ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.07 р.                                                                                 Справа № 29/391пн

14 год. 20 хвилин, м. Донецьк, вул.Артема157, нарадча кімната             Господарський суд Донецької області у складі  головуючого судді  Гаврищук Т.Г. при секретарі судового засідання Пашко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми “Агропромсервіс” с.Желанне-2 Мар”їнського району Донецької області

до відповідача – Державної податкової інспекції у Мар”їнському районі м.Мар”їнка

про зобов”язання провести списання безнадійної податкової заборгованості в розмірі 186817,91грн.

за участю представників сторін:

від позивача – Пивовар Л.П. (за довір.), Абдулазизов Д.Г.(за довір.)

від відповідача – Галущак С.М. – нач.юр.відділу (за довір.)

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма “Агропромсервіс”, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Мар”їнської об”єднаної державної податкової інспекції про зобов”язання провести списання безнадійної податкової заборгованості в розмірі 186817,91 грн., яка виникла у 2003р.

Правовою підставою для списання податкової заборгованості позивач вважає  п.п.18.2.1 “г” ст.18 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затв. наказом ДПА України N 103 від 14.03.2001 р. (із змінами та доповненнями) , зареєстр. у Міністерстві юстиції України 10.01.2002р. за №16/6304.            Наявність обставин непереборної сили позивач підтверджує висновком про форс-мажорні обставини 2003 року, виданим ТПП України 23.12.2004р.

Відповідач надав відзив, у якому проти позову заперечує з посиланням на п.7 ст.75 Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” №2285-IV від 23.12.2004р., яким зупинено на 2005 рік дію п.п. “г” п.п.18.2.1 п.18.2 ст.18 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” , а саме списання податкового боргу юридичних або фізичних осіб, що виник внаслідок обставин непереборної сили(форс-мажорних обставин).Крім того, відповідач  зазначив, що згідно даним ДПІ за обліковою карткою платника податків позивача податкова заборгованість з фіксованого сільськогосподарського податку, збору за забруднення навколишнього природного середовища, яка виникла станом на 31.12.03р.,  була погашена позивачем, а заборгованість з прибуткового податку з громадян взагалі не обліковувалась.

Ухвалою суду від 17.01.2007р. було здійснено заміну відповідача – Мар”їнської об”єднаної державної податкової інспекції його правонаступником - Державною податковою інспекцією у Мар”їнському районі.

У судовому засіданні досліджені надані сторонами письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд встановив:

Позивач є юридичною особою, включений до ЄДРПОУ за №31386832 та як платник податків перебуває на обліку у Державній податковій інспекції  у Мар”їнському районі..

Листом від 27.12.2004р. за №412/1 позивач звернувся до відповідача про  списання заборгованості по платежам до бюджету у зв’язку із виниклими форс-мажорними обставинами згідно п.18.2 ст.18 Закону України від 21.12.2000р. “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Відповідач листом  від 21.03.2005р. №1261/10/24-013-3  повідомив позивача про те, що пунктом 22 статті 73 Закону України №2285-IV від 23.12.2004р. було зупинено на 2005 рік дію п.п.”г” підпункту 18.2.1 пункту 18.2 статті 18 наведеного Закону стосовно списання безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок обставин непереборної сили(форс-мажорних обставин).

Позивач у позові просить зобов’язати відповідача списати безнадійну податкову заборгованість станом на 31.12.03р. у розмірі 186817,91 грн., а саме: фіксований сільськогосподарський податок в сумі 5568,87 грн., податок на доходи фізичних осіб в сумі 56136,28 грн., податок з оренди земельних паїв в сумі 124362,35 грн., збір за забруднення навколишнього природного середовища в сумі 750,41 грн.

Підпунктом 18.2.1. п.18.2 ст. 18 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” встановлено, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції.  Під терміном "безнадійний" згідно підпункту “г” вищенаведеного підпункту  розуміється, у тому числі податковий борг юридичних або фізичних осіб, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Відповідно підпункту 18.2.3 цього пункту податкові органи здійснюють щоквартальне списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання визначається центральним податковим органом за узгодженням з Міністерством фінансів України.

Пунктом 3.4 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом ДПА України N 103 від 14.03.2001 р., зареєстр. у Міністерстві юстиції України 10.01.2002р. за №16/6304, визначено, що податковий борг юридичних або фізичних осіб, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини, наприклад стихія, дія суспільного ворога, оголошена та неоголошена війна, загроза війни, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, громадська демонстрація, блискавка, пожежа, буря, повінь, землетрус, нагромадження снігу або ожеледь, вибух тощо), тобто не з вини платника податків, які неможливо попередити своїми заходами за умови, що дані обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання податкових зобов'язань. Такий факт непереборної сили підтверджується, зокрема, Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Згідно висновку Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини від 23.12.2004р. .№ 6053/05-4 внаслідок несприятливих умов перезимівлі 2002-2003рр. на площах ТОВ Агрофірми “Агропромсервіс”, що знаходиться у Мар”їнському районі Донецької області, загинули посіви озимої пшениці на площі 410 га, що підтверджується актом від 25.02.2003р., затвердженим управлінням сільського господарства і продовольства Мар”їнської районної державної адміністрації Донецької області. Торгово-промислова палата України підтвердила, що несприятливі погодні умови, що спричинили загибель  сільськогосподарських культур на площах позивача станом на 25.02.2003р., є форс-мажорними обставинами відповідно до пункту 18.2 статті 18 Закону України  “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Щодо сум виплачених громадянам доходів і утриманих з них податків позивач надсилав до податкового органу відповідні довідки форми N 8 ДР .

Наявність заборгованості з прибуткового податку з громадян  станом на 31.12.2003р. по заробітній платі в розмірі 56136,28 грн. та орендної плати за земельні паї в розмірі 124362,35грн. підтверджується актом звіряння, складеним за участю відповідача, та сторонами не оспорюється.

Актом про результати планової комплексної документальної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.04.2001р. по 31.03.2004р. від 30.07.2004р. за №142/23-40/31386832  також було встановлено наявність заборгованості з прибуткового податку з доходів фізичних осіб.

Суд вважає, що  вказана заборгованість по прибутковому податку виникла внаслідок неможливості підприємства розрахуватися з бюджетом у зв'язку з форс-мажорними обставинами, що були на площах позивача у 2002-2003 р.

Із  висновку Торгово-промислової палати від 23.12.2004р. .№ 6053/05-4 вбачається, що несприятливі погодні умови спричинили загибель сільськогосподарських культур на площах Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма “Агропромсервіс” у 2002-2003 р.,  що спричинило за собою відсутність урожаю.

Як випливає із довідки про включення до ЄДРПОУ №7-22-38 від 26.04.2005р., вирощування  зернових, технічних та решти культур, не віднесених до інших класів рослинництва, є основним видом господарської діяльності позивача. Відсутність можливості отримати дохід від здійснення господарської діяльності, привело до неможливості позивача сплатити податкові зобов”язання з податку на доходи фізичних осіб.

Таким чином, суд вважає, що матеріалами справи підтверджується факт наявності у позивача податкового боргу по прибутковому податку з  громадян внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Згідно п.  4 ч.  1 ст.  14 Закону України "Про систему оподаткування" податок на доходи фізичних осіб належить до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” платники  податків  це -   юридичні   особи,   їх   філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

Пунктом 1.2 ст. 1 цього Закону  податкове зобов'язання визначено як зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

За приписами  ст..9 Декрету  Кабінету Міністрів України “Про прибутковий податок з громадян” (діяв на дату виникнення податкового боргу) нарахування, утримання і перерахування до бюджету прибуткового податку здійснюється підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які провадять виплати доходів.

За таких обставин,  доводи відповідача стосовно відсутності в обліковому обліку позивача податкового боргу з прибуткового податку з громадян суд вважає такими, що зводяться   до безпідставного звуження поняття "податкового боргу", на списання якого платник має право відповідно до пункту 18.2 ст.18 Закону України від 21.12.2000 р. N 2181-III. Обмеження такого права платника лише видами податків і зборів (обов'язкових платежів), які підлягають обліку в картках особового рахунку платника відповідно до Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов'язкових платежів), що надходять до бюджетів та до державних цільових фондів, суперечить пункту 18.2 ст.18 наведеного Закону , який не містить будь-якого застереження щодо видів податків і зборів (обов'язкових платежів), за податковими зобов'язаннями з яких виник податковий борг, визнаний безнадійним.

Вищий господарський суд України у постановах від 19.05.2005р. по справі №2-23/11850-04 та від 05.02.2004р. по справі №7/444-пн дійшов висновку, що прибутковий податок з громадян підлягає списанню за правилами п.п.18.2.1 п.18.2 ст.18 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

З урахуванням встановлених обставин та згідно п. "г" п.п. 18.2.1 п. 18.2 ст. 18 Закону України N 2181-III  суд вважає, що вказаний вище податковий борг з прибуткового податку з громадян є безнадійним і підлягає списанню.

Суд також звертає увагу на витікання терміну давності для стягнення податкового боргу з прибуткового податку з громадян, передбаченого ст..15 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

З 01.01.2005р. набув чинності   Закон України “ Про Державний бюджет України на 2005 рік”  N 2285-IV  від 23.12.2004,  яким  зупинено на 2005 рік  дію  підпункту  "г" підпункту 18.2.1 пункту 18.2 статті 18 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Згідно до положень статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом’якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 10 Декрету Кабінету Міністрів України  “Про прибутковий податок з громадян” встановлено, що    підприємства, установи і організації усіх форм власності після закінчення кожного місяця, але не пізніше строку одержання в установах банків коштів на виплату належних громадянам сум зобов'язані перераховувати до бюджету суми нарахованого і утриманого прибуткового податку за минулий місяць.             Зазначені юридичні особи одночасно з поданням чеків на отримання коштів для виплати належних громадянам сум за другу половину місяця подають до установ банків платіжне доручення на перерахування до бюджету утриманих сум прибуткового податку.

Таким чином, враховуючи, що термін сплати суми прибуткового податку з доходів фізичних осіб по заробітній платі у розмірі 56136 грн.28 коп. та орендної плати за земельні паї  в розмірі  124362грн.35 коп. збіг до 1 січня 2005 року, тобто до зупинення дії підпункту 18.2.1 “г” пункту 18.2 статті 18 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, то суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги  в цій частині.

Позивачем заявлені вимоги про списання податкового боргу станом на 31.12.03р.  з фіксованого сільськогосподарського податку за 2003 рік в розмірі 5568,87 грн. та зі збору за забруднення навколишнього природного середовища за 2003р. в розмірі 750,41 грн.

До податкового органу позивачем 31.01.2003р було подано розрахунок з фіксованого сільськогосподарського податку за 2003 рік, яким було визначено суму фіксованого податку в розмірі 62644,10 грн., 10.11.2003р. розрахунок збору за забруднення навколишнього природного середовища за 9 місяців 2003р., у якому  нараховано суму збору з початку року в розмірі 397,08 грн.  та  21.01.2004р. був поданий  розрахунок збору за забруднення навколишнього природного середовища за 12 місяців 2003р., у якому  нараховано суму збору з початку року в розмірі 633,96 грн.

З картки облікових рахунків позивача вбачається, що станом на 01.01.2004р. за позивачем обліковувався податковий борг з фіксованого сільськогосподарського податку за 2003 рік  в розмірі 6058,51 грн. і пеня 216,49 грн. та 30.01.2004р. нараховано по строку 30.01.2004р. 6264,29 грн.

Позивачем 30.01.2004р. був сплачений  фіксований сільськогосподарський податок за 2003 рік  в сумі 1000 грн., 26.02.2004р. в сумі 1300 грн., 01.03.2004р. в сумі 2399,30 грн., 03.03.2004р. в сумі 4000 грн., та 17.03.2004р. в сумі 3808,10 грн.

Як вбачається з  картки облікових рахунків позивача,  станом на 01.01.2004р. за позивачем обліковувався податковий борг зі  збору за забруднення навколишнього природного середовища за 2003 рік  у вигляді пені  0,43 грн. , який був погашений 01.03.2004р.

Тобто, з викладеного вбачається, що податковий борг, який був станом на 31.12.2003р.  з фіксованого сільськогосподарського податку та зі збору за забруднення навколишнього природного середовища позивачем в подальшому був погашений. Відсутність наведеного податкового боргу підтверджується також актом звіряння, складеним станом на 24.01.2007р., та не заперечується сторонами.

Враховуючи, що за правилами п.18.2 ст.18  Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” списанню підлягає саме податковий борг, який у позивача відсутній, то у задоволенні позовних вимог щодо зобов”язання провести списання безнадійної податкової заборгованості станом на 31.12.2003р. з  фіксованого сільськогосподарського податку в розмірі 5568,87 грн. та збору за забруднення навколишнього природного середовища в розмірі 750,41 грн.  слід відмовити.

З урахуванням вищевикладеного, вимоги позивача  підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст..58 Конституції України, ст.1, п.п.18.2.1 п.18.2 ст.18 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"  та ст.ст.17-20,69-72,86,94,158-163,167,185,186,254, п.6,7 розділу V11 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми “Агропромсервіс”  до Державної податкової інспекції у Мар”їнському районі  про зобов”язання провести списання безнадійної податкової заборгованості в розмірі 186817,91 грн., яка виникла у 2003р. задовольнити частково.

Зобов”язати Державну податкову інспекцію у Мар”їнському районі списати  з  Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми “Агропромсервіс” безнадійну податкову заборгованість з прибуткового податку з громадян по заробітній платі у розмірі 56136грн.28коп. та з орендної плати за земельні паї в розмірі 124362грн.35коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірмі “Агропромсервіс” (85621, с.Желанне-2 Мар”їнського району Донецької області, вул..П.Морозова 53, р/рахунок №6100 у ДРУ “Приватбанк” м.Мар”їнка, МФО 335496, ) з Державного бюджету України судовий збір  в розмірі 03грн.28коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження буде подано, але апеляційна скарга не була подана у зазначений строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Про апеляційне оскарження постанови суду спочатку подається заява. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через господарський суд Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                Гаврищук Т.Г.

Постанова в повному обсязі виготовлена 20.03.2007р.

Надрук.3 прим. 1 суду

2 сторонам