ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" квітня 2007 р.

Справа  № 17/26-07-1655

За позовом:        Представництва
по управлінню комунальною власністю

Одеської   міської ради

до  відповідача:
Субєкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1

про  виселення з
незаконно займаного приміщення

Суддя  Зуєва Л.Є.

П р е д с т а в н и к и :

Від
позивача: Севастьянова С.О.  представник
на підставі доручення № 01-13/61

від 12.01.2007р. ;

Від
відповідача :  ОСОБА_2 представник за
дорученням НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1р.

СУТЬ СПОРУ:
позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд  виселити
з незаконно займаного приміщення підвалу, загальною площею 295,6 кв.м,
що розташоване за адресою м. Одеса, АДРЕСА_1 (далі - спірний об'єкт), що
належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси, управління
якою здійснює Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської
міської ради фізичну особу - підприємця
ОСОБА_1, яка  займала вищевказане
приміщення згідно договору оренди НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 р. (далі - Договір),
термін якого закінчився .

Як зазначає позивач у позові,
орендодавцем, згідно вимог ст. 764 ЦК України, на адресу СПД ОСОБА_1 було
надіслано повідомлення за НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_4р. про відсутність наміру
Представництва пролонгувати вищевказаний договір на новий термін та
необхідність у термін до ІНФОРМАЦІЯ_3р. передати Представництву ключі та
спірний об'єкт за актом приймання-передачі. Однак це повідомлення Фізична особа
- підприємець ОСОБА_1залишила без відповіді та задоволення та володіє та
користується майном комунальної власності територіальної громади м. Одеси без
належних правових підстав.

У зв'язку з цим, Представництво
звернулося  до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до СПД ОСОБА_1 про виселення з орендованого
раніше приміщення.

Господарським судом Одеської
області ІНФОРМАЦІЯ_5 року порушено провадження у справі №17/26-07-1655 за
позовом Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської
ради до субєкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 про  виселення з незаконно
займаного приміщення.

Відповідач в судові засідання не
з'явився, письмовий відзив на позов не надав, однак  проти позову заперечує, посилаючись на ті
обставини, що СПД ОСОБА_1станом на час розгляду справи у суді  є власником спірного приміщення, тому вважає
позов безпідставним  та таким, що
задоволенню не підлягає.

Крім цього  в судовому засіданні під час розгляду
справи  позивачем було  заявлено клопотання про зупинення провадження
у справі до розгляду справи НОМЕР_4 Вищим господарським судому України.

Розглянувши заявлене клопотання суд
вважає його таким, що задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Частиною першою статті 79 ГПК
України  визначено, що господарський суд
зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до
вирішення повязаної з нею іншої справи органом, що розглядається  іншим судом.

Представником позивача  не надано суду доказів того, що будь-яким
органом прийнято до розгляду та вирішується
господарський спір, повязаний з цією справою. Наданий суду примірник
касаційної  скарги на рішення
господарського суду по  справі   НОМЕР_4 не є доказом прийняття до
провадження Вищим господарським судом України цієї скарги, тому судом до уваги не
приймається.

Крім цього представником
відповідача  надано в судовому
засіданні  ухвалу Вищого господарського
суду України від ІНФОРМАЦІЯ_6р. по справі НОМЕР_4 , з якої вбачається  що касаційну скаргу представництва по
управлінню комунальною власністю Одеської міської ради на постанову Одеського
апеляційного  господарського суду від
ІНФОРМАЦІЯ_4р. повернуто скаржнику без розгляду.

З огляду на викладене суд вважає,
що правові підстави зупинення провадження у справі, передбачені ч.1 ст.79 ГПК
України  відсутні, у звязку з чим
клопотання  позивача  про зупинення провадження у справі
задоволенню не підлягає.

Розглядом
матеріалів справи встановлено:

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. між Представництвом
та позивачем був укладений договірНОМЕР_2 оренди нежилого приміщення - підвалу,
розташованого за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, загальною площею 269.7 кв. м.
строком дії до ІНФОРМАЦІЯ_6р. під розташування офісу. Зазначене приміщення
належало  на момент укладання договору
оренди територіальній громаді м. Одеси на праві комунальної власності на
підставі рішення Одеської обласної ради народних депутатів № 266 -XXI від
2.11.1991 р., яким весь житловий і нежитловий фонд міста Одеси було передано у
власність територіальної громади міста.

Листом НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_7 р.
Представництво надало згоду позивачеві на проведення капітального ремонту та
реконструкцію орендованого підвального приміщення та зобов'язало останнього
надати затверджений районною адміністрацією акт вводу в експлуатацію цього
приміщення після проведення будівельних робіт.

Проведення будівельних робіт в
орендованому підвальному приміщенні було здійснено позивачем відповідно до
експертного висновку про технічний стан, можливість та умови проведення
реконструкції, розробленого НВЦ „Екострой" за погодженнями та
висновками  санітарно-епідеміологічної
станції м.  Одеси від

ІНФОРМАЦІЯ_9 р., управління охорони
об'єктів культурної спадщини від ІНФОРМАЦІЯ_8 р., головного управління МНС
України в Одеській області від ІНФОРМАЦІЯ_10 р. Кошторис на проведення
зазначених робіт в сумі 214 885
грн.  20 коп.     затверджений розпорядженням   Приморської
районної   адміністрації   м.
ОдесиНОМЕР_6  від

ІНФОРМАЦІЯ_11  р. та саме ця сума витрачена позивачем на їх
здійснення відповідно до висновку аудиторської фірми „XXI вік".

Згідно технічного паспорту від
ІНФОРМАЦІЯ_12 р. по закінченню будівельних робіт, площа приміщення значно
збільшилася та склала 295.6 кв. м. Можливість введення об'єкта в експлуатацію
погоджена управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради
висновком НОМЕР_8. Розпорядженням Приморської районної адміністрації м. Одеси
НОМЕР_7 від ІНФОРМАЦІЯ_13р. зазначене підвальне приміщення після проведених
будівельних робіт прийнято до експлуатації.

Після цього СПД ОСОБА_1звернулась з
позовом до суду  про визнання права
власності на новостворене майно та зобовязання МБТІ здійснити реєстрацію права
власності на нежиле підвальне приміщення, площею 295,6 кв.м., розташоване за
адресою м.Одеса АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду  Одеської області по справі НОМЕР_4  від ІНФОРМАЦІЯ_14р. позов СПД ОСОБА_1
задоволено у повному обсязі, за нею визнано право власності  на обєкт нерухомості нежиле підвальне
приміщення, площею 295,6 кв.м., розташоване
за адресою м.Одеса АДРЕСА_1 та зобовязано МБТІ здійснити реєстрацію
права власності на це майно .

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від ІНФОРМАЦІЯ_4р.
рішення  господарського суду
Одеської області по справі НОМЕР_4  від
ІНФОРМАЦІЯ_14р. залишено без змін.

Оскільки рішення господарського
суду Одеської області по справі НОМЕР_4
від ІНФОРМАЦІЯ_14р. вступило в законну силу, ІНФОРМАЦІЯ_15р. нежиле
підвальне приміщення загальною площею 295,6 кв.м., розташоване  за адресою м.Одеса  АДРЕСА_1 було
зареєстровано КП ОМБТІ та РОН  в
державному реєстрі прав на нерухоме майно в книзі НОМЕР_9номер запису НОМЕР_10
за СПД ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Дослідивши обставини справи,
заслухавши пояснення представників сторін та надані в ході розгляду справи
докази, суд дійшов висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає з  наступних правових підстав.

Згідно ст.2 Закону України «Про
власність» право власності -це врегульовані законом суспільні відносини щодо
володіння, користування і розпорядження майном. При цьому, таке користування та
розпорядження повинно здійснюватись на належній правовій підставі та за
відсутністю порушень прав інших осіб.

Статтею 49 Закону України “Про
власність”  за  № 697-ХІІ від 07.02.1991 року ( зі змінами та
доповненням), передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо
інше не буде встановлене судом.

Статтею 316 ЦК України визначено,
що  правом власності є право  особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. п.328 ЦК
України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із
закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Розглядом матеріалів справи
встановлено, що за рішенням господарського суду Одеської області по справі
НОМЕР_4  від ІНФОРМАЦІЯ_14р., яке
вступило в законну силу, нежиле підвальне приміщення, площею  295,6 кв.м., розташоване  за адресою м.Одеса АДРЕСА_1 зареєстровано КП
ОМБТІ та РОН  в державному реєстрі прав
на нерухоме майно в книзі НОМЕР_9номер запису НОМЕР_10 за на праві приватної
власності за СПД  ОСОБА_1.

Згідно ст.19 Закону України “Про
державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” визначено,
що    Підставою для державної реєстрації
прав, що по свідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме
майно, обмежень цих прав, є:

-
державний акт про право власності на земельну ділянку;

-нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни земельної ділянки або
іншого нерухомого майна;

-
договір про приватизацію майна
державних під приємств;

- договір купівлі-продажу
нерухомого майна, за реєстрований на біржі в установленому порядку;

- нотаріально посвідчений договір
про поділ, пере розподіл, об'єднання нерухомого майна;

-     свідоцтво про право на спадщину;

-     свідоцтво про право власності на частку в
спіль ному майні подружжя;

-     свідоцтво про придбання нерухомого майна з
при людних торгів;

-     свідоцтво про право власності на будівлю
(части ну будівлі), споруду;

-     рішення суду про право власності на об'єкт
не завершеного будівництва;

-     акти прийому нерухомого майна до
експлуатації;

-
договори про іпотеку, оренду строком більше од ного року, інші визначені
законом документи щодо ре чових прав на нерухоме майно;

- рішення суду стосовно речових
прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили;

- інші акти органів державної влади
або органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийня тих у межах
повноважень, визначених законом.

Таким чином,  після здійснення органами МБТІ реєстрації
права власності на нежиле підвальне приміщення, площею  295,6 кв.м., розташоване  за адресою
м.Одеса АДРЕСА_1 за  СПД ОСОБА_1,
право власності позивача по справі  на це
приміщення припинилося.

Згідно п.3 ст. 346 ЦК України  підставою припинення  права власності є припинення права власності
на майно, яке за законом не може належати цій особі.

У відповідності до ч.1  ст.328
ЦК України право власності набувається
на підставах , що не заборонено законом, зокрема із правочинів.
При цьому ч.2 цієї статті визначено, що право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права
власності не встановлено судом.

Оскільки відповідно до ст.35 ГПК
України факти встановлені рішенням господарського суду  під час розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішення  інших спорів та
вважаються  встановленими, суд дійшов
висновку, що позивачем не доведено не доведено порушення своїх прав з огляду на
наступне.

Так, право на звернення до
господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, згідно зі статтею 1 Госпо дарського
процесуального кодексу України  мають
підприємства й організації.

Відповідно до ст. 1 ГПК
підприємства, установи, організа ції, інші юридичні особи (зокрема іноземні),
громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юри дичної
особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької
діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно із
встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених
або оспо рюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до статті 2 ГП К
України, гос подарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та
організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та
охоронюваних законом інтересів; державних та інших органів, які звертаються до
господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України.

Таким чином завданням суду під час
здійснення правосуддя у силу ст.2 Закону України  “Про судоустрій України” є зокрема
захист  гарантованих Конституцією України
та законами прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень зазначених норм
правом на пред'явлення  позову до
господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення
провадження у справах здійснює  захист
осіб, права й охоронювані законом інтереси порушені або оспорюються.

При цьому позивач самостійно
визначає та обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення його прав та
інте ресів, а суд повинен перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, зокрема щодо матеріально-правового інтере су у спірних відносинах, і
залежно від встановлених обставин вирішити питання про наявність чи відсутність
підстав для правового захисту.

Оскільки під час часу розгляду
справи у суді встановлено, що   власником
спірного приміщення  є відповідач по
справі, а  представництво по управлінню
комунальною власністю Одеської   міської
ради   звернулося з позовом про  виселення власника із свого приміщення  не маючи на це будь-яких правових підстав,
оскільки згідно ст.385, 387 ЦК України
право  звернення до суду з
вимогами витребування свого майна  від
особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним має лише
власник майна, яким позивач на час розгляду справи у суді не являється.

За таких обставин  суд дійшов висновку, що позовна заява
Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської   міської ради до субєкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 про  виселення з
незаконно займаного приміщення  задоволенню
не підлягає.

Судові витрати по оплаті  державного мита та  витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу слід покласти позивача, згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44,
49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          У задоволенні позову  -відмовити.

Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Повний
текст рішення складено та підписано 28.04.2007р.

Суддя