ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24.04.2007
Справа № 5/275-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді
: Лотоцької Л.О.

суддів:  Бахмат Р. М. (доповідача), Євстигнеєва О.С.

при секретарі: Ролдугіної
Н.В.

за участю представників сторін:

від позивача:  Лілова І.Є. (дов. б/н  від 12.03.07 р.);

від відповідача-1:  Чекурин С.А. (дов.  № 01
від 01.01.07 р.);

від відповідача-2: представник
у судове засідання не з'явився про час та місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу:
Відкритого акціонерного товариства “Запорізька кондитерська фабрика”
м.Запоріжжя на рішення господарського суду Дніпропетровської
області від  26.12.06 р.   у
справі №  5/275-06

за позовом:  Відкритого акціонерного товариства
“Запорізька кондитерська фабрика” м.Запоріжжя

до
В-1: Закритого акціонерного товариства
“АДА” м.Дніпродзержинськ;

В-2:
Приватного підприємця ОСОБА_1
м.Дніпродзержинськ

про  стягнення
56 636 грн. 12 коп.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської обл. від 26.12.06 р. у справі № 5/275-06 (суддя Шевченко
С.Л.) частково задоволено позов Відкритого акціонерного товариства “Запорізька
кондитерська фабрика” м.Запоріжжя до
В-1: Закритого акціонерного товариства “АДА” м.Дніпродзержинськ; В-2: Приватного
підприємцяОСОБА_1.  м.Дніпродзержинськ
про  стягнення  завданої шкоди в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди на суму 56 636 грн. 12 коп.

З приватного підприємцяОСОБА_1. на
користь ВАТ “Запорізька кондитерська фабрика” стягнуто 35 169 грн. 32 коп.
шкоди.

В решті позову відмовлено.

Позивач не погодився з вказаним
рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення
і прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позов.

Оскаржуючи рішення господарського
суду, скаржник вважає, що судом при винесені рішення були порушені норми
матеріального та процесуального права, а саме статті 32, 34 ГПК України і
статті 215, 216, 220, 799 ЦК України.

Розпорядженням голови судової
палати М.П. Неклеси від 06.03.2007 р. № 208 змінено склад  колегії суддів у зв'язку з закінченням
чергової відпустки судді Євстигнеєва О.С.

У відзиві на апеляційну скаргу ЗАТ
“Ада” просить залишити рішення господарського суду Дніпропетровської обл., яке
оскаржується, без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення, оскільки товариство повністю погоджується з рішенням, так
як воно прийнято об'єктивно, без порушень норм матеріального і процесуального
права.

Доводи скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, відповідач-1 не визнає з наступних підстав.

01.01.2004 р. між ЗАТ “Ада” та ПП
“ОСОБА_1” був  укладений договір оренди
транспортного  засобу, за умовами якого
товариство, як орендодавець передав, а приватне підприємство “ОСОБА_1” (орендар)
прийняло в оренду вантажний автомобіль ГАЗ-53, державний номер НОМЕР_1, що підтверджено
відповідним актом приймання автомобілю.

В договорі сторони встановили всі
суттєві умови угоди, які не суперечать діючому законодавству України.  Акт приймання -передачі автомобілю підписаний
повноважними представниками сторін і скріпленій оригінальними печатками
підприємств. Договір укладений у відповідності з вимогами статей 798-801
Господарського Кодексу України, Закону України “Про транспорт”. 21.01.2004 р.
договір оренди, за ініціативою приватного підприємства “ОСОБА_1”, був
розірваний.

13.10.2003 р. наказом НОМЕР_2 “Про
тимчасовий  перевід в інше підприємство”
водій ОСОБА_2. з двома іншими водіями тимчасово був переведений для роботи в
приватне підприємство “ОСОБА_1”, про що свідчить відповідна відмітка у трудовій
книжці ОСОБА_2

Відповідач-1 вказує у відзиві, що
25.12.2003 р. міжОСОБА_1. і ОСОБА_2. був укладений трудовий договір НОМЕР_3,
зареєстрований у Дніпродзержинському міському центру зайнятості населення, за
НОМЕР_4.

Пунктом 7.2 договору оренди
транспортного засобу від 01.01.2004 р. встановлено, що орендар, а саме приватне
підприємство “ОСОБА_1”, несе персональну відповідальність за наслідки порушень
діючого законодавства про безпеку руху. Статтею 804 ЦК України передбачено
правові наслідки завдання шкоди іншій особі у зв'язку з використанням
транспортного засобу.

ДТП за участю ОСОБА_2 сталося на 24
км автошляху Дніпродзержинськ-Солоне 08.01.2004 р. в 19 годин, тобто в той
проміжок часу, коли автомобіль ГАЗ-53, державний номер НОМЕР_1 був переданий в
оренду приватному підприємству “ОСОБА_1”, а водій ОСОБА_2. знаходився у
трудових відношеннях з вказаним підприємством.

Відповідач-2 не погоджується з
доводами позивача відносно того, що господарським судом Дніпропетровської обл.
порушені вимоги статей 215, 216, 220, 799 ЦК України, оскільки угода -договір
оренди автотранспорту, який укладений між ЗАТ “Ада” і приватним підприємством
“ОСОБА_1”, укладені у відповідності з вимогами статей 203, 205, 207, 208 ЦК
України.

Позивач в апеляційній скарзі
посилається на те, що сторонами за договором оренди транспорту не додержані
вимоги ч.1 ст. 220 ЦК України -вимоги закону про нотаріальне посвідчення
договору.

В той же час ч.2 ст. 220 ЦК України
встановлено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним. У цьому разі нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Позивач в позовних вимогах не
ставив питання про визнання угоди недійсною, а лише вимагав відшкодування
матеріальних збитків в наслідок ДТП.

Ухвалою заступника голови
Дніпропетровського апеляційного господарського суду Неклеси М.П. від 13.03.2007
р. було продовжено строк вирішення спору до 25.04.2007 р.

В поясненні від 28.03.2007 р. №
01/09-556 (а.с.113-114) позивач вказує, що при складанні наданої суду
товарно-транспортної накладної НОМЕР_ 5ТОВ “Крохмалопродукт” було допущено
помилку в зазначенні місця та року її складання.

Замість 08.01.2004 р. було
помилково зазначено 08.12.2003 р., помилку було виправлено шляхом друкування
вірної дати поверх вказаної помилки.

Позивач також зазначає в поясненні,
що патока, яка перевозилася автомобілем позивача, що потрапив в ДТП, була
отримана на підставі договору НОМЕР_7 від 05.01.2004 р., укладеного між ТОВ “ТД
“Крохмалопродукт” та позивачем.

Пунктом 5 договору передбачено, що
покупець (позивач) здійснює 100 % передоплату кожної партії товару протягом 3
банківських днів від дати виставлення рахунку-фактури.

Вартість відвантаженої патоки
крохмальної, згідно ТТН НОМЕР_5 та НОМЕР_6 від 08.01.2004 р., була повністю
оплачена ВАТ “ЗКФ” і в поясненні перелічено, якими платіжними дорученнями, за
яким рахунком була сплачена продукція.

До пояснення позивачем було надано
ксерокопії належним чином засвідчених ТТН НОМЕР_6 від 08.01.2004 р., договір
НОМЕР_7 від 05.01.2004 р., акт  звірки
взаємних розрахунків від 21.01.04 р., рахунок НОМЕР_8 від 06.01.2004 р.,
банківські виписки.

Представник відповідача-2 в
судове  засідання 24.04.2007 р. не
з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним  чином, не
використав наданого законом права на участь свого представника у
судовому  засіданні, а тому справу
розглянуто без його участі, за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши  суддю-доповідача та представників сторін, які
були присутні у судовому засіданні, розглянувши та обговоривши доводи, вказані
в  апеляційній скарзі, у відзиві на апеляційну
скаргу,  перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність
застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з
наступних підстав.

08.01.2004 р. о 19:30 на 24 км.
автошляху Дніпродзержинськ-Солоне сталося зіткнення автомобіля ГАЗ 3307,
державний номер НОМЕР_1 (власник ЗАТ “Ада” (відповідач-1) з автомобілем КАМАЗ
353212, державний номер НОМЕР_9 (власник ВАТ “Запорізька кондитерська фабрика)-
позивач.

В постанові Солонянського районного
суду Дніпропетровської обл. від 06.06.2006 р. вказано, що органами досудового
слідства  встановлено, що
дорожньо-транспортна пригода (ДТП) сталася внаслідок порушення правил
дорожнього руху  водієм ОСОБА_2., який
керував автомобілем ГАЗ-3307, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить
ЗАТ “Ада” (а.с. 23).

Згідно протоколу огляду місця ДТП
від 08.01.2004 р. зіткнення автомобілів відбулося в результаті виїзду
автомобілю ГАЗ на зустрічну смугу руху, внаслідок чого автомобіль позивача
був  скинутий зі своєї крайньої смузі і
узбіччя дороги в кювет, де він перекинувся.

В наслідок ДТП позивачу заподіяно
матеріальну шкоду:

-          пошкоджено автомобіль КАМАЗ
(деформування кабіни та цистерни) на суму 35169 грн. 32 коп.;

-          витекла патока, що перевозилася
автомобілем КАМАЗ, в кількості 10,66 тн, вартість якої на момент ДТП становить
21 106 грн. 80 коп.

На момент ДТП автомобіль ГАЗ
державний номер НОМЕР_1 знаходився в оренді у приватного підприємцяОСОБА_1.

Колегія суддів вважає, що
господарський суд правомірно не прийняв до уваги доводи позивача, що договір
оренди транспортного засобу від 01.01.04 р. є нікчемним у зв'язку з тим, що при
його укладанні сторонами не були дотримані вимоги закону про нотаріальне
посвідчення, так як договір оренди укладений не з фізичною особою, а приватним
підприємством, а тому п.2 ст. 789 ЦК України на дані правовідносини не
поширюється.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України
встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями юридичної особи, а
також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її
вини.

Згідно до статті 1172 ЦК України
юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час  виконання ним своїх трудових (службових)
обов'язків.

Між ЗАТ “Ада” (орендодавець) та
приватним підприємцем ОСОБА_1. (орендар) 01.01.2004 р. був укладений договір
оренди транспортного засобу, згідно з яким орендодавец передав, а орендар
прийняв в оренду вантажний автомобіль ГАЗ-53, державний номер НОМЕР_1.

13.10.2003 р. наказом НОМЕР_2 “Про
тимчасовий  перевід в інше підприємство”
водій ОСОБА_2. з двома іншими водіями тимчасово був переведений для роботи в
приватне підприємство “ОСОБА_1”, про що свідчить відповідна відмітка у трудовій
книжці ОСОБА_2

Відповідач вказує у відзиві, що
25.12.2003 р. міжОСОБА_1. і ОСОБА_2. був укладений трудовий договір НОМЕР_3,
зареєстрований у Дніпродзержинському міськомі центру зайнятості населення, за
НОМЕР_4.

Пунктом 7.2 договору оренди
транспортного засобу від 01.01.2004 р. встановлено, що орендар, а саме приватне
підприємство “ОСОБА_1” несе персональну відповідальність за наслідки порушень
діючого законодавства про безпеку руху. Статтею 804 ЦК України передбачено
правові наслідки завдання шкоди іншій особі у зв'язку з використанням
транспортного засобу.

Оскільки ДТП сталося з вини
водія  ОСОБА_2, який перебуває в трудових
відносинах з відповідачем-2 (приватним підприємцемОСОБА_1.) згідно з трудовим
договором НОМЕР_3 від 25.12.03 р., то, згідно зі ст. 1172 ЦК України,
господарський суд правомірно зробив висновок, що саме відповідач-2 відшкодовує
завдану шкоду  її працівником під час
виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідач-2 не довів суду, що
шкода завдана не з його вини, а тому позовні вимоги слід повністю задовольнити
за рахунок відповідача-2.

При винесенні оскаржуваного
рішення, господарський суд помилково зробив висновок, що не підлягають
задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача-2 21 106 грн. 80 коп.
вартість витеклої патоки, за відсутністю належних доказів даного факту.

Такі висновки суду не відповідають
дійсності, так як в матеріалах справи є копія протоколу огляду та перевірки
технічного стану транспорту від 08.01.2004 р., пунктом 1 та 10 якого
встановлено факт витікання вантажу (патоки) на грунт;

-          оригінал та копія довідки від
08.01.2004 р., виданої ВДАІ Солонянського РВ УМВС, щодо одержаних автомобілем
КАМАЗ 53212 механічних пошкоджень та вибігання патоки на грунт;

-          оригінал та копія акту від 09.01.2004
р., складеного працівниками позивача щодо причин ненадходження на фабрику
отриманої патоки.

Неповне з'ясування господарським
судом обставин справи, що мають значення для справи, призвело до того, що
неправомірно частково відмолено позивачу у позові у сумі 21 106 грн. 80 коп.

На підставі вище викладеного,
керуючись ст.ст.103-105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства “Запорізька кондитерська фабрика” задовольнити.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області  від 26.12.2006
р. у справі № 5/275-06  змінити.

Резолютивну частину рішення викласти
в наступній редакції: “Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_10 АДРЕСА_1 на користь Відкритого акціонерного
товариства “Запорізька кондитерська фабрика” 56 636 грн. 12 коп. шкоди, 566
грн. 36 коп. витрати по сплаті державного мита та 118 грн. витрати на
інформаційно-технічне забезпечення позову.

Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства “Запорізька кондитерська
фабрика” 83 грн. 33 коп. витрати по сплаті державного мита, сплаченого при
поданні апеляційної скарги.

В позові до Закритого акціонерного
товариства “Ада” відмовити.”

Зобов'язати господарський суд
Дніпропетровської обл. видати наказ відповідно до вимог статей 116-117 ГПК
України.

Головуючий
Л.О.Лотоцька

Судді:
Р.М.Бахмат

О.С.Євстигнеєв

З
оригіналом згідно:

Пом.
судді
І.Г.Логвиненко

28.04.07
р.