ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2007                                                                           Справа № 31/206-06((32/222 (37/162))

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого і доповідача судді  Чохи Л.В.,

суддів: Головка В.Г, Лисенко О.М.

при секретарях судового засідання: Стуковенкової Н.В. , Мацекос І.М.

За участю представників сторін:

від позивача:  Клешня О.В. адвокат, довіреність № б/н  від 07.06.05;

від відповідача-1:  Нікітін С.М. начальник юридичного відділу, довіреність № 21/3/2  від 09.01.06;

від відповідача-2:  Конарева С.К. головний спеціаліст юридичного управління, довіреність №4/11-11  від 09.01.07;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Юшкарня”, м. Дніпропетровськ   на рішення господарського суду Дніпропетровської  області від 21.11.06р у справі №  31/206-06((32/222)(37/162))

за позовом: товариства з обмеженою відповідальність “Юшкарня”, м. Дніпропетровськ

до відповідачів:

В1- комітету комунальної власності Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

В2- Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про визнання права власності і виділі в натурі,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2004 року товариство з обмеженою відповідальністю “Юшкарня” звернулося в господарський суд Дніпропетровської області до комітету комунальної власності Дніпропетровської міської ради з позовом про спонукання укласти договір. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що він є власником нежитлового приміщення, розташованого на першому поверсі буд. №83 по вул. пр. К.Маркса в м. Дніпропетровську, в зв’язку з чим просив зобов’язати комітет комунальної власності Дніпропетровської міської ради укласти з ним договір купівлі-продажу підвалу у буд. №83по пр. К.Маркса в м. Дніпропетровську  площею 316,6кв.м за 67861,2грн. (а.с. 2-5 т.1)

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.11.2004 року рішення суду залишено без змін. (а.с. 123-124 т. 1)

Постановою Вищого господарського суду України від 3.02.2005 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 6.08.2004 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду в іншому складі суддів. (а.с. 174-177 т.1)

Ухвалою господарського суд Дніпропетровської області від 8.04.2005 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Дніпропетровську міську раду. (а.с. 63 т.2)

Заявою від 5.07.2005 року позивач змінив позовні вимоги і просив виділити товариству з обмеженою відповідальністю “Юшкарня” в натурі підвальне приміщення площею 306,05кв.м, що розташоване у будинку №83 про пр. К.Маркса  м. Дніпропетровськ, як його частку в загальному майні, що належить всім співвласникам цього будинку на праві спільної часткової власності, визнавши за ним право власності на зазначені підвальні приміщення. (а.с. 86-89 т.2)

У заяві від 20.10.2005 року позивач уточнив позовні вимоги і просив виділити йому підвальні приміщення площею 306,05кв.м, що розташовані в буд. №83 по пр. К.Маркса в м. Дніпропетровську, як його частку у загальному майні багатокваритного будинку на праві спільної часткової власності, визнавши право власності за ним на ці приміщення. (а.с. 12-15 т.3)

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 8.11.2005 року позов було задоволено частково: за товариством з обмеженою відповідальністю “Юшкарня” визнано право власності на підвальні приміщення площею 306,05 кв.м, розташовані в буд. №83 про пр. К.Маркса в м. Дніпропетровську. (а.с. 19-25 т.3)

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.10.2006 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 8.11.2006 року скасовано, провадження у справі припинено. (ас. 100-101т.3)

Постановою від 23.03.2006 року Вищим господарським судом України вищеназвані судові акти скасовані, а справу направлено на новий судовий розгляд в іншому складі суддів. (а.с. 119-122 т.3)

Ухвалою Верховного суду України від 23.08.2006 року в порушенні касаційного провадження з перегляду Вищого господарського суду України від 23.03.2006 року відмовлено. (а.с. 32 т.4)

Останнім рішенням господарський суд Дніпропетровської області від 21.11.2006 року (суддя Мороз В.Ф.) в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивовано тим, що правовий режим спірного приміщення як неподільного майна, що знаходиться в спільній власності, виключає можливість виділу його частки і передачу її у власність одному із співвласників.(а.с.51-53 т.4)

В апеляційній скарзі товариство ставить питання про скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області і прийняття нового рішення про задоволення правових вимог. Зокрема, скаржник посилається на слідуючі порушення норм матеріального та процесуального права:

-в порушення ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не виконав вказівки Вищого господарського суду і не витребував дані щодо інших співвласників даного багатоквартирного будинку;

- суд в порушення ст. 24 Господарського процесуального кодексу України не здійснив заміну неналежних відповідачів: комітет комунальної власності Дніпропетровської міської ради і Дніпропетровську міську раду на належних відповідачів і не припинив провадження у справі;

-на думку скаржника Дніпропетровська міська рада є належним відповідачем у справі;

-спірне підвальне приміщення є спільною частковою власністю, розмір ідеальної частки позивача становить 11,85%, згідно ч.1 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділення своєї частки;

-закон не містить норми, якою б не допускалось виділення спірних підвальних приміщень в натурі;

-у відповідності до статей 386,392 Цивільного кодексу України право власності позивача на спірні підвальні приміщення підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності;

-суд безпідставно проігнорував висновки судової будівельно-технічної експертизи від 29.08.2005 року, не спростувавши їх.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін,

розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

31.01.1995 року між комітетом комунального майна Дніпропетровської міської Ради народних депутатів та товариством з обмеженою відповідальністю “Юшкарня” заключили договір купівлі-продажу нежитлового приміщення першого поверху загальною площею 471,9кв.м в буд. 83 по пр. К.Маркса в м. Дніпропетровську і підвального приміщення площею 167,7кв.м в буд. №77 по пр. К.Маркса в м. Дніпропетровську.

Позивач просить визнати право власності на підвальні приміщення загальною площею 306,05кв.м. в буд. №83 по пр. К.Маркса і виділити йому вказані приміщення в натурі. (а.с.176т.1)

Відповідно до положень п.1 ст. 7 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств” перелік об’єктів, що підлягають приватизації затверджують місцеві ради.

Рішення сесії Дніпропетровської міської ради про включення до Переліку об’єктів приватизації (нежитлових приміщень), що підлягають відчуженню шляхом викупу щодо спірного приміщення не приймалося.

Відповідно до п.2 ст.10 Закону України  “Про приватизацію державного житлового фонду”  власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні  будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року справа N 1 -2/2004 щодо тлумачення положення пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Згідно зі ст.19 Закону України “Про об’єднання  співвласників багатоквартирного буднику” спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна.  Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Неподільне майно не підлягає відчуженню.  Загальне майно перебуває у спільній частковій власності співвласників багатоквартирного будинку. Власники приміщень володіють, користуються і у встановлених цим Законом та цивільним законодавством межах розпоряджаються спільним майном. При відчуженні приміщення в жилому будинку право на частку неподільного майна підлягає відчуженню разом з приміщенням без виділення частки в натурі. Об'єкти права спільної власності на майно можуть бути передані в користування фізичній або юридичній особі або групі осіб у разі, якщо це не пов'язано з порушенням прав і інтересів інших співвласників неподільного та загального майна, які охороняються законом.

Отже даний Закон не передбачає можливості передачі у власність одному

із співвласників в багатоквартирному будинку частини спільного майна.

При таких обставинах суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову позивачу в позові, оскільки його вимоги не засновані на Законі.

В своїй постанові від 23.03.2006 року Вищий господарський суд не зобов’язував суд витребувати дані щодо інших співвласників даного багатоквартирного будинку.

В процесі розгляду справи позивач не заявляв клопотання про зміну неналежного відповідача, або про залучення до участі у справі інших відповідачів.

Клопотання позивача про залучення до участі в справі в якості відповідача Дніпропетровську міську раду судом було задоволено (а.с. 36-37, 47 т.4).

Таким чином, діюче законодавство, що регулює спірні правовідносини, передбачає, що допоміжні приміщення у житловому будинку, конструктивні елементи приміщення, технічне обладнання будинку, необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних і технічних умов, є спільним майном співвласників, яке використовується за призначенням і на погоджених співвласниками умовах. Виділ у власність частини таких приміщень одному із співвласників вище вказаними нормами закону не передбачено.

Керуючись ст. 101-103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Юшкарня” залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2006 року залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку в місячний строк.

Головуючий суддя                                                                       Л.В. Чоха

Суддя                                                                                           О.М. Лисенко

Суддя                                                                                            В.Г. Головко