донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем
України

19.03.2007 р.
справа №7/217а

Донецькій апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового
засідання

за участю представників сторін:

від позивача:

ОСОБА_1 - приватний підприємець,

від відповідача:

ОСОБА_2 - довір. від
ІНФОРМАЦІЯ_1р. б/н, ОСОБА_3- довір.від ІНФОРМАЦІЯ_2р. б/н.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Приватний підприємець ОСОБА_1
м.Сніжне

на постанову (ухвалу)
господарського суду

Донецької області

від

16.11.2006 року

по справі

№7/217а

за позовом

Приватний підприємець ОСОБА_1
м.Сніжне

до

Державна податкова інспекція
м.Сніжне

про

визнання недійсним рішення

встановив:

1.Стислий виклад суті постанови
місцевого господарського суду

04.09.2006р. Суб'єкт господарювання
-фізична особа ОСОБА_1 м. Сніжне звернувся до господарського суду Донецької
області з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Сніжному про
визнання незаконним та скасування податкового повідомлення -рішення від ІНФОРМАЦІЯ_3р.
НОМЕР_1 в частині визначення суми податкового зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 19527 грн.

Ухвалою від 04.09.2006р. позовна
заява залишена без руху на підставі ст. 108 Кодексу адміністративного
судочинства у зв'язку з тим, що заява подана без дотримання вимог ч. 3 ст. 106
КАСУ -до заяви не додані її копія та копії всіх документів, що приєднані до
неї, для направлення їх судом відповідачу.

Ухвалою від 15.09.2006р. відкрите
провадження в адміністративній справі.

Позивачем надане клопотання про
зупинення провадження у справі для надання додаткових документів.

Ухвалою від 17.10.2006р.
провадження у справі зупинене.

Ухвалою від 16.11.2006р. за
ініціативою суду провадження у справі поновлене.

Постановою господарського суду
Донецької області від 16.11.2006р. (виготовлена в повному обсязі 21.11.2006р.)
у справі № 7/217а (суддя Малашкевич С.А.) у задоволені позовної заяви
відмовлено.

Приймаючи постанову господарський
суд виходив з того, що  податковий кредит
податку на додану вартість повинен бути підтверджений податковими накладними,
які складаються у момент виникнення податкових зобов'язань продавця виключно
особами, зареєстрованими як платники ПДВ в порядку ст. 9 Закону “Про податок на
додану вартість”. Оскільки ПП “Аріадна” не є платником податку на додану
вартість та не мало права виписувати податкові накладні, то позивач
неправомірно включив ці суми до складу податкового кредиту.

2. Підстави, з яких порушене
питання про перегляд постанови

Позивач з прийнятою постановою
господарського суду не погодився та подав апеляційну скаргу в якій просить
скасувати постанову від 16.11.2006р. та прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовну заяву.

Апеляційну скаргу приватний
підприємець мотивує тим, що постанова суду прийнята при неправильному
застосуванні норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення
спору.

Заявник скарги зазначає, що він
повністю виконав усі необхідні дії, встановлені законодавством, законодавством
не покладений на нього обов'язок перевіряти контрагентів за договорами, а саме
ПП “Аріадна”, надані йому цим підприємством документи були правдоподібні та у
нього не виникло ніякого сумніву відносно їх незаконності.

Суб'єкт господарювання вважає, що
його дії законні та правомірні, а дії податкової інспекції, відповідно,
незаконні та необґрунтовані.

3. Доводи, викладені в запереченнях
на апеляційну скаргу

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу зазначає, що постанова по справі законна та обґрунтована, а вимоги
позивача не підлягають задоволенню.

Зазначений висновок податкова
інспекція обґрунтовує тим, що під час перевірки ПП ОСОБА_1 виявлено порушення
вимог п.п.7.2.4 п.7.2, п.п.7.4.5 п.7.4 ст. 7 та ст. 9 Закону “Про податок на
додану вартість”, внаслідок чого завищена сума податкового кредиту по ПДВ за ІІ
квартал 2003 року на 6553 грн., за ІІ квартал 2005 року на 6465 грн. Вказане
порушення сталося внаслідок включення позивачем до складу податкового кредиту
сум по податковим накладним, виписаним ПП “Аріадна”, яке не зареєстроване як
платник податку на додану вартість.

Виходячи з наведеного, відповідач
вважає донарахування ПДВ та нарахування штрафних санкцій з цього податку
законним та обгрунтованним.

4. Як встановлено місцевим
господарським судом та визнається сторонами по справі

Торезька об'єднана державна податкова
інспекція здійснила планову, виїзну, документальну перевірку дотримання вимог
податкового законодавства суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1за період
з 01.01.2003р. по 31.12.2005р., за результатами якої складений акт від
ІНФОРМАЦІЯ_4р.НОМЕР_2.

Під час перевірки встановлене
порушення приватним підприємцем вимог п.п.7.2.4 п.7.2, п.п.7.3.1 п.7.3,
п.п.7.4.5 п.7.4 ст. 7 та ст. 9 Закону України “Про податок на додану вартість”,
в результаті чого занижений податок на додану вартість за перевіряємий період
на суму 13162 грн.

В акті перевірки зазначено, що в
порушення п.п.7.2.4 п. 7.2 та п.п.7.4.5 п. 7.4 ст. 7, ст. 9 Закону України “Про
податок на додану вартість” завищена сума податкового кредиту ПДВ за ІІ квартал
2003 року на суму 6697 грн., за ІІ квартал 2005 року -на суму 6465 грн. в
результаті того, що до податкового кредиту включені витрати на придбання товару
за договорами від ІНФОРМАЦІЯ_6р. та відІНФОРМАЦІЯ_5р., укладеними з ПП
“Аріадна”, яке не зареєстроване як платник ПДВ.

На підставі акту перевірки
відповідач прийняв податкове повідомлення - рішення від ІНФОРМАЦІЯ_3р. НОМЕР_1,
яким позивачу визначено податкові зобов'язання з ПДВ у сумі 13162 грн. та
застосовані фінансові санкції у сумі 6581 грн., у загальній сумі 19743 грн. з
посиланням на п.п. 7.2.4 п. 7.2, п.п. 7.3.1 п. 7.3, п.п. 7.4.5 ст. 7, ст.
9  Закону України “Про податок на додану
вартість”, а фінансові санкції застосовані на підставі п 17.1.3 п. 17.1 ст. 17
Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платники податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами” (а.с. 15).

Позивач в добровільному порядку
сплатив суму податкового зобов'язання по ПДВ в розмірі 216 грн.

В позовній заяві ПП ОСОБА_1 просив
визнати незаконним та скасувати податкового повідомлення -рішення від
ІНФОРМАЦІЯ_3р. НОМЕР_1 в частині визначення суми податкового зобов'язання по
податку на додану вартість в розмірі 19527 грн.

5.Мотиви, за якими апеляційна
інстанція виходила при прийнятті ухвали

Згідно з п.п.7.4.5  п.7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.1997р. №
168/97-ВР “Про податок на додану вартість” (із змінами та доповненнями) не  дозволяється
включення  до  податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними.     У  разі
коли  на  момент
перевірки платника податку органом державної  податкової
служби суми податку, попередньо включені до складу   податкового    кредиту,
залишаються   не підтвердженими
податковими накладними,  платник  податку
несе відповідальність   у   вигляді
фінансових  санкцій,  установлених законодавством,   нарахованих
на  суму  податкового
кредиту,  не підтверджену
зазначеними цим підпунктом документами.

Доказом виникнення права у покупця
на податковий кредит є виключно податкова накладна видана особою, яка має право
на нарахування та утримання податку.

Підпунктом 7.2.4 п.7.2 ст. 7 Закону
України від 03.04.1997р. № 168/97-ВР “Про податок на додану вартість” (із
змінами та доповненнями) встановлено, що право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається  виключно  особам, зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Відповідно до пункту 9.3 статті 9
Закону України від 03.04.1997р.
№ 168/97-ВР “Про податок на додану вартість” (із змінами та
доповненнями) особи,  що  підпадають під визначення платників податку
згідно  з
статтею  2 цього Закону,
зобов'язані зареєструватися як платники податку в органі державної податкової
служби за місцем їх знаходження. При цьому орган  державної
податкової  служби  зобов'язаний надати  (надіслати поштою з повідомленням  про
вручення) свідоцтво про реєстрацію
особи як  платника податку. Це
свідоцтво діє до дати його анулювання, що передбачено пунктом  9.6 статті 9 Закону України від 03.04.1997р.
№ 168/97-ВР “Про податок на додану вартість” (із змінами та доповненнями).

Порядок заповнення податкової накладної
затверджено наказом Державної податкової адміністрації України  від 30 травня 1997 р. N 165 зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 23 червня 1997 р. за N 233/2037 із змінами та
доповненнями.

Згідно п. 2 названого порядку податкову
накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому
органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на
додану вартість. Пунктом 5 порядку передбачено, що податкова накладна
вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2
даного Порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
податкова накладна відІНФОРМАЦІЯ_5р. НОМЕР_3 на суму 38790 грн. 80 коп., в тому
числі ПДВ в сумі 6465 грн. 13 коп. та податкова накладна від ІНФОРМАЦІЯ_6р.
НОМЕР_4 на суму 39320 грн., в тому числі ПДВ в сумі 6553 грн. 33 коп. виписані
ПП “Аріадна, яке не зареєстроване як платник податку на додану вартість, що
підтверджується листом ДПА у Донецькій області від ІНФОРМАЦІЯ_7р. НОМЕР_5.

Згідно листа Головного Управління
статистики у Донецькій області від 26.10.2006р. № 22-2/3387 ПП “Аріадна” серед
діючих та ліквідованих підприємств не значиться.

Таким чином, податкові накладні, що
складені не зареєстрованою як платник ПДВ особою, є недійсними і не можуть
виступати належним доказом права платника податку на  податковий кредит

За цих підстав, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що податкове
повідомлення-рішення від ІНФОРМАЦІЯ_3р. НОМЕР_1 відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 7, 9 Закону “Про податок на додану вартість, ст.ст.71,184,195,198,205,212,
п.6, п.7 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України, суд , -

У Х В А Л И В :

Постанову господарського суду
Донецької області по справі  № 7/217а від
16.11.2006 р. (складена в повному обсязі 21.11.2006р.) залишити без змін, а
апеляційну скаргу Суб'єкта господарювання ОСОБА_1м. Сніжне залишити без
задоволення.

Ухвала Донецького апеляційного
господарського суду набирає законної сили з дня проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після
складання повного тексту ухвали. Касаційна скарга подається безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Ухвала виготовлена у повному обсязі
22.03.2007р.

Головуючий:

Судді:

Надруковано 5 примірників:

2 -сторонам по  справі

1 - у справу

1 - господарському суду

1 -апеляц..
господ. суду