ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2007 р.

12 год. 40 хвил.              Справа № АС-41/494-06 (н.р. А-03/107-05)

вх. № 14753/1-41 (н.р. 3456/1-03)

Суддя господарського суду Харківської області Мамалуй О.О.

за участю секретаря судового засідання Макаровських А.С.

представників сторін :

позивача – Попов О.С. – юрисконсульт (за дорученням)

відповідача – Степаненко О.Ю. – головний спеціаліст (за дорученням)

по справі за позовом  Українського ДП поштового зв'язку "Укрпошта" в особі ХД УДППС "Укрпошта", м. Харків

до  Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань Ураїни у Ленінському р-ні м. Харкова

про визнання недійсною постанови

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Українське державне підприємство поштового зв”язку "Укрпошта" в особі Харківської дирекції звернувся до господарського суду з позовною заявою, згідно якої просить визнати постанову № 202/26 від 1 грудня 2004р. відділення виконавчої дирекції в Ленінському районі м. Харкова Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про припинення страхової виплати та соціальних послуг Удовіченко О.М. недійсною, зобов"язати відділення виконавчої дирекції в Ленінському районі м. Харкова Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України сплачувати страхові виплати та надавати соціальні послуги на користь Удовіченко О.М. Свої вимоги обгрунтовує тим, що постанова суперечить чинному законодавству.

Відповідач, Відділення виконавчої дирекції в Ленінському районі м. Харкова   Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та   професійних захворювань України проти позову заперечує.

Надані суду документи свідчать, шо 07.06.1979 р., з вини позивача, з Кравцовою О.М. (внаслідок зміни прізвища далі - Удовіченко О.М.), при виконанні нею трудових обов'язків помічника начальника поштового вагону Харківського призалізничного поштамту трапився нещасний випадок на ст. Белічі Південно-Західної залізниці, в результаті чого гр-ка Удовіченко О.М. отримала травму з призначенням їй 2 групи інваліда внаслідок трудового каліцтва.

До передачі в 2001 р. особової справи потерпілої від нещасного випадку на виробництві Удовіченко О.М. до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язання по сплаті відшкодування збитків, в зв"язку з каліцтвом виконував Харківський призалізничний поштамт, а потім його правонаступник - УДППЗ "Укрпошта" в особі Харківської дирекції.

Справа громадянки Удовіченко О.М. була передана до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, який визнав випадок, що з нею стався страховим,  була прийнята постанову № 206 від 10.08.01р. про продовження раніше призначеної страхової виплати, на відділення виконавчої дирекції в Ленінському районі м. Харкова Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України державою були покладені зобов'язання по сплаті страхових виплат та надання соціальних послуг на користь потерпілої від нещасного випадку на виробництві - Удовіченко О.М., які він виконував до 01.12.2004р.

У відзиві на позов та в письмових поясненнях відповідач вказує, що детальне вивчення документів особової справи Удовиченко О. М. показало, що 08.06.1979 року Удовіченко Ольга Миколаївна (Кравцова), не при виконанні своїх службових обов'язків отримала травму на залізничній ст. Бєлічі, про що був складений акт форми Н-1 с записом у правому верхньому кутку, що нещасний випадок „связан с работой”, тому відділення Фонду у порядку ст. 55 Закону звернулось до В.О. начальника управління ВД ФСНВУ у Харківській області з проханням розглянути на комісії по вирішенню спірних питань при Управлінні ВД ФСНВУ в Харківській області законність відшкодування Фондом шкоди, внаслідок нещасного випадку не пов'язаного з виробництвом Удовиченко О. М. Комісією було розглянуте питання законності виплати відшкодування Удовіченко О.М. і після детального вивчення справи членами комісії відповідно до ст. 55 Закону та Положення „Про комісію при виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України з питань вирішення спорів", затвердженого Постановою правління Фонду від 01.11.2001р. № 37 та ст.ст.35,38 Закону було ухвалено вважати нещасний випадок не страховим (не пов'язаним з виробництвом), а особову справу такою, що підлягає поверненню на підприємство, Оскільки акт за формою Н-1 не відповідає вимогам для прийняття особової справи та проведення Фондом страхових виплат  Удовіченко О. М. в якому чітко визначено, що нещасний випадок стався в неробочий час. Отже обставини даного нещасного випадку не підпадають під перелік обставин за яких настає страховий випадок. Всі рішення суду, на які посилається позивач стосуються лише підприємства УДППЗ “Укрпошта” та особову справу Удовіченко О. М. було повернуто на підприємство за актом прийняття передачі особових справ потерпілих на виробництві № 9 від 03.12.2004р.

Надані суду документи свідчать, що 01.12.2004р. ВВД в Ленінському районі м. Харкова Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України було прийнято постанову №202/26 про припинення страхової виплати та соціальних послуг Удовиченко О.М.

Надані суду документи свідчать, що внаслідок прийняття цієї постанови позивач здійснював страхові виплати гр. Удовіченко О.М. з 01.12.2004р. до 01.03.2005р. у розмірі 1191, 41грн.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін, суд вважає вимоги частково правомірними, такими, що підлягають частковому задоволенню на підставі нижчевикладеного:

Згідно ст.13 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професії захворювання, які спричинили втрату працездатності" страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у ст. 14. цього закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної професійної соціальної реабілітації, а також страховій виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Згідно статті 14 цього Закону нещасний випадок  -  це  обмежена  в  часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю  або настала смерть.

Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, визначається Кабінетом Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади.

В окремих  випадках,  за наявності підстав, Фонд соціального страхування від нещасних випадків може визнати страховим нещасний випадок, що стався за  обставин, не  визначених  передбаченим частиною другою цієї статті переліком.

Згідно статті 21 п.1 "а-є" пп.2-12 цього Закону у разі настання страхового   випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі  відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я,  виплачуючи допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; одноразову допомогу в разі стійкої  втрати професійної працездатності, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; пенсію  по  інвалідності  внаслідок  нещасного  випадку на виробництві або професійного захворювання, організувати цілеспрямоване та ефективне   лікування потерпілого, забезпечити потерпілому разом із відповідними службами охорони здоров'я за призначенням  лікарів  повний обсяг медичної  допомоги,  вжити всіх необхідних заходів для підтримання, підвищення та відновлення працездатності потерпілого; забезпечити згідно з медичним висновком домашній догляд за потерпілим, допомогу у веденні домашнього  господарства   (або компенсувати йому відповідні витрати), сприяти наданню потерпілому, який проживає в гуртожитку, ізольованого житла; відповідно до висновку ЛКК проводити навчання та перекваліфікацію потерпілого у власних навчальних закладах  або  на  договірній  основі в інших закладах перенавчання інвалідів, якщо внаслідок  ушкодження  здоров'я або заподіяння моральної шкоди потерпілий не може виконувати попередню роботу; працевлаштовувати осіб із зниженою працездатністю; організовувати робочі місця для інвалідів самостійно або разом з органами   виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи з іншими    заінтересованими суб'єктами підприємницької діяльності; компенсувати при цьому  витрати виробництва, які не покриваються  коштами  від  збуту  виробленої продукції, за рахунок Фонду; у  разі  невідкладної  потреби  подавати інвалідам разову грошову допомогу,  допомогу у вирішенні соціально-побутових питань за  їх  рахунок  або  за  рішенням виконавчої дирекції Фонду та її регіональних управлінь - за рахунок Фонду; сплачувати за потерпілого внески на медичне  та  пенсійне страхування; організовувати залучення інвалідів до участі   у громадському житті.

Усі види  соціальних послуг та виплат, передбачені цією статтею,  надаються застрахованому та особам, які перебувають на його утриманні, незалежно від того, зареєстровано підприємство, на якому стався страховий випадок,  у Фонді соціального страхування від нещасних випадків чи ні.

Згідно ст.28 Закону страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку та цією нормою визначено, з яких сум складаються ці виплати.

Згідно ст. 30 Закону ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду соціального страхування від нещасних  випадків  і визначається  у  відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров'я. МСЕК установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначає професію, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, причину, час настання та групу інвалідності у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також визначає необхідні види медичної та соціальної допомоги.

Огляд потерпілого проводиться МСЕК за умови подання акта про нещасний  випадок на виробництві, направлення лікувально-профілактичного закладу або роботодавця чи профспілкового органу підприємства,  на якому  потерпілий  одержав травму,  або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Статтею 35 Закону визначений вичерпний перелік документів, які подаються до Фонду соціального страхування від нещасних випадків для здійснення ним виплат, а саме : акт розслідування нещасного  випадку і висновок  МСЕК  про  ступінь  втрати професійної працездатності застрахованого, відповідні рішення про відшкодування моральної (немайнової) шкоди;  документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Згідно ст. 36 цього Закону Фонд соціального  страхування від нещасних випадків розглядає справу про страхові виплати  на  підставі  заяви  потерпілого  або заінтересованої  особи  за  наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення, яке оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб,  які мають право на  страхові  виплати,  розміри  виплат  на кожного  члена  сім'ї  та  їх  строки або обгрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Фонд соціального  страхування  від  нещасних  випадків   може затримати страхові виплати до з'ясування підстав для виплат,  якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Згідно ст. 37цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних  випадків може відмовити у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце: 1) навмисні дії потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку; 2) подання  роботодавцем  або  потерпілим Фонду соціального страхування від нещасних випадків свідомо  неправдивих відомостей про страховий випадок; 3) вчинення застрахованим  умисного  злочину,  що призвів до настання страхового випадку.

Фонд соціального  страхування  від  нещасних  випадків може відмовити  у  виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний  випадок  згідно  із  законодавством  не   визнаний пов'язаним з виробництвом.

Згідно статті 38 Закону страхові виплати і надання  соціальних  послуг  може бути припинено: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном,  якщо інше не   передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на  весь  час,  протягом  якого  потерпілий  перебуває  на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує

вартість  такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;  3) якщо  з'ясувалося, що  виплати призначено  на  підставі документів,  які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється  від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов'язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку,  або  порушує правила поведінки та встановлений  для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно стаття 45 п.3,5 Закону роботодавець як страхувальник має право оскаржувати рішення працівників Фонду соціального страхування від нещасних випадків у спеціальних комісіях з питань вирішення спорів при виконавчій дирекції Фонду та при її робочих органах та захищати свої права та законні інтереси,  а також права та законні інтереси застрахованих, у тому числі в суді.

Згідно ст.55 Закону спори щодо суми страхових внесків, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань  вирішуються в судовому порядку. За бажанням заінтересована особа може  звернутися з питань вирішення спору до спеціальної комісії при виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків. До складу цієї комісії на   громадських і паритетних засадах входять представники держави, застрахованих  осіб  і страхувальників.

Згідно п.14 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків,          професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. N 1112 визнаються пов'язаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових обов'язків, у тому числі у відрядженні, а також ті, що сталися у період перебування на території підприємства або в іншому місці, пов'язаному з  виконанням роботи, починаючи з моменту прибуття працівника на підприємство до його відбуття, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні; проїзду на  роботу  чи  з роботи на транспортному засобі та інше.

Статтею 18 цього Порядку визначений вичерпний перелік нещасних випадків, що сталися з працівниками та які не визнаються пов'язаними з виробництвом, серед яких відсутній такий випадок, що стався з працівником позивача.

Факт каліцтва, пов'язаного з виконанням Удовіченко О.М. своїх трудових обов'язків підтверджується  актом форми Н-1 від 18.06.79р. про нещасний випадок на виробництві, актом від 14.06.79 р. розслідування обставин нещасного випадку на виробництві, рішенням Червонозаводського суду м. Харкова від 09.06.1980р. по справі за позовом Кравцової О.М. до Управління Південно-Західноїзалізниці, до Харківського призалізничного поштамту про відшкодування шкоди у зв'язку з каліцтвом, ухвалою Харківського обласного суду від 22.07.80р. щодо рішення Червонозаводського суду м.Харкова від 09.06.1980р., рішенням Дзержинського суду м.Харкова від 25.10.93р. по справі за позовом Удовіченко О.М. до Харківського поштамту про відшкодування збитків в зв'язку з каліцтвом, рішенням Дзержинського суду м.Харкова від 01.12.94р. по справі за позовом Удовіченко О.М. до Харківського поштамту про відшкодування збитків в зв'язку з каліцтвом, постановою Харківського обласного суду від 03.01.94р. по рішенню Дзержинського районного суду м.Харкова від 01.12.94р., тому постанова № 202/26 від 1 грудня 2004р. відповідача про припинення страхової виплати та соціальних послуг Удовіченко О.М. підлягає визнанню недійсною, а сплачені позивачем внаслідок прийняття цієї постанови страхові виплати гр. Удовіченко О.М. з 01.12.04р. до 01.03.05р. у розмірі 1191, 41грн. підлягають стягненню з виконавчої дирекції в Ленінському районі м.Харкова Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Стосовно вимог про зобов'язання відповідача сплачувати страхові виплати та надавати соціальні послуги на користь Удовіченко О.М., в цій частині провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, як спір, який не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства України, оскільки стосується фізичної особи, громадянки Удовіченко О.М. (її порушеного права).

Керуючись ст. 8 Конституції України, враховуючи ст.ст. 17,50 КАС України, ст.ст. 4,8,17,50, 86,87, 94,138,143,151-153,160- 163 , п. 1, 7 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати недійсною постанову №202/26 від 01.12.2004 р. відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Ленінському районі м. Харкова про припинення страхової виплати та соціальних послуг Удовиченко О.М.

В задоволенні решти позовних вимог – провадження у справі закрити.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Ленінському районі м. Харкова на користь Українського державного підприємства поштового зв”язку „Укрпошта” суму судового збору в розмірі 3,40 грн.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Апеляційна скарга може бути подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви

про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк,

встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі

заяви про апеляційне оскарження.

Постанова в повному обсязі виготовлена 29.01.2007 р. о 10-00 год.

Суддя                                                                                            Мамалуй О.О.