ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.07
р.
Справа № 34/427а

16год.40 хвилин м. Донецьк,
вул.Артема,157,

зал судових засідань (кабінет) 212

Господарський суд Донецької
області  у складі  судді
Кододової О.В.

При секретарі судового
засідання  Тараненко Т.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом:  Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 м. Донецьк

до
відповідача:  Державної податкової
інспекції у  Кіровському районі м.
Донецька

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень НОМЕР_1, НОМЕР_2 від 08.02.2006р., НОМЕР_3, НОМЕР_4,
НОМЕР_5, НОМЕР_6 від 30.03.2006р., НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10 від
08.06.2006р., НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14 від 16.08.2006р.

за участю

представників сторін

від позивача:      Ярова Ю.В, Міцуков Е.Ю.(за
дорученнями)

від відповідача:  ОСОБА_2, ОСОБА_3 (за дорученнями)

Заявлено позов Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою Новіковою Ліною Давидівною  м. Донецьк
до Державної податкової інспекції у
Кіровському районі  м. Донецька
про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень НОМЕР_1, НОМЕР_2 від
08.02.2006р., НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 від 30.03.2006р., НОМЕР_7,
НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10 від 08.06.2006р., НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13,
НОМЕР_14 від 16.08.2006р.

В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач посилається  на
невідповідність податкових повідомлень-рішень вимогам чинного законодавства.

Позивач зазначає, що висновки в
акті перевірки про необґрунтоване включення позивачем до складу податкового
кредиту сум ПДВ, сплачених (нарахованих) при
придбанні товарів у ТОВ “Краус Інтел”, ПП “Фірма Продсервіс-2”, ТОВ
“Хімагрорцентр” та ПП “Інтерфлекс”
неправомірне.

Позивач заявою від 24.04.2007року
(вхід. НОМЕР_15) уточнив позовні вимоги і просить визнати недійсними податкові
повідомлення - рішення НОМЕР_16, НОМЕР_1 від 08.02.2006року, НОМЕР_3 , НОМЕР_4
від 30.03.2006року, НОМЕР_7, НОМЕР_8 від 08.06.2006року, НОМЕР_17,НОМЕР_12 від
16.08.2006року.

Відповідач у запереченнях  від 26 грудня 2006 року (вхід. НОМЕР_18)
проти позову заперечує в повному обсязі за тих підстав, що відповідно до
п.п.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” право на
нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно
особам, зареєстрованим як платники податку на додану вартість.

Відповідач зазначає, що  відповідно до п.9.6 ст.9 Закону України “Про
податок на додану вартість”  свідоцтво
про реєстрацію діє до дати його анулювання, яке відбувається у випадках, якщо,
зокрема, зареєстрована в якості платника податку особа припиняє діяльність
згідно з рішенням про ліквідацію такого платника податку.

Також відповідач вказує, що  п.10.1 ст.10 зазначеного Закону визначено, що
платники податку несуть відповідальність за достовірність і своєчасність
обчислення та внесення податку до бюджету відповідно до законодавства України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін та додатково надані документи, суд встановив:

Відповідачем здійснена перевірка
позивача, за результатами якої складений Акт перевірки від 27 січня 2006 року
НОМЕР_19 “Про результати планової невиїзної комплексної документальної
перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з
01.01.2003р. по 30.06.2005р.”

Відповідно до висновків Акту
перевірки встановлені порушення ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України “Про
прибутковий податок з громадян” №13-92 ВР від 26.12.1992року з змінами та
доповненнями:

-          завищення суми валового доходу за
2003рік на 98436,00грн. та  заниження
суми валового доходу за 2004рік на 456720,00грн.

-          завищення сум валових витрат за
2003рік на 901449,00грн., та заниження валових витрат за 2004рік на
456720,00грн.

-          заниження суми чистого доходу за
2003рік на 803013,00грн., яке потягло за собою заниження прибуткового податку з
громадян за 2003рік на 319699,20грн.

Порушення п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7
Закону України “Про податок на додану вартість” №168/97ВР від 03.04.1997року зі
змінами та доповненнями - включення до складу податкового кредиту  сум сплачених (нарахованих) при придбанні
товарів (послуг) у вищевказаних підприємств не підтверджено податковими
накладними належної форми, за результатами чого завищено податковий кредит та
зменшено чисту суму ПДВ, належну до сплати в бюджет, в порушення  п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України “Про
податок на додану вартість” №168/97 від 03.04.1997року зі змінами та
доповненнями:

-          за січень 2003року на 53837,00грн.;

-          за лютий 2003року на 8933,00грн.;

-          за березень 2003року на 43334,00грн.;

-          за квітень 2003року на 102356,00грн.;

-          за травень 2003року на 58246,00грн.;

-          за грудень 2003року на 42168,00грн.;

-          за
січень 2004року на 34140,00грн.

За
результатами перевірки донараховано податку  на додану вартість :

-          за січень 2003року на 53837,00грн.;

-          за лютий 2003року на 8933,00грн.;

-          за березень 2003року на 43334,00грн.;

-          за квітень 2003року на 102356,00грн.;

-          за травень 2003року на 58246,00грн.;

-          за грудень 2003року на 42168,00грн.;

-          за
січень 2004року на 34140,00грн.

Всього  за 2003рік - 308874,00грн., за 2004рік -
34140,00грн.

Прибутковий податок з доходів
громадян за 2003рік - 319699,20грн.

За результатами перевірки
відповідачем  прийняті податкові
повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 09.02.2006року, яким визначено суму
податкового зобов'язання з прибуткового податку з доходів громадян у розмірі
319699,20грн., НОМЕР_1  від
08.02.2006року , яким визначено  суму  податкового зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 514521,00грн., з них 343014,00грн. основного платежу та
171507,00грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Позивач не погодившись з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями направив скаргу до ДПІ у Кіровському
районі м. Донецька про перегляд та скасування податкових повідомлень-рішень №
НОМЕР_1 та НОМЕР_1 від 09.02.2006року. Рішенням від 29.03.2006року НОМЕР_20 ДПІ
у Кіровському районі м. Донецька збільшено суму
податку на додану вартість на 7грн. та суму штрафних санкцій з податку
на додану вартість на 3,50грн. відповідно до підпункту 17.1.3 пункту 17.1 ст.17
Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та
державними цільовими фондами” від 21.12.2000року НОМЕР_58181-III із змінами та
доповненнями, збільшено суму прибуткового податку з доходів громадян на
9,60грн. відповідно до ст.7 та 14 Декрету Кабінету міністрів України “Про
прибутковий податок з громадян” від 26.12.1992року №13-92ВР зі змінами та
НОМЕР_2 та
НОМЕР_1. За результатами розгляду скарги ДПІ у Кіровському районі м.
Донецька прийняті податкові повідомлення-рішення НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5,
НОМЕР_6 від 30.03.2006року, якими визначено позивачу податок на додану вартість
в сумі 514531,50грн., прибутковий податок з
доходів громадян 319708,80грн.

Не погодившись  з
прийнятим рішенням позивач направив скаргу до ДПА у Донецькій області
про перегляд  та скасування  податкових повідомлень-рішень                      НОМЕР_1 та НОМЕР_1 від
09.02.2006року, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 від 30.03.2006року.  Рішенням  від 07.06.2006року НОМЕР_21  ДПА у Донецькій області  залишила без змін податкові
повідомлення-рішення  від 08.02.2006року
НОМЕР_1 (від 30.03.2006року НОМЕР_3, НОМЕР_6) про визначення податкового
зобов'язання з податку на додану вартість та
від 08.02.2006року НОМЕР_2 (від 30.03.2006року НОМЕР_4, НОМЕР_5) з
податку з доходів фізичних осіб з урахуванням рішення  державної податкової інспекції від
29.03.2006року НОМЕР_20, прийнятого за результатами розгляду первинної скарги,
а скаргу без задоволення. За результатами розгляду скарги ДПІ у Кіровському
районі м. Донецька прийняті податкові повідомлення-рішення  НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10 від
08.06.2006року.

Позивач подав скаргу  до ДПА України  про перегляд та скасування податкових
повідомлень-рішень № НОМЕР_1 та НОМЕР_1 від 09.02.2006року, НОМЕР_3, НОМЕР_4,
НОМЕР_5, НОМЕР_6 від 30.03.2006року, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10 від
08.06.2006року. Рішенням ДПА України НОМЕР_22 від 04.08.2006року, скаргу
позивача залишено без задоволення , податкові повідомлення-рішення без змін.
ДПІ у Кіровському районі м. Донецька прийняті податкові повідомлення-рішення
НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14 від
16.08.2006року.

Позивач просить визнати недійсними
податкові повідомлення-рішення                          № НОМЕР_1 та НОМЕР_1
від 09.02.2006року, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 від 30.03.2006року,
НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10 від 08.06.2006року, НОМЕР_11, НОМЕР_12,
НОМЕР_13, НОМЕР_14 від  16.08.2006року.

Суд вважає, що вимоги позивача
підлягають задоволенню частково з огляду на наступне:

Підставою для донарахування
прибуткового податку із громадян стало виключення відповідачем із складу
валових витрат за 2003рік суми придбань у ТОВ „Краус Інтел” на суму
511782.00грн. (ПДВ - 58252грн.) та ПП „Фірми Продсервіс-2” на суму 291231грн.
(ПДВ -102356грн.), всього на загальну суму 803013,00грн. (без ПДВ). В акті
перевірки відповідачем зазначено (т.1 а.с.10-11), що в зв'язку з тим, що
державна реєстрація підприємств та статутні документи цих підприємств рішенням
суду було визнано недійсним, валові витрати
проведені по вищенаведеним підприємствам - підтверджені СПД ФО ОСОБА_1
документами з відображенням реквізитів підприємств не дійсними на час їх
отримання. У акті перевірки відповідач робить висновок (т.1 а.с.11): „Витрати,
приведеними з цими підприємствами - визначаються не документально не
ствердженими”. Заниження суми чистого доходу за 2003рік на 803013грн,00коп. В
порушення ст..13 Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з
громадян” №13-92ВР від 26.12.1992року із змінами та доповненнями (т.1 а.с.11),
яке потягло за собою заниження прибуткового податку з громадян за 2003рік на
319699,20грн. (т.1 а.с.14).

Відповідачем  прийняте податкове повідомлення -
рішення  НОМЕР_1 від 09.02.2006року, яким
визначено суму податкового зобов'язання з прибуткового податку з доходів
громадян у розмірі 319699,20грн., НОМЕР_1
від 08.02.2006року , яким визначено
суму  податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі 514521,00грн., з них 343014,00грн.
основного платежу та 171507,00грн. штрафних (фінансових) санкцій.

З даним висновком акту перевірки
суд не може погодитися за наступних підстав:

Стаття 13 Декрету Кабінету
Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян” від  26 грудня 1992 року N 13-92 ( у редакції яка
діяла у 2003році) передбачала, що згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню
підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи
громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього
Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та
натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо
пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені
документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні
остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом
України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових
витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України
"Про оподаткування прибутку підприємств".

СПД - фізична особа ОСОБА_1
(покупець) отримала від ТОВ “Краус-інтел” (продавець) податкові накладні:

-          НОМЕР_23 від 01.04.2003року на
загальну суму  101180,45грн. в т.ч. ПДВ
16863,41грн.  Факт оплати товару
підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера  НОМЕР_24 від 01.04.2003року, накладною
НОМЕР_25 від 01.04.2003року;

-          НОМЕР_26 від 01.04.2003року на
загальну суму  231632,75грн. в т.ч. ПДВ
38605,46грн. Факт оплати товару підтверджується квитанцією до прибуткового
касового ордера  НОМЕР_27 від
01.04.2003року, накладною НОМЕР_28 від 01.04.2003року;

-          НОМЕР_29 від 02.04.2003року на
загальну суму  89165,23грн. в т.ч. ПДВ
14860,87грн. Факт оплати товару підтверджується квитанцією до прибуткового
касового ордера  НОМЕР_30 від
02.04.2003року, накладною НОМЕР_29 від 02.04.2003року;

-          НОМЕР_31 від 16.04.2003року на
загальну суму  53157,90грн. в т.ч. ПДВ
8859,65грн. Факт оплати товару підтверджується квитанцією до прибуткового
касового ордера  НОМЕР_32 від
16.04.2003року, накладною НОМЕР_31 від 16.04.2003року;

-          НОМЕР_33 від 26.04.2003року на
загальну суму  139002,52грн. в т.ч. ПДВ
23167,09грн.  Факт оплати товару
підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера  НОМЕР_34 від 26.04.2003року, накладною
НОМЕР_33 від 26.04.2003року.

Відповідно до копії відповіді ДПІ у
Комінтернівському районі м. Харкова , яка долучена до матеріалів справи
вбачається, що ТОВ “Краус-інтел”  звіти
не надає з 2 кварталу 2003року, останній звіт по ПДВ підприємство надало за
березень 2003року про відсутність діяльності, за юридичною адресою не
знаходиться.

Як вбачається із матеріалів
справи  рішенням  місцевого Комінтернівського районного суду м.
Харкова  від 18.10.2005року визнано
недійсним установчий договір ТОВ “Краус-інтел” від 16.01.2003року, статут,
скасовано свідоцтво про державну реєстрацію
ТОВ “Краус-інтел” та про реєстрацію товариства платником ПДВ з моменту
видачі з 04.02.2003року та з 03.03.2003року.

Актом ДПІ у Комінтернівському
районі м. Харкова  НОМЕР_35  від 24.11.2005року анульоване Свідоцтво про
реєстрацію платника ТОВ “Краус-інтел”. Свідоцтво анульоване  03.03. 2003 року та платник ПДВ виключений із
реєстру  03.03.2003 року.

Як вбачається із матеріалів справи
свідоцтво платника ПДВ анульоване актом від 24.11.2005року, а  господарські операції між позивачем та ТОВ
“Краус-інтел” відбулись у квітні 2003 року . Тобто на момент укладення та
виконання господарських  операцій ТОВ
“Краус-інтел” знаходився у державному реєстрі та був платником податку на
додану вартість.

Відповідачем не надано жодного
доказу того, що зазначене підприємство віднесене до фіктивних підприємств, у
відношенні його посадових осіб порушена справа про скоєння злочину,
передбаченого ст. 212 КК України.

СПД - фізична особа ОСОБА_1
(покупець) отримала від ПП “Фірма Продсервіс -2” (продавець) податкові
накладні:

-          НОМЕР_36 від 05.05.2003року на
загальну суму  142130,16грн. в т.ч. ПДВ
23688,36грн. Факт оплати товару підтверджується квитанцією до прибуткового
касового ордера  серії ІНФОРМАЦІЯ_1 від
12.05.2003року, видатковою накладною НОМЕР_37 від 05.05.2003року;

-          НОМЕР_38 від 12.05.2003року на
загальну суму  207384,23грн. в т.ч. ПДВ
34564,04грн. Факт оплати товару підтверджується квитанцією до прибуткового
касового ордера  серії ІНФОРМАЦІЯ_2 від
12.05.2003року, видатковою накладною НОМЕР_39 від 12.05.2003року.

Відповідно до копії відповіді ДПІ у
Святошинському районі м. Києва, яка долучена до матеріалів справи вбачається,
що ПП “Фірма Продсервіс -2”  останній раз
звітувало 05.03.2003року за лютий з “0” показниками.

Як вбачається із матеріалів
справи  рішенням  Деснянського районного суду                 м. Києва від 11.06.2003року по
справі НОМЕР_58-3553/2003р. визнано недійсними з  моменту незаконної передачі корпоративних
прав, а саме 18.01.2003р. статут ПП “Фірма Продсервіс -2”, свідоцтво про
державну реєстрацію, свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану
вартість та підприємство виключено з реєстру платників податку на додану
вартість, визнано недійсними фінансово-господарчі документи , видані та
підписані від імені підприємства.

Актом ДПІ у Святошинському районі
м. Києва  № 6  від 24.11.2003року анульоване Свідоцтво про
реєстрацію платника ПП “Фірма Продсервіс -2” та
платник ПДВ виключений із реєстру
18.01.2003 року.

Як вбачається із матеріалів справи
свідоцтво платника ПДВ анульоване актом від 24.11.2003року, а  господарські операції між позивачем та ТОВ
“Краус-інтел” відбулись у травні 2003 року . Тобто на момент укладення та
виконання господарських  операцій ПП
“Фірма Продсервіс -2”  знаходився у
державному реєстрі та був платником податку на додану вартість.

Відповідачем не надано жодного
доказу того, що зазначене підприємство віднесене до фіктивних підприємств, у
відношенні його посадових осіб порушена справа про скоєння злочину,
передбаченого ст. 212 КК України.

Витрати понесені позивачем
підтверджуються не тільки податковими накладними, а також прибутковими касовими
ордерами, суми придбань у вищенаведених підприємств за 2003рік склала  803013грн., що підтверджено актом перевірки
(т.1 а.с.10) : ТОВ „Краус Інтел” 511782,00грн (без ПДВ); ПП „Ірми Продсервіс
-2” - 291231 грн. (без ПДВ).

З огляду на вищенаведене висновки
акту перевірки про те, що зазначені витрати документально не підтверджені,
ґрунтуються на припущеннях та спростовуються
матеріалами справи. Відтак відповідач неправомірно виключив з валових
витрат суму 803013грн. та донарахував прибутковий податок у розмірі
319699,20грн. і вимоги позивача про визнання недійсним податкового повідомлення
- рішення НОМЕР_2 від 08.02.2006року обґрунтовані та підлягають задоволенню
повністю.

Відповідач також неправомірно по
цим господарським операціям виключив з податкового кредиту квітня 2003року
податкові накладні видані ТОВ „Краус Інтел” на загальну суму 102356,5грн. ( п/н
НОМЕР_33 від 26.04.2003року ПДВ - 23167,09грн., п/н НОМЕР_23 від 01.04.2003року
ПДВ - 16863,41грн., п/н НОМЕР_26 від 01.04.2003року ПДВ - 38605,46грн., п/н
НОМЕР_29 від 02.04.2003року ПДВ - 14860,87грн., п/н НОМЕР_31 від 16.04.2003року
ПДВ - 8859,65грн.) та податкового кредиту травня 2003року податкові накладні
видані ПП „Фірма ПРодсервіс2” на загальну суму 58252,4грн. (п/н НОМЕР_36 від
05.05.2003року ПДВ - 23688,36грн., п/н НОМЕР_38 від 12.05.2003року ПДВ -
34564,04грн.) за наступних підстав:

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст.
7 Закону "Про податок на додану вартість" (в редакції до 25 березня
2005 року) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків,
сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких належить до складу валових
витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що
підлягають амортизації.

Законом України „Про податок на
додану вартість” введено не прямий податок на додану вартість, запровадження
якого не повинно впливати на фінансово-господарську діяльність суб'єктів
господарювання.

Згідно з Законом України „Про
податок на додану вартість”  яким
визначено ставки та механізм справляння податку на додану вартість, обов'язок
щодо визначення об'єкта оподаткування, нарахування податку та його утримання у
покупця товарів або послуг, правильність обчислення та декларування податку,
видачу податкових накладних покладено на платника податку - продавця товару.

Обов'язок сплатити нарахований
продавцем ПДВ у складі ціни товару або послуг та отримати належним чином
оформлену податкову накладну, у підтвердження сплати податку, законом
покладений на платника податку - покупця.

Закон України „Про податок на
додану вартість” не містить у собі норми, яка б покладала відповідальність на
платника податку - покупця товару (послуг) за правильність визначення платником
податку - продавцем об'єктів оподаткування, правильність відображення їх у
податкового обліку та інше.

Визнання недійсними установчих
документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника податку
саме по собі не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту
державної реєстрації такої особи і до моменту виключення з державного реєстру ,
та не позбавляло правового значення виданих за такими господарськими операціями
податкових накладних.

Підприємства (продавці) під час
укладення угод були в Єдиному державному реєстрі, а також Али свідоцтво про
реєстрацію платником податку на додану вартість.

За таких підстав покупець не може
нести відповідальність як за несплату податків продавцями, так і за  можливу
недостовірність відомостей про них, включених до Єдиного державного
реєстру, за умови необізнаності покупця щодо такої.

Із змісту пункту 1.8 ст. 1 Закону
України „Про ПДВ” вбачається, що „бюджетне відшкодування” - це сума, що
підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою у
випадках, визначених цим Законом. Нормами Закону України „Про податок на додану
вартість” не передбачений обов'язок покупця товару - платника податку
сплачувати нарахований йому продавцем у складі ціни товару ПДВ безпосередньо до
державного бюджету, тому доводи податкового органу щодо обов'язку платника
податку - покупця товару доводити надмірну сплату ПДВ саме до державного
бюджету, а також про залежність права платника податку - покупця на податковий
кредит від перевірки всіх постачальників по всьому ланцюгу, є такими, що не
відповідають встановленому законодавчо механізму справляння цього виду податку.

Таким чином, відповідно до п. 1.8
ст. 1 , пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”
сумою, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету, у зв'язку з надмірною
сплатою є саме від'ємне значення за результатами звітного періоду. Від'ємне
значення ПДВ є коштами платника податку, які він сплатив продавцям товару
відповідно до вимог Закону України „Про податок на додану вартість”. Цим
законом встановлені умови та гарантії повернення цих коштів у вигляді обов'язку
держави на підставі декларації здійснити повернення коштів за результатами
звітного періоду.

Не дозволяється включення до
податкового кредиту, згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону, будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи
банківським документом, який засвідчує перерахування коштів у оплату вартості
таких робіт (послуг) (редакція до 25 березня 2005 року).

Судом встановлено, що позивачем на
підтвердження обгрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум
податку на додану вартість за квітень та травень 2003року були надані податкові
накладні видані ТОВ „Краус Інтел” та ПП „Фірми Продсервіс2”, які не мали
недоліків та порядок заповнення яких відповідав встановленому чинним
законодавством.

Судом не приймається до уваги
посилання відповідача не підтвердження позивачем права на податковий кредит з
огляду на визнання рішеннями судів недійсними установчих документів двох
контрагентів позивача ТОВ „Краус Інтел” та ПП „Фірми Продсервіс2” вже після
здійснення господарських операцій, за якими ними були видані податкові
накладні, та фактичну несплату податку до бюджету іншими контрагентами
позивача.

Визнання недійсними установчих
документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника податку на
додану вартість саме по собі не тягнуло за собою недійсність всіх угод,
укладених з моменту державної реєстрації такої особи і до моменту виключення з
державного реєстру, та не позбавляло правового значення виданих за такими
господарськими операціями податкових накладних.

За таких обставин покупець не може
нести відповідальність як за несплату податків продавцями, так і за можливу
недостовірність відомостей про них, включених до Єдиного державного реєстру, за
умови необізнаності покупця щодо такої.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону
України „Про податок на додану вартість” платник податку - особа, яка згідно з
цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку,
що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію
України. Платники податку, визначені у пп. "а", "в",
"г", "д" п. 10.1 ст. 10 цього Закону, відповідають за
дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за
повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п. 10.2
ст. 10 Закону).

Таким чином, як випливає з
вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі у разі
ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не
впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування. Такої
правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 26 вересня
2006року.

Стаття 19 Конституції встановлює,
що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Отже, податкові органи не можуть
нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця
при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не
встановлює підстав для такого нарахування та накладення штрафних санкцій.

З огляду на викладене позовні вимоги в частині
визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі
160608грн. та штрафної (фінансової) санкції у розмірі 80304грн.__підлягають
задоволенню, а спірне податкове повідомлення
- рішення визнанню недійсним у цій частині.

В іншій частині позовні вимоги
задоволенню не підлягають з огляду на наступне:

СПД - фізична особа ОСОБА_1
(покупець) отримала від ТОВ “Хімагроцентр” (продавець) податкові накладні:

-          НОМЕР_24 від 20.01.2003року на
загальну суму  83789,66грн. в т.ч. ПДВ
13964,94грн. Факт оплати товару підтверджується квитанцією до прибуткового
касового ордера  НОМЕР_24  від 20.01.2003року,  накладною НОМЕР_24 від 20.01.2003року;

-          НОМЕР_40 від 28.01.2003року на загальну
суму  80689,90грн. в т.ч. ПДВ
13448,32грн. Факт оплати товару підтверджується квитанцією до прибуткового
касового ордера  НОМЕР_40  від 28.01.2003року, накладною НОМЕР_40 від
28.01.2003року;

-          НОМЕР_41 від 29.01.2003року на
загальну суму  91129,92грн. в т.ч. ПДВ
15188,32грн. Факт оплати товару підтверджується квитанцією до прибуткового
касового ордера  НОМЕР_41  від 29.01.2003року, накладною НОМЕР_41 від
29.01.2003року;

-          НОМЕР_42 від 30.01.2003року на
загальну суму  67417,06грн. в т.ч. ПДВ
67417,06грн. Факт оплати товару підтверджується квитанцією до прибуткового
касового ордера  НОМЕР_42  від 30.01.2003року, накладною НОМЕР_42 від
30.01.2003року;

-          НОМЕР_26 від 10.02.2003року на
загальну суму  53597,20грн. в т.ч. ПДВ 8932,87грн.
Факт оплати товару підтверджується квитанцією до прибуткового касового
ордера  б/н  від 10.02.2003року, накладною НОМЕР_26  від 10.02.2003року;

-          НОМЕР_43 від 10.02.2003року на
загальну суму  13759,10грн. в т.ч. ПДВ
2293,18грн. Факт оплати товару підтверджується накладною НОМЕР_43 від
10.02.2003року;

-          НОМЕР_44 від 13.02.2003року на
загальну суму  73273,50грн. в т.ч. ПДВ
12212,25грн. Факт оплати товару підтверджується квитанцією до прибуткового
касового ордера  б/н  від 13.02.2003року, накладною НОМЕР_44 від
13.02.2003року;

-          НОМЕР_45 від 15.02.2003року на
загальну суму  73173,75грн. в т.ч. ПДВ
12195,63грн. Факт оплати товару підтверджується квитанцією до прибуткового
касового ордера  б/н  від 15.02.2003року, накладною НОМЕР_45 від
15.02.2003року;

-          НОМЕР_46 від 20.02.2003року на
загальну суму  50980,80грн. в т.ч. ПДВ
8496,80грн. Факт оплати товару підтверджується квитанцією до прибуткового
касового ордера  б/н  від 20.02.2003року, накладною НОМЕР_46  від 20.02.2003року;

-          НОМЕР_29 від 10.03.2003року на
загальну суму  48815,33грн. в т.ч. ПДВ
8135,89грн. Факт оплати товару підтверджується квитанцією до прибуткового
касового ордера  НОМЕР_29  від 10.03.2003року, накладною НОМЕР_29 від
10.03.2003року.

Як вбачається із матеріалів
справи  рішенням господарського суду
Донецької області від 20.06.2002року по справі №18/73в  скасовано державну реєстрацію                  ТОВ “Хімагроцентр”  м. Донецьк.

Актом ДПІ у Кіровському районі м.
Донецька  № 311  від 05.11.2002року анульоване Свідоцтво про
реєстрацію платника ТОВ “Хімагроцентр”. Свідоцтво анульоване  20.06.2002 року та платник ПДВ виключений із
реєстру  20.06.2002 року.

Тобто , на момент видачі податкових
накладних з січня по березень 2003року ТОВ “Хімагроцентр” не був платником
податку на додану вартість і був виключений із реєстру  з 20.06.2002 року.

СПД - фізична особа ОСОБА_1
(покупець) отримала від ПП “Інтерфлекс” (продавець) податкові накладні:

-          НОМЕР_47 від 05.12.2003року на
загальну суму  72265,50грн. в т.ч. ПДВ
12044,25грн.  Факт оплати товару
підтверджується  рахунком-фактурою
НОМЕР_48 від 04.12.2003року на суму 72265,50грн., квитанцією до прибуткового
касового ордера  НОМЕР_49 від
05.12.2003року, накладною НОМЕР_47 від 05.12.2003року;

-          НОМЕР_50 від 19.12.2003року на
загальну суму  74796,48грн. в т.ч.  ПДВ 12466,08грн.Факт оплати товару
підтверджується  рахунком-фактурою
НОМЕР_51 від 12.12.2003року на суму 74796,48грн., квитанцією до прибуткового
касового ордера  НОМЕР_52 від
19.12.2003року, накладною НОМЕР_50 від 19.12.2003року;

-          НОМЕР_53 від 22.12.2003року на
загальну суму  105945,00грн. в т.ч.  ПДВ 17657,50грн. Факт оплати товару
підтверджується  рахунком-фактурою
НОМЕР_54 від 20.12.2003року на суму 105945,00грн., квитанцією до прибуткового
касового ордера  НОМЕР_55 від
22.12.2003року, накладною НОМЕР_53 від 22.12.2003року;

-          НОМЕР_56 від 08.01.2004 (в накладній
зазначений 2003рік) року на загальну суму
92520,00грн. в т.ч.  ПДВ
15420,00грн. Факт оплати товару підтверджується
рахунком-фактурою НОМЕР_57 від 08.01.2004року на суму 92520,00грн.,
квитанцією до прибуткового касового ордера
НОМЕР_58 від 08.01.2004року, накладною НОМЕР_56 від 08.01.2004року;

-          НОМЕР_59 від 14.01.2004року на
загальну суму  112320,00грн. в т.ч.  ПДВ 18720,00грн.Факт оплати товару
підтверджується  рахунком-фактурою
НОМЕР_60 від 12.01.2004року на суму 112320,00грн., квитанцією до прибуткового
касового ордера  НОМЕР_61 від
12.01.2004року та б/н від 14.01.2004року, накладною НОМЕР_59 від
14.01.2004року.

Відповідно до копії відповіді ДПІ у
Печерському районі м. Києва, яка долучена до матеріалів справи вбачається, що
ПП “Інтерфлекс”  з 01.01.2002р. по
01.01.2004р.  жодного звіту не подавали.
За неподання звітів більше року рішенням господарського суду м. Києва від
08.10.2003року №16/651 скасовано державну реєстрацію підприємства. Згідно даних
останнього податкового звіту з податку на додану вартість за грудень 2001року
задекларувало відсутність фінансово-господарської діяльності.

Як вбачається із матеріалів
справи  рішенням  господарського суду м. Києва від
08.10.2003року по справі №16/651 скасовано державну реєстрацію  ПП “Інтерфлекс”.

Актом ДПІ у Печерському районі м.
Києва № 2780  від 01.12.2003року
анульоване Свідоцтво про реєстрацію платника
ПП “Інтерфлекс”. Свідоцтво анульоване 08.10. 2003 року та платник ПДВ
виключений із реєстру  08.10. 2003 року.

Тобто , на момент видачі податкових
накладних з грудня 2003року по січень 2004року ПП “Інтерфлекс”  не був платником податку на додану вартість і
був виключений із реєстру актом від 01.12.2003року.

Суд вважає, що відповідач
правомірно виключив з податкового кредиту податкові накладні на загальну суму
182413грн. , видані ТОВ „Хімагроцент” ( на суму 106105грн.) та ПП „Інтерфлекс”
(на суму 76308грн.), які на момент видачі не були зареєстровані як платники ПДВ
з огляду на те, що відповідно до пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про
податок на додану вартість” право на нарахування податку на додану вартість та
складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у передбаченому цим Законом порядку. Отже, податкові накладні,
видані не зареєстрованою в податковому органі особою, не надають покупцеві
права віднести відповідні суми ПДВ до податкового кредиту.

Висновок відповідача про те, що
надані позивачем на обґрунтування позовних вимог податкові накладні не можуть
слугувати підтвердженням права на податковий кредит, відповідає фактичним
обставинам справи та вимогам закону. Відтак, позовні вимоги у  частині визначення податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі 182413грн. та штрафної (фінансової)
санкції у розмірі 91206,50грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 3 ст.94 КАСУ
якщо  адміністративний  позов задоволено частково,  судові витрати,  здійснені позивачем,  присуджуються йому  відповідно
до задоволених  вимог. Враховуючи
немайновий характер позовних вимог, суд присуджує  всі
здійснені  позивачем
документально  підтверджені  судові
витрати  з Державного бюджету
України у розмірі 50%, що складає 1грн.70коп.

На підставі Закону України “Про
систему оподаткування”,  Закону
України  „Про податок на додану
вартість”, Закону України “Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та
державними цільовими фондами“,  та
керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59,   69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111,
121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 пунктами 6,7
розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м. Донецьк до Державної податкової
інспекції у  Кіровському районі м.
Донецька про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень НОМЕР_1, НОМЕР_2
від 08.02.2006р., НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 від 30.03.2006р., НОМЕР_7,
НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10 від 08.06.2006р., НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13,
НОМЕР_14 від 16.08.2006р. задовольнити частково.

Визнати недійсними податкові
повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у  Кіровському районі  м. Донецька
НОМЕР_1 від 08.02.2006року, НОМЕР_4 від 30.03.2006року, НОМЕР_8 від
08.06.2006року, НОМЕР_12 від 16.08.2006року , якими визначено суму податкового
зобов'язання з прибуткового податку з доходів громадян у розмірі 319699,20грн.;
НОМЕР_1  від 08.02.2006року, НОМЕР_3  30.03.2006року , НОМЕР_7 від 08.06.2006року ,
НОМЕР_17 від 16.08.2006року,  якими
визначено  суму  податкового зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 273619,50грн., з них 182413грн. основного платежу та
91206,50грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В задоволенні іншій частини позову
відмовити.

Присудити Суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)
з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1грн.70коп.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції
шляхом подачі в десятиденний строк з дня
складання постанови  у повному
обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова виготовлена у повному
обсязі 28.04.2007року.

Суддя