ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

"08" травня 2007 р.                                                                Справа №  17/47

Господарський суд Рівненської області у складі судді Петухова М.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні  в м.Рівне  справу

за позовом  Державної податкової інспекції  у Костопільському районі

до відповідача  1   ТзОВ "Костопільський комбінат будівельних матеріалів "

до відповідача  2  ТзОВ  "Костопільбазальт"

про визнання недійсним  договору

за участю представників сторін:

від позивача:        Красовський А.С. –представник по довіреності;

від відповідача 1: Кіпріянова К.Л.    –представник по довіреності;

від відповідача 2 :  не з'явився;

секретар судового засідання : Опанасюк Т.І.

Статті  27, 29, 49, 51, 127 Кодексу адміністративного судочинства  України  роз’яснені.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в господарський суд з позовом про визнання недійсним договору співпраці № 13 від 31.08.2005р. укладеного між ТзОВ "Костопільський комбінат будівельних матеріалів" (далі Костопільський КБМ) та ТзОВ "Костопільбазальт" на підставі ст. 207 Господарського кодексу України.

Вимоги обгрунтовує тим, що при укладанні спірного договору  відповідачі мали на меті інтереси, що суперечать інтересам держави і суспільства, оскільки Костопільський КБМ  безпідставно передав права на видобуток корисних копалин ТзОВ "Костопільбазальт", яке ліцензії на здійснення даного виду діяльності не мало.

Відповідач 1 в запереченнях на позов та в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки Костопільський КБМ має ліцензію на даний вид діяльності, гірничий відвід і особливих умов вказаних в ліцензії не порушував, а право залучення субпідрядних організацій для видобутку кориних копалин передбачене п. 26 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1540 від 02.10.2003р. В задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач 2 в судове засідання двічі не з'явився, заперечень на позов та витребуваних судом документів не подав,  про час і місце розгляду справи повідомлений, що підтверджується поштовими повідомленнями № 2316988, 2375348.

З врахуванням обмежених строків розгляду справи, суд вважає можливим розгляд справи без участі представника відповідача 2 за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд  прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судом встановлено, що 31.08.2005р. між Костопільський КБМ (партнер-1) та ТзОВ "Костопільбазальт" (партнер 2 )був укладений договір співпраці № 13 предметом якого є спільні дії сторін по видобутку базальтової сировини. Відповідно до п. 2.1 договору співпраці № 13 від 31.08.2005р. Костопільський КБМ зобов’язувався забезпечити легітимність дозволів та ліцензій на розробку кар’єру базальтів в с.Базальтове, Костопільського району, запровадити облік видобутку і втрат корисних копалин, здійснювати технічний контроль за проведенням гірничих робіт. В свою чергу, згідно п. 2.2 договору ТзОВ "Костопільбазальт" зобов’язувався здійснювати видобування базальтової сировини у визначених місцях, обсягах та з дотриманням техніки безпеки, санітарії, інших правил та обмеежень, що діють у гірничовидобувній галузі, проводити своєчасні розрахунки за видобуті корисні копалини, нести повну відповідальність за дотримання вимог законодавства про охорону праці. Строк дії договору –до 31.12.2006р.

Пунктом 5 ст.9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»( в редакції, що діяла на момент укладання договору № 13 від 31.08.2005р.) на який посилається позивач,  не передбачено ліцензування діяльності з видобутку корисних копалин. Лише Законом України від 07.02.2006 р. N 3396-IV (опублікований 02.03.2006р.) введене ліцензування видобування корисних копалин із родовищ, що мають загальнодержавне значення та включені до Державного фонду родовищ корисних копалин.

З дифініції  викладеної в ч.1 ст. 207 Господарського кодексу України вбачається, що для визнання господарського зобов’язання недійсним з підстав зазначених у позові , є його вчинення з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а відповідно і прямого умислу на вчинення цих дій.

Таким чином, у сторін договору вже на момент його укладання мала бути мета завідомо суперечною інтересам держави і суспільства. Як вбачається з матеріалів справи договір № 13 від 31.08.2005р. укладений в період коли  діяльність по видобутку кориних копалин не ліцензувалася, тому у сторін не могло бути мети (умислу) завідомо суперечною інтересам держави і суспільства.

Також суд звертає увагу позивача, що останнім не надано доказів того, що Івано-Долинське родовище в с. Базальтове Костопільського району, відноситься до родовищ, що мають загальнодержавне значення та включене до Державного фонду родовищ корисних копалин.

Відповідно до частин 2, 6 ст. 16 Кодексу України про надра :

“Спеціальні дозволи на користування надрами у межах конкретних ділянок надаються спеціалізованим підприємствам, установам і організаціям, а також громадянам, які мають відповідну кваліфікацію, матеріально-технічні та економічні можливості для користування надрами.

Спеціальні дозволи на користування надрами надаються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з геологічного вивчення та забезпечення раціонального використання надр за погодженням з Міністерством охорони навколишнього природного середовища України, як правило, на конкурсних засадах в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. “

При цьому, дію частин другої та шостої статті 16 зупинено на 2004 рік (щодо умов надання спеціальних дозволів (ліцензій) на користування надрами) згідно із Законом України від 27.11.2003 р. N 1344-IV,  дію частин другої та шостої статті 16 зупинено на 2005 рік (щодо умов надання спеціальних дозволів (ліцензій) на користування надрами) згідно із Законами України від 23.12.2004 р. N 2285-IV, від 25.03.2005 р. N 2505-IV.

Крім цього, відповідач 1 надав суду ліцензію на користування надрами № 1968 від 17.08.1999р. видану Орендному підприємству «Костопільський комбінат будівельних матеріалів»строком на 20 років, а також акт про надання гірничого відводу від 22 грудня 2004р. для розробки  Івано-Долинського родовища в с. Базальтове Костопільського району, виданий томуж підприємству.  Згідно п.1.1. Статуту ТзОВ «Костопільський комбінат будівельних матеріалів» є правонаступником ОП «Костопільський комбінат будівельних матеріалів».

Пунктом 26 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1540 від 02.10.2003р. передбачено, що надрокористувач має право залучати на підрядних умовах спеціалізовані підприємства для виконання окремих видів робіт, пов'язаних з користуванням надрами, за умови взяття ними на себе відповідальності за порушення екологічних стандартів і вимог.

Таким чином, Костопільський КБМ маючи ліцензію та акт гірничого відводу,  мав право залучати субпідрядні організації для розробки базальтового родовища, в тому числі і шляхом укладання договору співпраці з ТзОВ «Костопільбазальт».

З врахуванням вищевикладкеного в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Куруючись  статтями  94, 158 –163, 167  КАС   України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1.          В задоволенні позову відмовити.

2.          Копію постанови направити ТзОВ  «Костопільбазальт».

Повний текст постанови оформлено та підписано 11.05.2007р.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення постанови, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини - з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                   М.Г. Петухов.