачання партії товару, або перед наступною поставкою, залежно від того, яка дія перша.

Однак, за даними позивача у порушення вимог цього договору та додатків до нього, відповідач свої зобов’язання виконував несвоєчасно та не у повному обсязі.

Тому, за даними позивача, борг відповідача по сплаті за отриманий товар станом на 07.02.2005 р. склав 31 672,13 грн., у тому числі 18 672, 13 грн. – за останню поставку по договору № 30/04-Д від 05.02.2004 р. та 13 000 грн. за вартість товару поставленого на умовах відстрочки платежу.

Вищевикладене свідчить про наявність зобов’язання відповідача перед позивачем.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Згідно з п. 7.1. вищевказаного договору від 05.02.2004 р. «Продавцю» (позивачу) за несвоєчасну оплату товару «Покупець» (відповідач) повинен сплатити пеню «Продавцю» (позивачу) за кожен день прострочення платежу – у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення платежу.

Статтею 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також, згідно ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі,  що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного  банку  України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 7 600,60 грн., що підтверджено розрахунком Товариства з обмеженою відповідальністю                          «СЕСА-ТРЕЙД», яка і підлягає стягненню з Підприємства «Ели-Плюс»,                                м. Сімферополь.

Також, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України  відповідачу за прострочення виконання грошового зобов’язання нараховано 3 % річних у сумі 930,94 грн., та індекс інфляції у розмірі 6 685,11 грн., які підлягають стягненню з  Підприємства «Ели-Плюс».

Крім того, 01.02.2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю                     «СЕСА-ТРЕЙД», м. Харків, та Підприємством «Ели-Плюс», м. Сімферополь, був укладений договір купівлі-продажу № 39/05-Д.

Відповідно до п. 1.2. цього договору продавець (позивач) також зобов’язувався продати (передати у власність) покупцю (відповідачу), а покупець прийняти та оплатити товар, який належить продавцю (позивачу), а також тару, у випадках обумовлених у Договорі, в кількості узгодженій сторонами, у заявках на кожну партію товару, при дотриманні умов даного договору.

За даними позивача, при виконанні умов даного договору, у відповідача сформувалась переплата вартості поставленого товару у розмірі 18 899,59 грн.

Позивачем були зараховані грошові зобов’язання за вищенаведеними договорами, про що, за даними  позивача, відповідач був повідомлений відповідною заявою від 02.10.2006 р.

Таким чином, після зарахування позивачем грошового зобов’язання, борг відповідача щодо сплати позивачу вартості поставленого товару за договором                    № 30/04-Д від 05.02.2004 р., станом на 04.04.2006 р. становить 12 772,54 грн. (що підтверджено актом звірки взаємних розрахунків станом на 04.04.2006 р., (арк. спр. 59-61), підписаним сторонами без заперечень.

Однак, як було вказано вище, позивачем були уточнені позовні вимоги, та оскільки при розрахунках переплати вартості поставленого товару за Договором                     № 39/05-Д була допущена помилка, та переплата відповідача за поставлений товар складає 19 857,20 грн., а не 18 899,59 грн., тому сума боргу відповідача за поставлений товар становить 11 814,93 грн. У зв’язку з цим позивач просив стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 930,94 грн., 6 685,11 грн. інфляційних збитків, 7 600,60 грн. пені за прострочення платежів, 11 814, 93 грн. боргу за поставлений товар за Договором  № 30/04-Д.

Оскільки позивачем при нарахуванні відповідачу основного боргу було допущено арифметичну помилку, та сума основного боргу становить 11 814,93 грн., а не 12 772, 54 грн., як було заявлено у ході розгляду справи, то в частині стягнення 957,61 грн. основного боргу за договором № 30/04-Д від 05.02.2004 р. у позові повинно бути відмовлено.

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем, на день розгляду справи, в сумі 27 031, 58 грн., у тому числі 11 814,93 грн. основного боргу,  3 % річних у розмірі 930,94 грн., 6 685,11 грн. інфляційних збитків, 7 600,60 грн. пені за прострочення платежів, документально встановлений, підтверджений матеріалами справи та не оспорювався відповідачем.

За таких обставин, з урахуванням клопотання про збільшення розміру позовних вимог від 13.12.2006 року, позов підлягає задоволенню частково.

Витрати на державне мито та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволених вимог, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до п.п. «а» п. 2 ст. 3 Декрету  Кабінету Міністрів України „Про державне мито” із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, державне мито справляється у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто не менше 102,00 грн.

Однак, позивачем при подачі позовної заяви до господарського суду було надмірно сплачено державне мито у розмірі 7,73 грн.

У зв’язку з вищевикладеним позивачу повинно бути повернено з Державного бюджету України державне мито у розмірі 7,73 грн.

За згодою представника позивача, згідно зі ст. 85 ГПК України,  у засіданні суду були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення  оформлене  у  відповідності  до  ст.  84  ГПК  України  і  підписане 22.01.2007 року.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1).  Позов задовольнити частково.

2). Стягнути з Підприємства «Ели-Плюс» (юридична адреса: 95018,                               м. Сімферополь, вул. Ракетна, 17, кв. 135; 95074, м. Сімферополь, вул. Вузлова, 7,              п/р 001 в АКІБ «УкрСіббанк», МФО 384801, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕСА-ТРЕЙД» (61012, м. Харків, вул. Червоножовтнева, 16, п/р 2192 у Філії «Укрексімбанку» м. Харкова, МФО 351618, ) 27 031, 58 грн. заборгованості, у тому числі 11 814,93 грн. основного боргу,  3 % річних у розмірі 930,94 грн., 6 685,11 грн. індексу інфляції, 7 600,60 грн. пені, а також 270,32 грн. державного мита та 113,96 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3). В частині стягнення основного боргу в розмірі 957,61 грн. – у позові відмовити.

4) Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «СЕСА-ТРЕЙД» (61012, м. Харків, вул. Червоножовтнева, 16, п/р 2192 у Філії «Укрексімбанку» м. Харкова, МФО 351618, ) з Державного бюджету України (р/р 0002 в Управлінні Держказначейства в АР Крим                              м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 22301854) зайве сплачене державне мито у розмірі 7,73 грн.

Видати накази після набрання рішенням господарського суду АР Крим  законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Альошина С.М.