ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2007 р.
№ 22/3

Вищий господарський  суд  України у складі колегії суддів :

головуючого судді
Овечкіна В.Е.,

суддів
Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

ДП Київський авіаційний завод “Авіант”

на постанову
від 09.11.06 Київського апеляційного господарського суду

у справі
№ 22/3 господарського суду міста Києва

за позовом
ТзОВ “Авіаком”

до
ДП Київський авіаційний завод “Авіант”

про
зобов’язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою

У справі взяли участь представники:

позивача: Некрасов А.В., довір. №3 від 27.01.07

відповідача: Єлісеєв В.В., довір. №095-12/525 від 19.12.05

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду  міста Києва від 02.02.2006 (суддя                А. Шкурат), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09 листопада 2006 року (судді: О. Моторний,                    С. Алданова, В. Кошіль), позовні вимоги задоволені. Зобов’язано відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем земельною ділянкою по                    пр. Академіка Палладіна, 60 у м. Києві шляхом звільнення ділянки від паркану з тих підстав, що позивач є належним землекористувачем цієї  земельної ділянки з 4 березня 2005 року.

В поданій касаційній скарзі відповідач ДП “Київський авіаційний завод “Авіант” просить скасувати постанову апеляційної інстанції і направити справу на новий розгляд.

Скарга мотивована тим, що справа розглянута без повного з’ясування обставин, що мають значення для справи, зокрема не досліджено, що для отримання позитивного висновку Державного проектно-дослідного інституту цивільної авіації № 050405 05/УАП позивач самостійно змінив вихідні дані свого проекту. Відповідач також має висновок зазначеного інституту                № 24-ІІ-04 від 24.11.2004. Не зважаючи на цей факт, суди не викликали посадових осіб Украеропроекту для дачі пояснень з вищезазначеного приводу. Наявність двох протилежних висновків, при відсутності доказів зміни вхідних даних, ставить під сумнів незалежність та компетентність Украеропроекту в цьому питанні. Як встановлено судом апеляційної інстанції, в матеріалах справи відсутні докази скасування у встановленому порядку рішення Київської міської ради від 25.09.2003 № 31/905 або доказів визнання недійсним чи доказів припинення договору оренди земельної ділянки від 04.03.2005. Таким чином. на момент прийняття постанови апеляційною інстанцією у позивача вже було відсутнє право власності на земельну ділянку, а також право на захист права власності. Вважає, що суд не в повному обсязі і не об’єктивно з’ясував всі обставини справи.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

25.09.2003 рішенням №31/905 Київської міської ради затверджено проект відведення земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю "Авіаком"  для будівництва, експлуатації та обслуговування автозаправної станції на проспекті Академіка Палладіна, 60 у Святошинському районі м. Києва.

Також цим рішенням припинено Державному підприємству Київському авіаційному заводу "Авіант" право користування частиною земельної ділянки, відведеної відповідно до рішень виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 18.06.1963 № 858 "Про поновлення відвіду земельної ділянки організації п/с 11 під будівництво приводної радіостанції", площею 0,20 га та віднесено означену земельну ділянку до земель запасу промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Також цим рішенням передано позивачу за умови виконання пункту 38.1. цього рішення земельні ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації автозаправної станції на проспекті Академіка Палладіна, 60 у Святошинському районі м.Києва загальною площею 0,20 га, в тому числі: площею 0,17 га - у короткострокову оренду на 1 рік; площею 0,03 га, в межах червоних ліній, - у короткострокову оренду на 5 років.

Актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 26.02.2004 року, на виконання рішення топографо-геодезичним відділом № 2 КП "КМЦЗК та ПЗ" в лютому 2004 року виконані геодезично-вишукувальні роботи по визначенню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Між позивачем та Київською міською радою 04.03.2005 року на підставі пункту 38 рішення Київської міської ради від 25.09.2003 року №31/905 укладено договір оренди земельної ділянки на проспекті Академіка Палладіна, 60, у Святошинському районі м.Києва розміром 0,1701 га для будівництва, експлуатації та обслуговування автозаправної станції. Даний договір укладено на один рік.

Актом приймання-передачі земельної ділянки від 11.03.2005 Київська міська рада передала, а позивач прийняв у своє володіння і користування земельну ділянку, розташовану   на   проспекті  Академіка  Палладіна, 60  у   Святошинському  районі м. Києва   розміром   0,1701 га  для   будівництва,   експлуатації  та   обслуговування автозаправної станції, кадастровий номер :75:300:0009.

Як вбачається з наданих позивачем фототаблиць, користуванню позивачем спірною земельною ділянкою перешкоджає паркан. Відповідач заперечує проти позовних вимог, оскільки вважає, що при наданні спірної земельної ділянки позивачу у користування були допущені порушення законодавства.

Згідно висновку Державного проектно-технологічного науково-дослідного інституту цивільної авіації № 050405 05/УАП від 05.04.2005 запроектовані бензозаправні станції на майданчиках по вул. Туполєва, З-Б  та на проспекті Академіка Палладіна, 60  як висотні перешкоди не представляють загрози для повітряного транспорту при зльоті і посадці літаків; розташування бензозаправних станцій поруч з БПРМ та КРМ аеродрому не впливатимуть на роботу цих радіозасобів. У даному висновку вказується, що в зв'язку з уточненням вихідних даних та цим висновком, висновок Украеропроекту від 24.11.2004 № 24-11-04 вважати недійсним.

Як вбачається з листа Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації (Державіаслужби) № 1.18-2202 від 18.04.2005 року  Державіаслужба узгодила забудову автозаправних станцій на проспекті Академіка Палладіна, 60 та по вул. Туполєва, 3-Б.

В матеріалах справи відсутні докази скасування у встановленому законом порядку рішення Київської міської ради від 25.09.2003 №31/905 або ж доказів визнання недійсним чи доказів припинення договору оренди земельної ділянки від 04.03.2005 року.

З огляду на встановлені обставини, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку, що позивач має право на захист своїх прав користування спірною земельною ділянкою, оскільки відповідач не довів в суді, що рішення Київської міської ради від 25.09.2003 № 31/905 про виділення позивачу спірної земельної ділянки скасовано в установленому порядку, або припинено дію договору оренди земельної ділянки. Право відповідача на володіння нею було припинено, як встановлено Київським апеляційним господарським судом по справі № 18/137-а, за згодою керівництва Державного підприємства  “Київський авіаційний завод “Авіант”.

Відповідно ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю.

Доводи скаржника про неповне дослідження обставин справи спростовуються матеріалами справи  та змістом судових рішень. На підставі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими  засобами доказування. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, вказані в ст.126 Земельного Кодексу України. Серед них не вказані висновки спеціальних установ, організацій.

Право на землю необхідно відрізняти від дозволу на будівництво.           Ст. 41 Повітряного кодексу України (1993 р.) на  приаеродромній території запроваджується особливий режим одержання дозволу на будівництво  та іншу діяльність, а не на отримання земельної ділянки.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що в даній справі суди надали належну оцінку Висновкам інституту Украеропроекту.

Скаржник помилково вважає, що факт наявності або відсутності договору оренди земельної ділянки у позивача повинен доказувати позивач. У даному випадку це повинен доказувати відповідач або надати документ, підтверджуючи право відповідача на земельну ділянку (ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Крім цього слід зазначити, що ст. 111 Господарського процесуального кодексу України забороняє посилатися у касаційній скарзі на недоведеність обставин справи, оскільки відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, дослідження обставин і надання їм іншої оцінки не відноситься до компетенції касаційної інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що справа розглянута у відповідності зі встановленими обставинами і наданими сторонами доказами, з правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини і з дотриманням норм процесуального права. Підстави для скасування прийнятих у справі судових актів відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ДП Київський авіаційний завод “Авіант” залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2006 у справі № 22/3 –без змін.

Головуючий, суддя                     В.Овечкін

Судді                    Є.Чернов

В.Цвігун