ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007 р.
№ 31/223

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф.,
Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги
Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2006

у справі
господарського суду м. Києва

за позовом
Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

до
Міністерства оборони України

про
стягнення 206335,14 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:
не з’явилися

від відповідачів:
Пурхало О.О.-дов.№220/37/д від 10.01.2007

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 30.05.2006 господарського суду м. Києва у задоволенні позову відмовлено.

Постановою від 31.10.2006 Київського апеляційного господарського суду рішення від 30.05.2006 господарського суду м. Києва  залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Матеріалами справи доведено, що самозаймання вибухових речовин боєприпасів настало внаслідок непереборної сили, що в силу приписів вищевказаного п.5 ст.1187 Цивільного кодексу України звільняє відповідача від відповідальності за завдану джерелом підвищеної небезпеки шкоду.

Не погоджуючись з судовими рішеннями ДП  "Придніпровська залізниця" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати, посилаючись на те, судами порушенні норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст. ст. 8, 129 Конституції України, п.7 ч.2 ст.105 господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним у задоволенні касаційної скарги відмовити.

Господарським судом встановлено, що 23.07.2005 та 25.08.2005 мали місце  випадки виникнення пожеж та вибухів на технічній території 275 артилерійської бази ракет та боєприпасів (далі 275 абрб) поблизу села Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Визначення терміну “непереборна сила” наведено у наказі Державної митної служби "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо провадження у справах про порушення митних правил" від 30.12.2004 за N 936, в якому зазначено, що під дією непереборної сили принагідно розуміти стихійне лихо (пожежу, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема, таке як замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів);  військові дії чи надзвичайний стан у регіоні;  зафіксований у встановленому законом порядку факт учинення злочинних дій третіми особами; інші обставини чи події.

Дане визначення кореспондується зі ст. 1 Закону України “Про комунальні послуги”, відповідно до якого непереборна сила - це дія надзвичайної ситуації техногенного, природного або екологічного характеру, яка унеможливлює надання відповідної послуги за умами договору.

Документи, що підтверджують факт аварії або дії непереборної сили, можуть видаються місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, органами Міністерства внутрішніх справ України, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, які здійснюють діяльність щодо усунення наслідків аварій, тощо.

Відповідно акту від 01.09.2005 роботи комплексної комісії Міністерства оборони України на 275 артилерійській базі ракет та боєприпасів

(с. Новобогданівка) щодо визначення причин самозаймань вибухових речовин боєприпасів, які залишилися після надзвичайної події 6 травня 2004 року № 693, ймовірними причинами самозаймання боєприпасів та їх елементів могли бути деформація та порушення конструкції боєприпасів та їх елементів під впливом вибухів і пожеж, попадання елементів спорядження боєприпасів під прямий вплив навколишнього середовища, внаслідок чого складові речовини боєприпасів почали інтенсивно розкладатися, порушилися їх хімічна стійкість, що вірогідно, призвела до їх самозаймання.

Окремі види спеціальних боєприпасів (димові, освітлювальні, запалювальні) та піротехнічні засоби, які мають пошкодження, через наявність у своєму складі фосворовміщуючих сумішей, при взаємодії з киснем можуть також самозапалюватися; боєприпаси, які знаходяться в остаточному спорядженні, під впливом вибухів і високих температур втратили по декілька ступенів захисту, особливо мінометні та протитанкові постріли; під впливом зсувів ґрунту вони також можуть несанкціоновано спрацювати та призвести до серії вибухів та пожеж. Виникненню пожеж на технічній території бази у 2005 році сприяла підвищена температура навколишнього середовища в літньому періоді та наявність чагарнику і сухої трави.

Програмою ліквідації наслідків надзвичайної ситуації на території 275 абрб у с. Новобогданівці Мелітопольського району Запорізької області на 2006-2008 роки, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2006 за № 47 подія на 275 абрб визнана надзвичайною ситуацією. Також зазначено, що незважаючи на проведену Міноборони роботу з розмінування території бази боєприпасів, велику небезпеку становлять вибухонебезпечні предмети, що залишилися на об'єкті. Небезпека постійно зростає, оскільки вибухові речовини після тривалого зберігання стають більш здатними до самопідриву, самозаймання, про що свідчить пожежа 23 липня 2005 року, яка виникла внаслідок детонації та вибуху боєприпасів.

Позивач у позовній заяві також класифікує подію на 275 абрб як надзвичайну ситуацію.

Господарський суд дійшов висновку, що самозаймання вибухових речовин боєприпасів настало внаслідок непереборної сили, що в силу  приписів п. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України звільняє відповідача від відповідальності за завдану джерелом підвищеної небезпеки шкоду.

Крім того, позивачем не доведено  наявність в діях відповідача таких ознак складу правопорушення як протиправність поведінки, настання шкоди в результаті такої поведінки, причинного зв’язку між протиправною поведінкою і шкодою, які є підставою для настання цивільно-правової відповідальності.

Листом від 03.10.2006 Генеральна прокуратури України повідомила, що 23.07.05 військовою прокуратурою Запорізького гарнізону за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 414 Кримінального кодексу України, порушено кримінальну справу за фактом порушення службовими особами Збройних Сил України правил поводження з боєприпасами, вибуховими та іншими речовинами, що становлять небезпеку для оточення. 04.10.05 вказану справу закрито на підставі п.2 ст.6 Кримінального процесуального кодексу України - за відсутністю складу злочину.

Згідно з вимогами абзацу 3 пункту 2 Порядку фінансування робіт із запобігання і ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.1999 за № 140 (далі Порядок), ліквідація надзвичайної ситуації - проведення в зоні надзвичайної ситуації та прилеглих до неї районах силами і засобами єдиної державної системи запобігання і реагування на надзвичайні ситуації техногенного та природного характеру усіх видів рятувальних і невідкладних робіт, а також організація життєзабезпечення потерпілого населення та рятувальників.

Відповідно до вимог абзацу 4 пункту 2 Порядку ліквідаціі наслідків надзвичайної ситуації - проведення визначеними підприємствами, установами та організаціями згідно із затвердженим планом робіт, програмою комплексу аварійно-відновних та інших робіт, спрямованих на повне усунення негативних наслідків, спричинених надзвичайною ситуацією.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що фінансування заходів щодо запобігання виникненню та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій залежно від їх рівня здійснюється центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування відповідно до законодавства на основі затверджених планів робіт, програм. Фінансування здійснюється виходячи з обсягу коштів, передбачених у відповідних бюджетах, а також за рахунок коштів підприємств, установ та організацій усіх форм власності, що потерпіли від надзвичайних ситуацій.

Фінансування заходів щодо ліквідації надзвичайних ситуацій на об'єктах усіх форм власності здійснюється відповідно до їх рівнів. Загальнодержавного рівня - за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на ці цілі, в тому числі, частково, з резервного фонду Кабінету Міністрів України (п. 4 Порядку).

Згідно з пунктом 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.05.2004 за  № 281-р "Про заходи щодо ліквідації наслідків вибуху боєприпасів на ракетно-артилерійському складі військової частини А2985'' виділено 6 796 тис. гривень, у тому числі МНС - 2 796 тис. гривень, Запорізькій облдержадміністрації - 4 000 тис. гривень. Мінфіну здійснити видатки за рахунок коштів резервного фонду державного бюджету.

Відповідно до пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 за № 465-р "Про виділення коштів для продовження робіт з ліквідації наслідків вибуху боєприпасів на ракетно-артилерійському складі військової частини А2985" додатково виділено Запорізькій облдержадміністрації 10000 000,00 грн. для продовження робіт з ліквідації наслідків вибуху боєприпасів на ракетно-артилерійському складі військової частини А2985.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що додаткові кошти для фінансування заходів з ліквідації надзвичайних ситуацій відповідного рівня або їх наслідків (за умови вичерпання зазначених джерел фінансування) можуть виділятися на підставі клопотання відповідного органу виконавчої влади, зокрема за рішенням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до вимог пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.08.2005 за № 342-р "Про виділення коштів для закінчення робіт з ліквідації наслідків вибуху боєприпасів на ракетно-артилерійському складі військової частини А 2985" виділено Запорізькій облдержадміністрації 2 198 тис. гривень для закінчення робіт з ліквідації наслідків вибуху боєприпасів на ракетно-артилерійському складі військової частини А 2985.

Отже, відповідно до вищезазначеного Порядку та розпоряджень проводилося неодноразове фінансування щодо ліквідації наслідків надзвичайної ситуації на території 275 артилерійської бази ракет і боєприпасів у с.Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що кошти, виділені на ліквідацію надзвичайних ситуацій, використовуються для проведення пошуково-рятувальних, аварійно-відновних та інших невідкладних робіт з метою усунення безпосередньої загрози життю і здоров'ю людей, що виникла внаслідок цих ситуацій; надання згідно із законодавством матеріальної допомоги потерпілим внаслідок надзвичайних ситуацій.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу  України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність в діях відповідача ознак складу правопорушення, з якими законодавець пов’язує настання деліктної відповідальності, а відповідачем доведено, що самозаймання вибухових речовин боєприпасів настало внаслідок непереборної сили.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що  господарськими судами дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому судові рішення відповідають  чинному законодавству України та обставинам справи і підстав для їх  скасування  немає.

На підставі  викладеного, керуючись ст. 1115, п.1 ст. 1119, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову від 31.10.2006 Київського  апеляційного господарського суду  зі  справи 31/223 залишити без змін.

Головуючий                                                 В.С. Божок

Судді                                                             Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко