ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
УХВАЛА ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"03" квітня 2007 р.

Справа № 11/347-06-9331А

м.
Одеса

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А..,

суддів Сидоренко М.В.,Таценко Н.Б

при секретарі судового засідання
Скуділо О.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні
13.03.2007р.:

від позивача: ОСОБА_2, ордер НОМЕР_9;

ОСОБА_1, паспорт

від відповідача : Яковлев Д.Л.,
довіреність №18/17 від 09.01.2007р.;

за участю представників сторін в судовому засіданні
03.04.2007р. :

від позивача: ОСОБА_2, ордер НОМЕР_9;

від відповідача : Яковлев Д.Л.,
довіреність №18/17 від 09.01.2007р.;

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного Одеського обласного
управління у справах захисту прав споживачів Державного комітету України з
питань технічного регулювання та споживчої політики

на постанову господарського суду
Одеської області

від
06 грудня 2006 року

у справі
№11/347-06-9331А

за позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до відповідача
Головного Одеського обласного управління у справах захисту прав споживачів
Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої
політики

про
скасування постанови

19.09.2006р. до господарського суду
Одеської області звернувся СПД-ФО ОСОБА_1 з адміністративним позовом до
Головного Одеського обласного управління у справах захисту прав споживачів
Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої
політики про визнання протиправними постанови Головного Одеського управління у
справах захисту прав споживачів НОМЕР_10 про накладення наСПД-ФО ОСОБА_1 штрафу
в розмірі 306 грн. за вчинення правопорушень, передбачених ст. 155 ч. 1, 156-1
ч. 1, 168, 170, 188-2 ч. 2 КоАП України, а також постанови НОМЕР_1 про
накладення стягнень на СПД-ФО ОСОБА_1, передбачених ст. 23 Закону України „Про
захист прав споживачів” у вигляді штрафу в сумі 5355 грн. та скасування цих
постанов, мотивуючи це тим, що відповідач застосував за однакові правопорушення
два однакових виду адміністративної відповідальності, але з різними розмірами
штрафу, цими протиправними діями відповідача порушуються права позивача,
встановлені ст. 61 Конституції України, яка передбачає, що ніхто двічі не може
бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне і теж
правопорушення.

Відповідно до оскаржуваних постанов
НОМЕР_10, 732 всі правопорушення, на які посилається відповідач, виникають
безпосередньо при умові реалізації товару споживачу, проте на час проведення
перевірки посадовими особами відповідача позивач діяв на підставі договору
доручення від 01.01.2006р. з фірмою „Trade Home” (Іспанія), за яким ця фірма
постачає меблі, світильники, предмети інтер'єру для виставки у залах
торговельного салону „Ліно”, розташованого за адресою: м. Одеса, вул.
Преображенська, 88, з метою вивчення кон'юнктури ринку.

Згідно з даним договором доручення
та наказом від 29.12.2005р. СПД-ФО ОСОБА_1 реалізація товару, примірники якого
демонструвалися на виставці, може відбуватися у магазині „Новий світ”, який
розташований за адресою: м. Одеса, вул. Буніна, 38, з додержанням відповідних
вимог законодавства про права споживачів.

Підставою для визнання оскаржуваних
постанов протиправними, на думку позивача, є той факт, що акти контрольної
перевірки правильності розрахунків за реалізовані товари, надані послуги від
28.02.2006р. та 15.06.2006р. складені з порушенням Наказу Дерспоживстандарту
України від 26.11.2002р. №17, крім того, відсутність касового чека або
результатів перерахунку готівки в касі об'єктивно свідчить про відсутність
реалізації товару, що унеможливлює відповідальність позивача.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 21.09.2006р. по справі №11/347-06-9331 відкрито
провадження у справі за позовом ФО-П ОСОБА_1 до Головного Одеського обласного
управління у справах захисту прав споживачів Державного комітету України з
питань технічного регулювання та споживчої політики про визнання протиправними
постанов.

26.10.2006р. до господарського суду
Одеської області від Головного Одеського обласного управління у справах захисту
прав споживачів Державного комітету України з питань технічного регулювання та
споживчої політики надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач просить
залишити позовну заяву СПД-ФО ОСОБА_1 без задоволення, оскільки: 1)відповідно
до чинного законодавства адміністративна відповідальність за вчинення
адміністративних правопорушень, передбачених Кодексом України про
адміністративні правопорушення, та стягнення (адміністративно-господарська
відповідальність за Господарським кодексом України), передбачені ст. 23 Закону
України „Про захист прав споживачів”, є різними видами юридичної відповідальності,
позивач необґрунтовано поєднує два різні види юридичної відповідальності:
адміністративну відповідальність у вигляді стягнень штрафу, передбаченого
Кодексом України про адміністративні правопорушення, та господарську
відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій, передбачених
Господарським кодексом України та ст. 23 Закону України „Про захист прав
споживачів”; 2)позивач вказує на відсутність касового чека та результатів
перерахунку готівки в касі як на об'єктивне свідчення відсутності події
реалізації товару, проте відповідно до п. 6 ст. 9 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки
не застосовуються при продажу товарів 9наданні послуг) суб'єктами
підприємницької діяльності -фізичними особами, оподаткування яких здійснюється
відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого
підприємництва, якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів, за
умови ведення книг обліку і витрат, а спеціалісти головного управління не мають
повноважень щодо перерахунку готівки в касі, зазначене повноваження надано
іншим контролюючим органам, отже відсутність касового чека та перерахунку
готівки не може свідчити про відсутність події реалізації товару.

06.12.2006р. до господарського суду
Одеської області від СПД-ФО ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення позовних
вимог, в котрій позивач просить господарський суд визнати недійсною та скасувати
постанову Одеського обласного управління у справах захисту прав споживачів
НОМЕР_1 про накладення стягнення на СПД ОСОБА_1 передбаченого ст. 23 Закону
України „Про захист прав споживачів”, у вигляді штрафу у сумі 5355грн..

Постановою господарського суду
Одеської області від 06.12.2006р. по справі №11/347-06-9331А (суддя Власова
С.Г.) задоволено уточнені позовні вимоги СПД-ФО ОСОБА_1 до Головного Одеського
обласного управління у справах захисту прав споживачів Державного комітету
України з питань технічного регулювання та споживчої політики про скасування
постанови Головного Одеського управління у справах захисту прав споживачів
НОМЕР_1: скасовано постанову Головного Одеського обласного управління у справах
захисту прав споживачів НОМЕР_1 про накладення стягнень у розмірі 5355 грн. на
позивача та стягнуто з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3,40
грн. на користь позивача, з посиланням на те, що: 1) в ході розгляду справи
відповідачем не надано суду плану роботи на 1 квартал 2006 року, розпорядження
на проведення перевірки НОМЕР_2 та будь-яких доказів проведення перевірок в
установленому законодавством порядку (вилучені державними органами у справах
захисту прав споживачів та їх службовими особами документи, що свідчать про
порушення позивачем прав споживачів; 2) відсутні необхідні докази, що свідчать
про порушення позивачем прав споживачів, та надані позивачем договір доручення
від 01.01.2006р., укладений між СПД-ФО ОСОБА_1та фірмою „Trade Home” (Іспанія),
наказ від 29.12.2005р. про відносини між виставочним залом салону Торгового
дому „LINO” та магазином „Новий світ” підтверджують відсутність порушень прав
споживачів позивачем; 3) з матеріалів справи вбачається, що відповідачем не
доведено факту реалізації товару, зафіксованого в актах НОМЕР_3, НОМЕР_4 та
доданих до них актах контрольної перевірки правильності розрахунків за
реалізовані товари, надані послуги, на підставі яких 26.06.2006р. заступником
начальника Головного Одеського обласного управління у справах захисту прав
споживачів винесена постанова НОМЕР_1 про накладення на позивача штрафу в
розмірі 5355 грн.; 4) відповідач не обґрунтував підстави розгляду питання про
накладення штрафу без участі представника суб'єкта господарської діяльності
ОСОБА_1, при цьому докази своєчасного повідомлення позивача про місце і час
розгляду справи відповідач також суду не надав, розглянувши справу у
відсутності суб'єкта господарської діяльності та направивши 16.08.2006р. за
№316-ш повідомлення про винесення постанови про застосування фінансових санкцій
до підприємця у розмірі 5355 грн. не за юридичною адресою, а за місцем
розташування виставочного залу салону Торгового дому „LINO”, відповідач
позбавив позивача можливості своєчасно надати свої заперечення та матеріали для
всебічного, повного розгляду справи; 5)оскаржувана постанова не відповідає
вимогам ст. ст. 19, 124 Конституції України, ст. 23 Закону України „Про захист
прав споживачів”, п. 4 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за
порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.08.2002р. №1177, і цією постановою
порушуються права та законні інтереси позивача.

Не погоджуючись з постановою
місцевого господарського суду, до Одеського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою №23/17 від 12.01.2007р. звернулося Головне Одеське обласне
управління у справах захисту прав споживачів Державного комітету України з
питань технічного регулювання та споживчої політики, в якій просить скасувати
постанову господарського суду Одеської області від 06.12.2006р. по справі
№11/347-06-9331А та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову
в повному обсязі, мотивуючи це тим, що: 1)суд неправильно дійшов до висновку
про зв'язок між наявністю договору доручення від 01.01.2006р., наказу від
29.12.2005р. та відсутністю події реалізації товару, оскільки судом не прийнято
до уваги, що спеціалістами Головного управління та оперуповноваженим Управління
державної служби по боротьбі з економічними злочинами придбано товар
(світильник електричний настільний) при проведенні контрольної перевірки
правильності розрахунків за реалізовані товари, надані послуги, про що свідчить
відповідний акт, що додається до акту перевірки дотримання законодавства про
захист прав споживачів НОМЕР_5; 2)також судом не прийнято до уваги те, що
СПД-ФО ОСОБА_1 як платник єдиного податку не може здійснювати господарську
діяльність, не зазначену у даному свідоцтві, а саме будь-яку діяльність окрім
52.44.1 та 52.45.1 ( за КВЕД) -роздрібної торгівлі меблями та роздрібної
торгівлі електропобутовими приладами; 3)поза тим, навіть припускаючи, що
реалізація товару дійсно не проводилася , а продукція, що знаходилася у
торговельному залі магазину „LINO”, була виставковою з метою запропонувати
певний товар, який можна придбати в іншому магазині, що належить СПД-ФО
ОСОБА_1, необхідно зазначити, що відповідно до п. 18 ст.1 Закону України „Про
захист прав споживачів” продавцем є суб'єкт господарювання, який згідно з
договором реалізує споживачеві товар або пропонує його до реалізації, за таких
обставин, суб'єкт господарювання, який пропонує товар до реалізації, повинен
забезпечити відповідність запропонованої продукції вимогам нормативних
документів щодо їх якості та безпеки, забезпечення наявності необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної інформації про таку продукцію та виконання
інших вимог, передбачених законодавством.

30.03.2007р. до Одеського
апеляційного господарського суду від Головного Одеського обласного управління у
справах захисту прав споживачів Державного комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики надійшли пояснення на апеляційну скаргу, в
яких відповідач уточнює доводи апеляційної скарги та просить залучити до
матеріалів справи документи, які необхідні для вирішення даного спору.

Розглянувши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги Головного Одеського обласного управління у справах
захисту прав споживачів Державного комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики, заслухавши представників сторін, перевіривши
правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи,
застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті постанови, колегія суддів Одеського
апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а постанову господарського суду Одеської області слід залишити без
змін з огляду на таке.

Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду встановила, що
28.02.2006р. та 15.06.2006р., спеціалістами Головного Одеського обласного
управління у справах захисту прав споживачів проведено перевірку дотримання
законодавства про захист прав споживачів у торговельному салоні „LINO”, який
розташований за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 88.

За результатами перевірки
представниками Головного Одеського обласного управління у справах захисту прав
споживачів Державного комітету України з питань технічного регулювання та
споживчої політики складено акти НОМЕР_3 та НОМЕР_6, на підставі яких
26.06.2006р. заступником начальника Головного Одеського обласного управління у
справах захисту прав споживачів винесена постанова НОМЕР_1 про накладення на
СПД-ФО ОСОБА_1 штрафу у розмірі 5355 грн. відповідно до ст. 23 Закону України
„Про захист прав споживачів”.

Згідно зі ст. 55 Конституції
України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб. Способами захисту прав та інтересів можуть бути, у
тому числі визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що встановлений законом .

Підставами для визнання акту
недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акту недійсним є порушення у зв'язку з його прийняттям прав та
охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації -позивача по справі.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України (ст. 19 Конституції України).

Згідно з вимогами ч.2 ст. 20
Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання має право на
захист своїх прав та законних інтересів, які захищаються, зокрема, шляхом
визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та
органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать
законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а згідно ч. 3 ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства
України позивач має право вимагати скасування або визнання нечинним рішення
відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Відповідно до ст. 5 Закону України
„Про захист прав споживачів”, захист прав споживачів здійснюють спеціально
уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки
Крим, місцеві державні адміністрації, органи і установи, що здійснюють
державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші органи виконавчої влади,
органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди.

Відповідно до ст. 26 Закону України
„Про захист прав споживачів” спеціально уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі здійснюють державний
контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають, зокрема,
право: 1) давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про
припинення порушень прав споживачів; 2)перевіряти у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські,
торговельні та інші приміщення цих суб'єктів; накладати на суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства,
стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається
Кабінетом Міністрів України (п. 13).

За ч. 2 п.2 ст.26 вказаного Закону
- порядок проведення таких перевірок визначається спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п. 1 наказу Державного
комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від
14.03.2003 р. № 42, планові перевірки додержання суб'єктами господарської
діяльності сфери торгівлі, громадського харчування і послуг якості товарів
(робіт, послуг), додержання обов'язкових вимог щодо безпеки товарів (робіт,
послуг), а також додержання правил торгівлі та надання послуг здійснюються на
підставі затвердженого начальником управління щоквартального плану проведення
перевірок.

В акті перевірки серії ОЗ НОМЕР_1
зазначено, що перевірка проводилась за планом роботи управління на 1 квартал
2006р., а в акті перевірки НОМЕР_6 вказано ,що вона проводилась на підставі
розпорядження на проведення перевірки НОМЕР_2 (а.с.29-33,50).

Відповідачем під час розгляду
апеляційної скарги надано план роботи Головного Одеського управління у справах
захисту прав споживачів на І квартал 2006 року та розпорядження на проведення
перевірки НОМЕР_7, в обґрунтування правомірності проведення перевірки у
магазині „LINO” по вул. Преображенській, 88.

Згідно з п.п.1, 3 Положення про
порядок вилучення неякісних товарів, документів та інших предметів, що свідчать
про порушення прав споживачів, затвердженого Постановою Верховної Ради України
від 25 січня 1995 року, № 26/95-ВР, вилученню державними органами у справах
захисту прав споживачів та їх службовими особами підлягають документи, що
свідчать про порушення прав споживачів(товарно-транспортна накладна, документ,
що посвідчує (підтверджує) якість, сертифікат, технічний паспорт, цінник,
ярлик, калькуляційна і технологічна картка тощо), як правило, в оригіналі або
копії, засвідченій у встановленому порядку.

Матеріали справи свідчать про те,
що відповідачем не надано у повному обсязі належних доказів вилучення
державними органами у справах захисту прав споживачів та їх службовими особами
вищезначених документів, що свідчать про порушення СПД-ФО ОСОБА_1прав
споживачів.

В обґрунтування неправомірності
винесення оскаржуваної постанови позивач посилається на те, що між СПД-ФО
ОСОБА_1та фірмою „Trade Home” (Іспанія) укладено договір доручення від
01.01.2006р., відповідно до умов якого фірма постачає меблі, світильники,
предмети інтер'єру для виставки у залах торговельного салону „LINO”,
розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 88, з метою вивчення
кон'юнктури ринку.

На виконання умов даного договору
позивачем було видано наказ від 29.12.2005р. про взаємовідносини між
виставочним залом інтер'єрного салону Торгового Дому „LINO”, розташованим за адресою
вул. Преображенська, 88 та магазином „Новий Світ”, розташованим за адресою вул.
Буніна, 38, яким встановлено, що всі предмети інтер'єру виставлені у
виставочному залі інтер'єрного салону ТД „LINO” не підлягають реалізації, а
вказані товари виставлені лише для ознайомлення з запропонованою продукцією, а
також каталогами виробників; оформлення замовлень та усі фінансові питання
вирішуються тільки у магазині „Новий Світ”, який розташований за адресою: м.
Одеса, вул. Буніна, 38; співробітники виставочного залу позбавлені права
проводити будь-які фінансові операції, в тому числі й продаж існуючого
товару.

За таких обставин, колегія суддів
суду апеляційної інстанції вважає правомірним висновок господарського суду
першої інстанції про те, що відсутність необхідних доказів, котрі свідчать про
порушення прав споживачів, та надані позивачем договір доручення від
01.01.2006р., укладений між СПД ОСОБА_1та фірмою „Trade Home” (Іспанія), наказ
від 29.12.2005р. про відносини між виставочним залом салону Торгового дому
„LINO” по вул. Преображенській, 88 та магазином „Новий Світ”, підтверджують
відсутність події реалізації товару, отже, і відсутність порушення прав
споживачів.

Крім того, з матеріалів справи не
вбачається, що відповідачем було проведено закупівлю товару у виставочному залі
салону Торгового дому „LINO”, ним не доведено факту реалізації товару,
зафіксованого в актах НОМЕР_8, НОМЕР_4 та доданих до них актах контрольної
перевірки правильності розрахунків за реалізовані товари, надані послуги, на
підставі яких 26.06.2006р. до позивача було застосовано штраф у розмірі 5355
грн. згідно з постановою Головного Одеського обласного управління у справах
захисту прав споживачів НОМЕР_1.

Акти контрольної перевірки
правильності розрахунків за реалізовані товари містять зауваження позивача щодо
спроби представників головного управління провести контрольну закупівлю; особа,
зазначена як продавець, акти не підписала, а касовий чек не видавався;
документи, що підтверджують знаходження цієї особи у трудових відносинах з
позивачем як продавця, у матеріалах справи відсутні.

Також, з матеріалів справи
вбачається порушення відповідачем порядку накладення штрафів за порушення
законодавства про захист прав споживачів з огляду на наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 26
Закону України „Про захист прав споживачів” територіальні органи спеціально
уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів мають право накладати на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і
послуг стягнення згідно зі ст. 23 цього Закону в порядку, що визначається
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Положення про порядок
накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав
споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002р.
№1177, встановлено, що рішення про накладення штрафів приймається на підставі
відповідних актів перевірки суб'єкта господарської діяльності та інших
матеріалів, пов'язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у
п. 2 цього Положення, і оформляється постановою за формою, що встановлюється
Держстандартом. Питання про накладення штрафу розглядається за участю
представника суб'єкта господарської діяльності, у разі його відсутності справу
може бути розглянуто лише у випадку, коли незважаючи на своєчасне повідомлення
суб'єкта господарської діяльності про місце і час розгляду справи від нього не
надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідачем не надано доказів
належного повідомлення про місце, дату та час розгляду справи з питання
накладення штрафу за порушення законодавства про захист прав споживачів та не
обґрунтовано підстави розгляду питання про накладення штрафу без участі
суб'єкта господарської діяльності ОСОБА_1 або його представника.

Отже, розглянувши справу у відсутності
суб'єкта господарської діяльності та направивши НОМЕР_9 повідомлення про
винесення постанови про застосування фінансових санкцій до підприємця у розмірі
5355 грн. не за юридичною адресою - місцем проживання фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), а за місцем розташування виставочного залу салону Торгового
дому „LINO” по вул. Преображенській, 88, Головне Одеське обласне управління у
справах захисту прав споживачів позбавило позивача можливості своєчасно надати
свої заперечення та матеріали для всебічного, повного розгляду справи, що
свідчить про прийняття оскаржуваної постанови НОМЕР_1 без врахування права
особи на участь у процесі прийняття рішення суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладаються на відповідача (суб'єкт владних повноважень), якщо він заперечує
проти адміністративного позову (ст. 71 КАС України).

Проте, відповідачем - Головним
Одеським обласним управлінням у справах захисту прав споживачів Державного
комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики належним
чином не доведено правомірність оскаржуваної постанови НОМЕР_1, яка прийнята з
порушенням ст. 26 ч. 1 п. 13 Закону України „Про захист прав споживачів”.

З огляду на викладене,
господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що постанова
НОМЕР_1 від 26.06.2006 р. про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону
України „Про захист прав споживачів”, не відповідає вимогам ст.ст. 19, 124
Конституції України, ст. ст. 23, 26 Закону України „Про захист прав
споживачів”, п. 4 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за
порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.08.2002р. № 1177, прийнята без врахування
вищенаведених законодавчих актів та порушує права СПД-ФО ОСОБА_1, а тому оскаржувана
постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги та подані
відповідачем додаткові матеріали не спростовують правильність висновку суду
першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, тому не приймаються до
уваги судовою колегією як підстава для скасування або зміни судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що постанова
господарського суду першої інстанції ухвалена з дотриманням чинного
законодавства та з врахуванням обставин справи, а тому оскаржувану постанову
слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення..

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 167 ч.
4, 185, 195, 196, 198, 200, 205 ч. 1 п. 1, 206, п. 6 розділу 7 „Прикінцеві та
перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, судова
колегія,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Головного Одеського
обласного управління у справах захисту прав споживачів Державного комітету
України з питань технічного регулювання та споживчої політики залишити без
задоволення, постанову господарського суду Одеської області від 06.12.2006р. по
справі №11/347-06-9331 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає
законної сили з моменту проголошення.

Статтями 13, 211, 212 Кодексу
адміністративного судочинства України передбачено право на касаційне оскарження
ухвали і визначено порядок і строк останнього.

Ухвала суду апеляційної інстанції у
повному обсязі складена 10.04.2007р..

Головуючий суддя:
М.А. Мишкіна

Суддя:
М.В. Сидоренко

Суддя:
Н.Б. Таценко