ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.05.07 р.                                                                               Справа № 32/383

Господарський суд Донецької області у складі судді О.М. Сковородіної при секретарі судового засідання: Бахмет А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Шутенко В.А. довіреність від 20.04.07р.

від відповідача: Копитко В.М. довіреність від 05.01.07р.

за позовом: Закритого акціонерного товариства “Артемівський машинобудівний завод “ВІСТЕК” м. Артемівськ

до відповідача: Державного підприємства “Шахтарськантрацит” м. Шахтарськ

про стягнення заборгованості в сумі 86 928,03грн.

В судовому засіданні оголошена

перерва з 23.04.-04.05.07р.

Позивач, Закрите акціонерне товариство “Артемівський машинобудівний завод “ВІСТЕК” м. Артемівськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” м. Донецьк  про стягнення заборгованості в сумі 86 928,03грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідач є правонаступником ДП “Шахтарськантрацит”, яке в порушення умов  договору № 634-В від 05.09.2003р. не виконало в повному обсязі зобов’язання щодо оплати товару. Крім того, відповідачем не виконані в повному обсязі зобов’язання, прийняті ним за договором переведення боргу № 8/164В на суму 304,76грн.  Намагання позивача врегулювати спір в досудовому порядку не дали позитивного результату, в зв’язку з чим він вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Відповідач - Державне підприємство “Донецька вугільна енергетична компанія”,  у відзиві на позовну заяву від 11.12.2006р. повідомило суд, що відповідно до наказу Міністерства палива та енергетики України №237 від 26.05.2005р. була припинена процедура припинення діяльності ДП “Шахтарськантрацит”, складений передаточний баланс станом на 31.05.05р., відповідно до якого правонаступником за договором щодо спірної заборгованості є знов таки ДП “Шахтарськантрацит”.

За результатами дослідження викладеного, суд, ухвалою від 14.12.2006р. замінив первісного відповідача на належного - ДП “Шахтарськантрацит”.

Відповідач, ДП “Шахтарськантрацит” проти позову заперечував, вказуючи на те, що за спірною заборгованістю сплинули строки позовної давності. Одночасно, у відзиві на позовну заяву від 14.03.2007р.  генеральний директор відповідача зауважував на тому, що, на його думку, на користь позивача були неправомірно перераховані грошові кошти за договором переведення боргу,  і в теперішній час  він, як керівник підприємства, зобов’язаний внести змінити призначення платежу цих коштів та вважати їх перерахованими в сумі 86928,03грн.  в межах договору   № 634-В від 05.09.2003р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив

05.09.2003р. між позивачем та ДП “Шахтарськантрацит” було укладено договір на постачання продукції  № 634-В, згідно з яким відповідачу була поставлена продукція на суму 100701,84грн. (специфікація № 1 від 31.10.03р.), що підтверджується витратною накладною № 747 від 31.10.03р., податковою накладною № 3438 від 31.10.03р., довіреністю від 31.10.03р. № 128606 серії ЯЗЖ. Строк оплати – по факту відвантаження продукції на протязі 20 банківських днів. Строк настання платежу – 28.11.03р.

Також, між позивачем, відповідачем та Управлінням матеріально-технічного забезпечення ДХК “Шахтарськантрацит” було укладено договір переведення боргу № 8/164В від 04.02.2004р. (далі по тексту – договір-2), відповідно до умов якого відповідач прийняв на себе зобов’язання здійснити  погашення позивачу грошового боргу в сумі 204304,76грн., який виник з неналежного виконання Управлінням матеріально-технічного забезпечення ДХК “Шахтарськантрацит”  умов договорів №401-В від 08.01.2003р. та № 98-В-49/03 від 28.01.2003р.

В рахунок виконання зобов’язань:

1) за договором-1 відповідачем за платіжними дорученнями №№1408,1409 від 04.06.2004р. на користь позивача були перераховані грошові кошти в сумі  в сумі 13634,57грн. Непогашеною за цим договором залишилась заборгованість в сумі 86623,27 грн.

2) за договором-2 відповідачем було перераховано 204000грн. (платіжні доручення №№1722, 1723 від 19.03.2004р.). Непогашеною залишилась заборгованість в сумі 304,76грн.

Таким чином, свої зобов’язання, як про це заявлено позивачем,  відповідач,  всупереч ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України, належним чином не виконав. Внаслідок цього, утворилась заборгованість в розмірі 86928,03грн., факт чого позивач підтверджує наданими документами, зокрема, актом звірки взаємних розрахунків станом на 01.09.04р.

Суд критично оцінює заперечення відповідача про те, що спір про стягнення заборгованості за договором-2 вже вирішувався господарським судом, і тому провадження у справі в цій частині підлягає припиненню, виходячи з наступного.

Дійсно, господарським судом Донецької області було розглянуто справи № 6/404 та 6/402 (рішення від 14.10.2004р.), предметом яких було стягнення заборгованості з ДП “Управління матеріально-технічного постачання” ДХК “Шахтарськантрацит” на користь ЗАТ “Артемівський машинобудівний завод  “Вістек” на загальну суму  225766,25 грн., яка виникла за договорами  №401-В від 8.01.2003р. та № 98-В-49/03 від 28.01.2003р., укладеними між вказаними сторонами.

В подальшому частина стягнутою за рішеннями суду заборгованості була переведена на відповідача за договором № 8/164В від 04.02.2004р., про що вказано вище.

Тобто, спори  в межах справ № 6/404 та 6/402 (2003р.), були розглянуті між іншими сторонами та відповідно з інших підстав.

Крім того, при розгляді зазначених спорів, судом було досліджено те, що вимоги позивача ЗАТ “Артемівський машинобудівний завод  “Вістек”  не були включені до реєстру кредиторів відповідача ДП “Управління матеріально-технічного постачання” ДХК “Шахтарськантрацит” (відносно якого було порушено провадження у справі про банкрутство).

В зв’язку з цим, суд вважає, що не можуть бути прийняті до уваги, як обґрунтовані твердження відповідача у цій справі про те, що переведені на нього боргові зобов’язання за договором-2 були погашеними в розумінні приписів Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Наразі з цим, самий договір-2, в силу ст.204 ЦК України є правомірним                 правочином. Відповідач, при укладанні договору мав пересвідчитись в дійсності зобов’язань, які він приймає до виконання, і тому в теперішній час, у суду відсутні правові підстави, вважати, що відповідач не має обов’язку щодо їх виконання.

Також, суд критично оцінює позицію керівника відповідача (викладену у відзиві на позовну заяву), про те, що ним змінюється призначення платежу коштів, які були перераховані відповідачу, як погашення заборгованості за договором-2, оскільки, такі односторонні дії, щодо зміни призначення платежу вже зарахованих коштів – не передбачені діючим законодавством, та відповідно можуть бути вчинені лише за двосторонньою домовленістю.

Крім того, керуючись приписами  ч. 3 ст.13 ЦК України та враховуючи дійсність у теперішній час договору-2, суд вважає таку заяву відповідача зловживанням цивільними правами.

Що стосується тверджень відповідача про те, що позивачем пропущені строки позовної давності по заявлених вимогах, суд виходить з наступного.

По-перше, строк позовної давності по зобов’язаннях, які  виникли за договором-1, мав сплинути первісно лише 28.11.2006р., оскільки, за умовами договору строк оплати товару відповідачем був встановлений у 20 банківських днів з моменту поставки товару (яка відбулась 31.10.2003р.). Однак, позовна заява до суду надійшла вже 27.11.2006р. (тобто, до спливу строку позовної давності).

По-друге,  спірна заборгованість по обом договорам була визнана відповідачем у відповіді на претензію позивача від 06.12.2004р. № 11/410 (арк. справи 12), а також підтверджувалась при складанні акту звірки взаєморозрахунків від 03.09.2004р.,  передаточного балансу на 31.05.2005р.(арк. справи 20,33).

Відповідно до ч.1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем вищевказаними діями було засвідчено визнання ним свого зобов’язання та відповідно переривався перебіг строку позовної давності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача в порядку, що передбачений ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст. ст. 13, 204, 264, 525, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України, керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Закритого акціонерного товариства “Артемівський машинобудівний завод “ВІСТЕК” м. Артемівськ до Державного підприємства “Шахтарськантрацит” м. Шахтарськ  про стягнення заборгованості в сумі 86 928,03грн.

Стягнути з Державного підприємства “Шахтарськантрацит” м. Шахтарськ (86200, Донецька область, м. Шахтарськ, вул. Крупської, 20, ) на користь Закритого акціонерного товариства “Артемівський машинобудівний завод “ВІСТЕК” м. Артемівськ  (84500, Донецька область, м. Артемівськ, вул. Артема, 6, , п/р 545 у філії ВАТ „Державний експортно-імпортний банк України”, код банку 334817) заборгованість в сумі 86928,03грн., витрати з державного мита в сумі 869,20грн., та 118,00грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Повний текст рішення підписаний 10.05.07р.

Рішення набирає законної сили 21.05.07р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд  згідно розділу XII ГПК України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя