ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 березня 2007 р.

№ 9/361-ПН-06

Вищий
господарський  суду  України
в складі колегії

суддів:

К.В.Грейц -головуючого,
С.В.Бакуліної, О.І.Глос,

розглянувши   касаційну скаргу

Херсонського морського
торговельного порту

на постанову

від 12.12.2006

Запорізького  апеляційного господарського суду

у справі господарського суду
Херсонської області № 9/361-ПН-06

за позовом

Компанії “Альгемайне
Бетайлігунгсфервальтунгс унд Хандельс ГмбХ”, м. Відень, Австрія

до

Херсонського морського
торговельного порту

за участю
про

Прокурора Запорізької
області  зобов'язання виконати умови
договору

за участю представників:
- позивача

Сороки Л.М.

- відповідача
- прокурора

Добренка Д.Б. Прасова О.О.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 12.10.2006 (суддя Ребриста С.В.), залишеною без змін
постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 12.12.2006
(колегія суддів у складі головуючого судді Мірошниченка М.В., суддів Коробки
Н.Д., Хуторного В.М.), одночасно з порушенням провадження у справі №
9/361-ПН-06 за заявою позивача вжиті заходи по забезпеченню позову у вигляді
накладення арешту на судно “Віталій Байнов”, призначення та тип: суховантажне,
універсальне, ріка-море, позивні судна ENDV, прапор Україна, номер ІМО 7024938,
рік побудови 1962, що належить Херсонському морському торговельному порту, та
заборонено: капітану судна “Віталій Байнов” - виходити в море або будь-яким
іншим способом експлуатувати судно, начальнику Херсонського морського
торговельного порту, іншим посадовим особам Херсонського морського торговельного
порту - передавати в оренду, тайм-чартер, бербоут-чартер, укладати договори
перевезення вантажу, фрахтування або будь-яким іншим чином користуватись або
розпоряджатись судном “Віталій Байнов”.

Ухвала та постанова мотивовані тим,
що на момент вжиття заходів до забезпечення позову було достатньо обґрунтоване
припущення, що у випадку задоволення позовних вимог відповідач не зможе
передати позивачу судно “Віталій Байнов” відповідно до умов договору
бербоут-чартеру від 28.06.2006 № 10ТХ, а застосовані заходи до забезпечення
позову є адекватними заявленій позовній вимозі і пов'язаними з нею.

Херсонський морський торговельний
порт з  ухвалою та постановою у справі в
частині вжиття заходів до забезпечення позову не згоден, вважає їх
необґрунтованими та прийнятими з порушенням чинного законодавства, зокрема, ст.
41 КТМ України, відповідно до якої судно може бути арештовано тільки за
рішенням, а не за ухвалою, суду, та ст. 42 КТМ України, оскільки позивачем не
оформлені морські вимоги, а також ст. 46 КТМ України щодо захисту інтересів
держави та порту як судновласника в результаті необґрунтованого арешту судна.
Забезпечення позову відповідач вважає надмірним та таким, що повністю паралізує
роботу судна і спричиняє збитки державі, яка є власником судна та порту,
відсутність забезпечення позову не зможе ускладнити виконання судового рішення
чи зробити неможливим таке виконання.

В судовому засіданні 15.03.2007 за
клопотанням позивача оголошувалася перерва до 22.03.2007 до 10 години.

Компанія “Альгемайне Бетайлігунгсфервальтунгс
унд Хандельс ГмбХ” у відзиві на касаційну скаргу просить залишити постанову
суду апеляційної інстанції без змін, а касаційну скаргу -без задоволення,
вказуючи на те, що відповідачем до теперішнього часу не виконані зобов'язання
за договором бербоут-чартеру № 10ТХ від 28.06.2006, отже, вжиті судом засоби
забезпечення матеріально-правової вимоги за позовом є розумними, обґрунтованими
та адекватними.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників сторін, дослідивши матеріали касаційної
скарги, перевіривши правильність застосування норм чинного процесуального права
в ухвалі місцевого та постанові апеляційного господарських судів, колегія
суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
Компанією “Альгемайне Бетайлігунгсфервальтунгс унд Хандельс ГмбХ”, м. Відень,
Австрія, подано позов до Херсонського морського торговельного порту про
зобов'язання виконати умови договору бербоут-чартеру № 10ТХ від 28.06.2006 і
передати у фрахт судно “Віталій Байнов”, призначення та тип: суховантажне,
універсальне, ріка-море, позивні судна ENDV, прапор Україна, номер ІМО 7024938,
рік побудови 1962, в морехідному стані.

Одночасно з цим позовом позивачем
заявлене клопотання про застосування в порядку ст. ст. 66, 67 ГПК України
заходів забезпечення позову з посиланням на те, що невжиття таких заходів може
утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення
позову, оскільки судновласник здійснює використання та експлуатацію судна у
своїй комерційній діяльності, зокрема, перевезення піску, в той час коли
судновласник зобов'язаний був передати судно у фрахт фрахтувальнику згідно із
договором, адже, таке використання та експлуатація судна призводять до зносу
судна та втрати ним морехідного стану, що є порушенням прав фрахтувальника.

Колегія суддів зазначає, що
задовольняючи клопотання позивача про забезпечення позову, господарські суди
попередніх інстанцій не врахували наступного.

Відповідно до ст. 66 ГПК України,
господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав
позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо
невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Згідно статті 67 ГПК України позов
забезпечується, зокрема,  накладенням
арешту на майно, забороною відповідачеві вчиняти певні дії, забороною іншим
особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, отже, приймаючи ухвалу про
забезпечення позову, господарський суд повинен визначитись як з предметом
спору, так і доцільністю та обґрунтованістю вжиття певних заходів забезпечення
позову.

За загальним правилом умовою
застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване
припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у
відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись
за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При цьому, на заявника, з
урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, покладається
тягар доказування наявності фактичних обставин, з якими пов'язується
застосування певного заходу до забезпечення позову.

Разом з тим колегія суддів
зазначає, що будь які докази на підтвердження інформації позивача щодо
погіршення стану судна та втрати ним морехідного стану внаслідок його
експлуатації, як і докази його фактичної експлуатації відповідачем, позивачем
не надані і в матеріалах справи відсутні, отже, висновки судів про таке
погіршення ґрунтуються на припущені, і не можуть бути підставою вважати
технічний стан судна погіршеним внаслідок несвоєчасного передання в
користування позивачеві.

Колегія суддів погоджується з
доводами скаржника про те, що умовою забезпечення позову є вірогідність
утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття
заходів до забезпечення позову.

Оскільки, предметом спору у справі
є вимога зобов'язального характеру, а саме, про виконання відповідачем умови
договору бербоут-чартеру від 28.06.2006 № 10ТХ щодо передачі судна у фрахт, а
не матеріально-правова вимога, заборона відповідачеві та іншим особам вчиняти
дії, пов'язані з експлуатацією судна не стосуються предмета спору.

Розглядаючи питання доцільності,
розумності і адекватності забезпечення позову, суди попередніх інстанцій не
врахували того, що відсутність заборони експлуатації судна його власником не
тягне за собою його знищення або зменшення цінності, тобто, призведе до
ускладнення або до унеможливлення виконання рішення суду про зобов'язання
виконати умови договору, а арешт судна на час вирішення спору немайнового
характеру не є розумним і співрозмірним позовній вимозі заходом її
забезпечення, який, до того ж, не забезпечує збалансованість інтересів сторін.

Крім того, враховуючи, що інститут забезпечення позову в господарському
процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого
судового рішення, колегія суддів приймає до уваги той факт, що 18.01.2007
позивачем подано, а судом першої інстанції долучено до матеріалів справи
(а.с.38, т.2) заяву про зміну предмету позову, згідно з якою позивач просить
розірвати договір бербоут-чартеру № 10ТХ від 28.06.2006, укладений між
Херсонським морським торговельним портом та компанією “Альгемайне
Бетайлігунгсфервальтунгс унд Хандельс, ГмбХ”, що взагалі спростовує зміст
забезпечення позову у цій справі.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119 - 11111, 11113  Господарського процесуального кодексу України,
Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Запорізького апеляційного
господарського суду від 12.12.2006 у справі № 9/361-ПН-06 господарського
суду Херсонської області та ухвалу від 12.10.2006 в частині застосування
заходів забезпечення позову скасувати.

Справу направити до господарського
суду Херсонської області для подальшого розгляду.

Головуючий
К.Грейц

Судді                                                                                                    С.Бакуліна

О.Глос