ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" березня 2007 р.
Справа  № 30/458-06-13889

Позивач:  Ізмаїльська  міська рада Одеської області

Відповідач:   товариство з обмеженою відповідальністю „Еверест”

Про  зобов’язання вчинити певні дії

Суддя   РОГА Н.В.

Представники:

Від позивача: Слобожан О.В.- згідно довіреності №5 від 09.01.2007р.,

Кравченко М.І.- довіреність №4 від 09.01.2007р.

Від відповідача:  Петров В.С.- згідно довіреності  від 05.06.2006р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Ізмаїльська міська рада Одеської області,  звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю  (далі - ТОВ) „Еверест”  про зобов’язання  відповідача звільнити земельну ділянку за адресою:              м. Ізмаїл, вул. Радянської Міліції, 8-а, здійснити його рекультивацію, знести незакінчену будівництвом будівлю, яка знаходиться на зазначеній земельній ділянці.

Представники позивача позовну заяву підтримують, наполягають на  її задоволенні.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради від 10.06.1993р. №662 «О разрешении проектирования рыбного магазина по ул.Советской милиции»вирішено вилучити земельну ділянку по вул.Радянської міліції площею 0,028 га у держземзапас, затвердити акт роботи комісії від 07.04.1993р. по вибору земельної ділянки під проектування рибного магазину по вул.Радянської міліції риболовнецькому колгоспу «Придунайський рибак»та дозволено зазначеному колгоспу здіснення проектно-вишукувальних робіт по проектуванню рибного магазину. Площа ділянки- 0,22 га.

Рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради від 26.05.1994р. №473  надано у постійне користування колективному аграрно-рибогосподарському підприємству „Придунайська нива” земельну ділянку площею 2692 кв.м із земель запасу по вул. Радянської міліції. На підставі зазначеного рішення колективному аграрно-рибогосподарському підприємству „Придунайська нива” видано Державний акт на право постійного користування землею.

Розпорядженням Ізмаїльського міського голови від 26.11.2002р. №818р. на підставі заяви аграрного рибогосподарського  кооперативу «Придунайська нива», кафе-магазину, що будується по вул. Радянської міліції присвоєно адресний номер - вул. Радянської міліції, 8-а.

29 грудня 2002р. між аграрним рибогосподарським  кооперативом «Придунайська нива»(Продавець) та ТОВ «Еверест»(Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу недобудованого магазину –кафе, розташованого в м. Ізмаїл по вул. Радянської міліції, №8- «а», згідно якого Продавець зобов’язався передати у власність Покупця недобудований магазин-кафе, що належить Продавцю, а Покупець зобов’язується прийняти об’єкт та оплатити Продавцю ціну згідно Договору. Відповідно до п.1.3. Договору право власності на об’єкт переходить до Покупця з 01.01.2003р. після оплати за об’єкт.

28 вересня 2006р. Ізмаїльською міською радою прийнято рішення №225-У „Об освобождении земельного участка по ул.Советской милиции, б№»яким вирішено припинити аграрному рибопрогосподарському  кооперативу «Придунайська нива»право користування земельною ділянкою по вул.Радянської міліції, б№ (незавершене будівництво магазину), зобов’язати ТОВ «Еверест»до 02.12.2006р. виконати рекультивацію ділянки. У випадку невиконання ТОВ «Еверест»вимог щодо рекультивації ділянки, доручити виконкому міської ради здійснити відчуження зазначеної земельної ділянки у судовому порядку.

ТОВ «Еверест», за даними позивача, щодо оформлення землекористування до Ізмаїльської міської ради не звертався, у зв’язку з чим позивач вважає, що ТОВ „Еверест” самовільно зайняло земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Ізмаїл, вул. Радянської міліції 8-а, на якій розташований об’єкт незавершеного будівництва, який належить ТОВ „Еверест” на праві власності.

В обгрунтування позову позивач посилається на ст. ст. 12, 166, п.б ч.1 ст.211, 212 Земельного кодексу України.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що він є законним власником незакінченого будівництвом об’єкту нерухомості. Право власності є непорушним у відповідності до ст.41 Конституції України та ст.321 Цивільного кодексу України, тому на думку відповідача, безпідставною та протизаконною є вимога позивача щодо знесення майна, що належить відповідачу на праві власності.

18.10.2006р. ТОВ „Еверест” звернулося до Ізмаїльської міської ради з заявою про надання в оренду земельної ділянки площею 0,37 га, на якій розташований об’єкт незакінченого будівництва, з метою продовження будівництва, але листом від 08.11.2006р. виконком Ізмаїльської міської ради повідомив, що радою вже прийнято рішення про звільнення земельної ділянки і не має підстав для його скасування. Відповідач вважає  рішення ради від 28.09.2006р. №225-У „Об освобождении земельного участка по ул.Советской милиции, б№»незаконним  та таким, що порушує права та інтереси ТОВ «Еверест».

Відповідач зазначив, що відповідно до ст.120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю та споруду право користування  земельною ділянкою переходить на підставі договору оренди, отже, він має повне право на укладення договору оренди щодо земельної ділянки  по вул. Радянської міліції.

10 січня 2007р. відповідач вдруге звернувся до  Ізмаїльської міської ради з заявою про надання в оренду земельної ділянки, на якій розташований об’єкт незакінченого будівництва, з метою продовження будівництва і у даний час готує документацію, витребувану виконкомом   Ізмаїльської міської ради.

Крім того, відповідач зазначив, що  не здійснював самовільного захоплення земельної ділянки, як на то посилається позивач по справі. ТОВ „Еверест” лише використовує земельну ділянку без належно оформлених правовстановлюючих документів та у даний час намагається здійснити оформлення землекористування належним чином. Чинним же законодавством не передбачено у який саме строк має відбутися оформлення землекористування у випадку переходу права власності на об’єкт нерухомості.

Розглянув матеріали справи, суд доходить до такого висновку:

Як вбачається з матеріалів справи, і проти чого сторони по справі не заперечують, ТОВ „Еверест” у даний час є належним власником незавершеного будівництвом об’єкту нерухомості, розташованого за адресою: м .Ізмаїл, вул. Радянської міліції, 8-а. Користування земельною ділянкою, на якій розташований даний об’єкт відповідачем на даний час не оформлено.

Відповідно до ст.120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю та споруду право користування  земельною ділянкою переходить на підставі договору оренди. Ця ж норма міститься у ч.2 ст.377 Цивільного кодексу України, згідно якої якщо будівля розміщена на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі її відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

В обгрунтування позову позивач по справі послався на рішення  Ізмаїльської міської ради від 28 вересня 2006р.  №225-У „Об освобождении земельного участка по ул.Советской милиции, б№», яким вирішено припинити аграрному рибопромисловому кооперативу «Придунайська нива»право користування земельною ділянкою по вул.Радянської міліції, б               № (незавершене будівництво магазину), зобов'язати ТОВ «Еверест» до 02.12.2006р. виконати рекультивацію ділянки. У випадку невиконання ТОВ «Еверест» вимог щодо рекультивації ділянки, доручити виконкому міської ради здійснити відчуження зазначеної земельної ділянки у судовому порядку.

При цьому слід зазначити, що у якості правового обґрунтування цього рішення рада послалася на ст.ст.120, 141, 143 Земельного кодексу України,  але преамбула рішення взагалі не містить  мотивів його прийняття. Зокрема, у рішенні не зазначені підстави припинення права користування земельною ділянкою  аграрним рибогосподарським кооперативом «Придунайська нива»(ст.141 містить шість підстав для припинення, а ст.143 Земельного кодексу містить ще шість підстав для примусового припинення прав на земельну ділянку) та зобов’язання ТОВ «Еверест»виконати рекультивацію ділянки.

Виходячи з наявності договору купівлі-продажу  від 29.12.2002р. можна припустити, що припинення права користування АРК «Придунайська нива»земельною ділянкою пов’язано з переходом права власності на об’єкт нерухомості, що розташований на цій земельній ділянці. Але, незрозуміло, за яких підстав виник обов’язок ТОВ «Еверест» щодо виконання рекультивації ділянки. Адже, тільки після припинення землекористування попереднього власника земельної ділянки вона попала у землі запасу ради і лише після цього може бути передана у користування іншій особі. Отже, якщо до цього часу спірна  земельна ділянка  рахувалася  у користуванні АРК «Придунайська нива» і не була передана у землі запасу, рада не мала підстав для розпорядження нею, адже, тільки вільна земельна ділянка може бути надана у користування.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.  Ця ж норма міститься у ст.321 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач по справі не навів норм чинного законодавства, які б зобовязували власника нерухомого майна здійснити його руйнування у випадку неоформлення належним чином права користування земельною ділянкою, на якій розташоване це нерухоме майно.

За таких обставин позовна заява Ізмаїльської міської ради  є необґрунтованою, не підтверджена матеріалами справи, тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.   82-85 ГПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

1.          У задоволенні позову Ізмаїльської міської ради відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Рішення підписане 30 березня 2007р.

Суддя                                                                                       Рога Н. В.