ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 квітня 2007 р.

№ 2-3256/05

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
суддів:

М. Остапенка, Є. Борденюк,  В. Харченка,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю (ТОВ)
Виробничо-комерційної фірми (ВКФ)"Луцьккондитер"

на ухвалу

від 20.04.2005 року

апеляційного суду Волинської
області

у справі

№ 2-3256/05

за позовом

громадянина ОСОБА_1

до

ТОВ ВКФ
"Луцьккондитер", громадянина ОСОБА_2

про

визнання неповноважними
позачергових зборів учасників
ТОВ ВКФ "Луцьккондитер" від 29.10.2001 року, визнання
недійсними рішень та зобов'язання до вчинення дій

В судове засідання прибули
представники сторін:

відповідача

ОСОБА_3 (дов. від 10.04.2007
року)

Заслухавши суддю-доповідача -Є.
Борденюк пояснення представника відповідача та перевіривши матеріали
справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Громадянин ОСОБА_1, який є одним з
учасників ТОВ ВКФ "Луцьккондитер", звернувся до суду з позовом про
визнання неповноважними позачергових зборів учасників ТОВ ВКФ "Луцьккондитер"
від 29.10.2001 року, а прийнятих на них рішень недійсними (про зміну
керівництва в органах управління, призначення дати проведення чергових зборів
учасників), а також, про зобов'язання голови ТОВ ВКФ "Луцьккондитер"
-ОСОБА_2 провести установчі документи товариства у відповідність до вимог
законодавства та забезпечити на наступних зборах розгляд питань, що виносились
на розгляд зборів від 29.10.2001 року, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що
вказані збори відбулися з порушенням положень Закону України "Про
господарські товариства", установчого договору і статуту товариства щодо
порядку їх скликання, затвердження порядку денного та при відсутності кворуму,
оскільки на момент їх проведення не була встановлена дійсна кількість учасників
товариства та кількість відсотків голосів, якими володіє кожен із них.

Ухвалою Луцького міськрайоного суду
Волинської області від 04.02.2005 року у справі № 2-3256/05 (суддя С. Киця)
позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала місцевого суду мотивована
тим, що між сторонами у справі відсутній спір про право цивільне, а отже,
справа підлягає розгляду не в порядку позовного провадження відповідно до
розділу III ЦПК України від 18.07.1963 року (чинний на час прийняття судового
рішення, втратив чинність 01.09.2005 року), а відповідно до глави 31 А ЦПК
України від 18.07.1963 року "Скарги громадян на рішення, дії або
бездіяльність державних органів, юридичних чи службових осіб у сфері
управлінської діяльності", тобто, в порядку провадження по справах, що
виникають з адміністративно-правових відносин.

Згідно зі ст. 2485 ЦПК
України від 18.07.1963 року скаргу може бути подано в суд у двомісячний строк,
обчислювальний з дня, коли особі стало відомо або їй повинно було стати відомо
про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Виходячи з наведеного,
місцевий суд дійшов висновку щодо пропуску громадянином ОСОБА_1 встановленого
законом строку для звернення до суду зі скаргою, враховуючи, що заявнику про
ймовірне порушення його права стало відомо під час проведення та прийняття рішення
позачерговими зборами учасників ТОВ ВКФ "Луцьккондитер", тобто,
29.10.2001 року.

Враховуючи відсутність будь-яких
встановлених судом поважних причин пропуску процесуального строку,
передбаченого ст. 2485 ЦПК України від 18.07.1963 року, керуючись
ст. ст. 85, 89 цього ж Кодексу, Луцький міськрайоний суд Волинської області
залишив позовну заяву громадянина                     ОСОБА_1 без розгляду
внаслідок пропуску вказаного процесуального строку. З тих же підстав залишена
без розгляду позовна вимога до громадянина ОСОБА_2 як похідна від вимог
позивача до ТОВ ВКФ "Луцьккондитер".

Ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 20.04.2005 року (колегія суддів: Є. Сівчук, Л. Мудренко,
В. Осіпчук) ухвалу Луцького міськрайоного суду Волинської області від 04.02.2005
року у справі № 2-3256/05 скасовано, справу передано на новий розгляд до
місцевого суду.

Ухвала апеляційного суду мотивована
тим, що за правилами глави 31 А ЦПК України від 18.07.1963 року розглядаються
спори не про захист суб'єктивних прав, які виникають з цивільних, трудових,
сімейних та інших правовідносин шляхом їх встановлення і визнання, а про
поновлення прав чи свобод громадян, закріплених Конституцією України, законами
та іншими нормативно-правовими актами й порушених суб'єктами оскарження під час
здійснення ними управлінських функцій.

Разом з цим, обґрунтовуючи позовні
вимоги громадянин ОСОБА_1 посилався на порушення вимог Закону України "Про
господарські товариства", установчого договору і статуту товариства щодо
порядку скликання та проведення позачергових зборів учасників ТОВ ВКФ
"Луцьккондитер" від 29.10.2001 року. Однак, при проведенні таких
зборів учасникам має бути забезпечена можливість використати право участі у
зборах, володіти інформацією щодо кількості учасників товариства, та кількість
відсотків голосів які їм належать, недотримання якої може бути підставою для
визнання прийнятих на зборах рішень недійсними за умови істотного порушення
прав учасників товариства

За наведених обставин, апеляційний
суд Волинської області дійшов висновку про те, що між сторонами у справі існує
спір про право цивільне, який повинен розглядатися в порядку позовного
провадження, а отже, залишення місцевим судом позову громадянин ОСОБА_1 без
розгляду суперечить процесуальним нормам права.

Звертаючись до суду з касаційною
скаргою, ТОВ ВКФ "Луцьккондитер" посилається на порушення апеляційним
судом при винесенні оскаржуваної ухвали процесуальних норм права.

Перевіряючи юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський
суд України дійшов висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги не
вбачається, виходячи з такого.

Подання позову у даній справі
мотивовано метою захисту права позивача як учасника господарського товариства -
ТОВ ВКФ "Луцьккондитер" та обґрунтовано обставинами, що свідчать, на
думку позивача, про порушення його прав, передбачених ст. 10 Закону України
"Про господарські товариства".

Господарськими товариствами
вищевказаним Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені
на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та
підприємницької діяльності з метою одержання прибутку (ст. 1 Закону України
"Про господарські товариства").

Відповідно до ст. 177 Цивільного
кодексу України (чинний на час прийняття судового рішення, набрав чинності
01.01.2004 року) об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні
папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати
інтелектуальної творчості, інформація, а також матеріальні і нематеріальні
блага.

У зв'язку з зазначеним, висновок
місцевого суду щодо відсутності між сторонами у справі спору про право
цивільне, а отже, необхідність розгляду справи в порядку провадження як по
справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, є хибним, оскільки
спір між сторонами у справі пов'язаний з захистом суб'єктивних прав, які
виникають з цивільних правовідносин, а отже,
підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Таким чином, оскаржувана ухвала є
обґрунтованою та правомірною, а отже, має бути залишена без зміни.

Проте, Закон України "Про
внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності
справ з питань приватизації та з корпоративних спорів" від 15.12.2006 року
(набрав чинності 29.12.2006 року) встановив виключну підвідомчість
господарським судам справ, що випливають з корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому
числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Стаття 167 Господарського кодексу
України визначає корпоративні права, як права особи, частка якої визначається у
статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності
на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної
частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації
останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом
та статутними документами.

Виходячи з п. 2 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації
та з корпоративних спорів" після набрання чинності цим Законом заяви і
скарги у справах, передбачених, зокрема, п. 4 ч. 1 ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України (справи, що випливають з корпоративних
відносин), по яких не порушено (не відкрито) провадження, розглядаються
господарським судом у порядку, встановленому Господарським процесуальним
кодексом України.

Крім того, після набрання чинності
цим Законом касаційні скарги (подання) на судові рішення у справах,
передбачених п. 2 Прикінцевих положень цього Закону, підлягають розгляду за
правилами Господарського процесуального кодексу України (п. 5 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань
приватизації та з корпоративних спорів").

При цьому має бути враховано, що
статтею 16 ГПК України (зі змінами, внесеними згідно із Законом N 483-V від
15.12.2006 року), яка визначає виключну підсудність справ, встановлено, що
справи, які випливають з корпоративних відносин, розглядаються господарським
судом за місцезнаходженням господарського товариства згідно з Єдиним державним
реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Виходячи з вищезазначеного та
враховуючи, що ухвалу апеляційного суду справу передано на новий розгляд до
місцевого суду, господарський суд касаційної інстанції дійшов висновку про
необхідність направлення справи до господарського суду Волинської області на
новий розгляд для здійснення позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119-11112 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ ВКФ
"Луцьккондитер" залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 20.04.2005 року у справі № 2-3256/05 залишити без зміни.

Справу направити до господарського
суду Волинської області.

Головуючий, суддя
М.Остапенко

Судді                                                                                                Є.Борденюк

В.Харченко