ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2007 р.
Справа № 7/1-5

11 год. 30 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Стадник М.С.

при секретарі судового засідання  Козловському С.П.

Розглянув справу

за позовом: Державного підприємства „Ковалівський спиртовий завод”, с. Ковалівка, Монастириського району, Тернопільської області, 48322

до відповідача: Бучацької міжрайонної державної податкової інспекції (Монастириське відділення), м. Монастириськ, вул. Шевченка, 19, Тернопільської області, 48300

за участю представників сторін:

позивача:          Тиліщак Іван Михайлович –доручення № 5 від 15.01.07р.;

відповідача:           Гладиш Андрій Степанович –довіреність № 5035 від 28.12.06р..

Суть справи:

Державне підприємство „Ковалівський спиртовий завод” звернулося з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення № 135//0 від 12.12.2006р., прийнятого Бучацькою міжрайонною державною податковою інспекцією (Монастириським відділенням), яким підприємству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 16499,98 грн..

Представникам сторін в судовому засіданні роз’яснено їх права і обов’язки, передбачені ст.ст. 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

В засіданні з 27.03.2006р. по 24.04.2007р. на підставі ст. 150 КАС України оголошувалася перерва для надання сторонам можливості подати додаткові матеріали в обґрунтування заявлених вимог та заперечень.

Податкова інспекція проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що спірне повідомлення-рішення відповідає чинному законодавству, підтвердженням чого є акт виїзної позапланової перевірки № 248-23/00375059 від 06.12.2006р., проведеної на предмет достовірності нарахування Державним підприємством "Ковалівський спиртовий завод" суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2006р..

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановлено:

- Бучацькою міжрайонною державною податковою інспекцією (Монастириське відділення) на підставі підпунктів „б”, „в” пункту 4.2.2 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. № 2181-III (далі Закон 2181) прийняте податкове повідомлення-рішення № 135//0 від 12.12.2006р., яким Державному підприємству „Ковалівський спиртовий завод” зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2006р. на  суму 16499,98 грн..

Як стверджує інспекція, підставою для зменшення бюджетного відшкодування в сумі 16499,98 грн., згідно акту виїзної позапланової перевірки № 248-23/00375059 від 06.12.2006р. проведеної на предмет достовірності нарахування Державним підприємством „Ковалівський спиртовий завод” суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2006р., стали допущені підприємством порушення п. 11.6 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість” (далі Закон про ПДВ) та ст. 8 Закону України „Про Державний бюджету країни на 2006 рік” від 20.12.2005р. (далі Закон України), а саме: підприємством зайво включено до бюджетного відшкодування в вересні 2006р. 16499,98 грн. податку на додану вартість, сплаченого постачальнику ТзОВ „Луксор” у липні 2007р. за отриманий природний газ згідно договору поставки природного газу № 68-07-G, оскільки згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001р. „Про забезпечення споживачів природним газом” (далі Постанова № 1729) для потреб промисловості повинен використовуватись імпортований природний газ, який поставляється по зовнішньоекономічним контрактам за нульовою ставкою ПДВ. Також просить суд звернути увагу на те, що постачальником природного газу ТзОВ „Луксор” не сплачено до держбюджету суму ПДВ, що є порушенням п. 1.8 ст. 1, п. 7.4.1 п. 7.4. ст. 7 Закону про ПДВ, а також в разі отримання природного газу від виробника України, як стверджує ДП „Ковалівський спиртовий завод”, останнє втратило право на відшкодування податку на додану вартість, оскільки така поставка не передбачена вищезазначеною Постановою № 1729.

Позивач заперечує проти доводів інспекції і просить суд врахувати, що: згідно пп. 7.4.5. Закону про ПДВ підставою для включення до податкового кредиту сплачених у вартості продукції сум ПДВ є податкова накладна, а укладений з ТзОВ „Луксор” договір відповідає нормам Цивільного кодексу України та не суперечить Постанові № 1729 та чинному законодавству, що регулює сплату податку на додану вартість.

Суд, керуючись ст. 86 КАС України, давши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним доводам, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При цьому суд  виходив із наступного:

- згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до ст. 8 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” (далі Закон), підпунктів 2.1.4. п. 2.1., 2.3.1. п. 2.3. ст. 2 Закону 2181, п. 10.4. ст. 10 Закону про ПДВ, контролюючим органом стосовно сплати податків є податкові органи, які уповноважені здійснювати контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податкових зобов’язань платниками податків та здійснювати заходи з погашення податкового боргу та відшкодування податку на додану вартість;

- податкова інспекція, протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації платника податку з розрахунком суми бюджетного відшкодування, проводить документальну невиїзну (камеральну) перевірку заявлених у ній даних та за наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми відшкодування зроблено з порушенням, згідно пп. 7.7.7в ст. 7 Закону про ПДВ та „Порядку відшкодування податку на додану вартість” затвердженого наказом Державної податкової адміністрації та Державного казначейства України в редакції наказу від 02.05.2001р. № 200/86, на підставі матеріалів перевірки, результати яких оформляються актом документальної перевірки відповідно до „Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства” затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 327 від 10.08.2005р., приймає податкове повідомлення-рішення. Рішення, що оспорюється, прийняте за формою „В1”, яка затверджена наказом ДПА України від 21.06.2001р. № 253 „Про затвердження Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних санкцій”, яка передбачена згідно п. 3.2. даного Порядку при перевищенні платником суми бюджетного відшкодування.

Державне підприємство „Ковалівський спиртовий завод”, як платник податків, в тому числі податку на додану вартість, перебуває на обліку в  Монастирському відділенні Бучацької міжрайонної державної податкової інспекції.

За даними акту перевірки  № 248-23/00375059, який став підставою для прийняття спірного рішення, підприємством задекларовано в вересні 2006 року згідно декларації по податку на додану вартість № 6289, зареєстрованої в податковій інспекції 20.10.2006р., 47788 грн. із яких ,як стверджує інспекція, позивач не має права на відшкодування на суму 16499,98 грн..

Відповідно до ч. 1. ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень обов’язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідача.

Доводи податкової інспекції щодо правомірності зменшення підприємству бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 16499,98 грн., судом відхиляються, як такі що не ґрунтуються на  законодавстві та спростовуються матеріалами справи, а саме:

- відповідно до пп. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону про ПДВ суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов’язань, що виникли у зв’язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду;

- згідно  пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону про ПДВ, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

- згідно пп. 7.7.2. п. 7.7. ст. 7 Закону про ПДВ якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 п.7.7., має від’ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від’ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду;

- доказами правомірності включення відповідних сум до податкового кредиту та проведення відшкодування його від’ємного значення є належним чином оформлена податкова накладна, передбачена підп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону про ПДВ, відповідно до якого не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку не підтверджених податковими накладними;

- відповідно до пп. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7. Закону про ПДВ податкова накладна є звітним податковим і розрахунковим документом і повинна відповідати вимогам пп. 7.2.1. п. 7.2. ст. 7 даного Закону та „Порядку заповнення податкової накладної” затвердженому наказом ДПА України від 30.05.1997 року № 165 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23.06.1997р. за № 233/2037;

- підставою виникнення права платника податку на податковий кредит, згідно пп. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону про ПДВ вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг) або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг), інших підстав дана норма Закону не передбачає.

- підставою для отримання відшкодування ПДВ,  відповідно до підп. 7.7.3. п. 7.7. ст. 7 Закону про ПДВ, підп. 2.2. п. 2 Порядку відшкодування ПДВ є податкова декларація, оформлена у відповідності до „Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість” затвердженої наказом ДПА України від 30.05.1997р. № 166.

Як випливає з акту перевірки, у підприємства на момент проведення перевірки була підтверджена податковою накладною, оформленою відповідно до чинного законодавства,  сума податку включена до податкового кредиту, у зв’язку з придбанням продукції пов’язаної з його господарською діяльністю, про що свідчить відсутність в акті перевірки будь-яких зауважень  щодо її оформлення та формування валових витрат.

Так, позивачем за результатами господарської операцій з ТзОВ „Луксор” пов’язаної з виконанням договору поставки природного газу укладеного сторонами 21.07.2006р., віднесено до податкового кредиту суму ПДВ по податковій накладній №192 від 30.08.2006р. виписаній платником податку (за даними довідки ДПІ у Печерському районі м. Києва про надання інформації від 04.10.2006р. товариство зареєстровано платником ПДВ 04.07.2002р.) , згідно якої вартість газу складає 98999,98 грн. в тому числі ПДВ –16499,98 грн.. Сторонами умови договору виконані, позивачем вартість газу оплачена, про що свідчать дані руху коштів по рахунку відкритому в ФКД ВАТ „ІНПРОМБАНК”. Виконання сторонами умов договору податковою інспекцією не оспорюється .

Отже, підприємством правомірно сформовано податковий кредит та визначено від’ємне значення ПДВ заявлене в даній сумі до відшкодування .

Посилання відповідача як на одну з підстав зменшення відшкодування податку на додану вартість на пп. 5 п. 2 Постанови № 1729, відповідно до якого потреби промислових споживачів та інших суб’єктів господарської діяльності у природному газі забезпечуються з ресурсів газу отриманих за зовнішньоекономічними контрактами, судом до уваги не приймається, оскільки остання прийнята з метою надійного забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом і підвищення відповідальності за своєчасне проведення розрахунків, при цьому постановою встановлено з яких ресурсів та в яких обсягах забезпечується така надійність. Слід зазначити, що постанова не містить застережень щодо використання для потреб виробництва природного газу українського походження, який поставляється з врахуванням суми ПДВ.

При перевірці податковою інспекцією не встановлено походження поставленого позивачу природного газу, а тому висновок про порушення ним норм Закону про ПДВ зроблені на припущеннях, що є недопустимим при проведені перевірки.

Згідно довідки ТзОВ „Луксор” від 27.02.2007р. №124/02, дані якої не спростовані податковою інспекцією, власником газу поставленого позивачу в серпні 2006р. є СП „Полтавська газонафтова компанія”, яка поставляє газ з врахуванням ПДВ, а тому формування податкового кредиту з врахуванням сплаченого у вартості газу ПДВ позивачем проведено у відповідності до Закону про ПДВ.

Крім того, ст..1 Закону України „Про систему оподаткування” встановлено, що ставки та механізм справляння податків не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами, крім законів про оподаткування. Отже, норми Постанови № 1729 не змінюють механізму справляння податку на додану вартість при виконанні суб’єктами господарювання договору поставки природного газу.

Доводи податкової інспекції щодо включення до податкового кредиту сум які згідно отриманої інформації не сплачені постачальником газу до бюджету, також судом відхиляються, так як:

- нормами Закону про ПДВ не обмежується право покупця включати до суми відшкодування тільки ті суми ПДВ, які знайшли своє підтвердження в податкових зобов’язаннях продавця,  що підтверджується пп. 7.7.10. ст. 7 Закону про ПДВ;

- відповідно до пп. 7.7.3. п. 7.7. ст. 7 Закону про ПДВ та наказів ДПА України № 139 від 25.03.1998р. та № 376 від 01.08.1998р. „Про затвердження методичних вказівок по організації порядку адміністрування відшкодування податку на додану вартість”, строк проведення відшкодування ПДВ, з врахуванням проведення зустрічних перевірок, не повинен перевищувати місячного терміну з моменту подання такої декларації. У разі встановлення порушень при розрахунку суми відшкодування податковий орган проводить виїзну позапланову документальну перевірку для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. При цьому,  зустрічна перевірка підприємства проводиться з питань фінансово – господарської діяльності на підтвердження взаємовідносин та стану розрахунків з контрагентами, а не бюджетом, як стверджує  інспекція. Інформацією ДПІ у Печерському районі м. Києва підтверджено , що поставка газу відображена  ТзОВ „Луксор” в  бухгалтерському обліку, сума  зобов’язань з ПДВ по даній операції складає 1,51 % від загального обсягу зобов’язань, і сума зобов’язань товариства яка підлягала сплаті до бюджету за податковий період (серпень2006р.), відповідно до пп. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону про ПДВ, склала 75 грн. (п.2.3. Інформації).

Безпідставним є посилання відповідача на п. 1.8. ст. 1. Закону про ПДВ, в якому дається визначення поняття бюджетного відшкодування, як суми, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках визначених Законом про ПДВ, оскільки дана норма не встановлює порядку визначення суми бюджетного відшкодування, а відсилає до інших норм цього закону.

Таким чином, податкова інспекція не довела належними та допустимими доказами порушення підприємством норм Закону про ПДВ при декларуванні до відшкодування 16499,98 грн. ПДВ, у зв’язку з чим оскаржуване податкове повідомлення рішення підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 2, 6 ,7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні положення  Кодексу адміністративного судочинства України,  суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Скасувати податкове повідомлення-рішення № 135//0 від 12.12.2006р. прийняте Бучацькою міжрайонною державною податковою інспекцією (Монастириським відділенням) про зменшення Державному підприємству „Ковалівський спиртовий завод” бюджетного відшкодування по податку на додану вартість в сумі 16499,98 грн..

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі (07.05.2007р.) до Львівського апеляційного адміністративного суду, а протягом 20 днів після подання заяви - подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                      М.С. Стадник